УХВАЛА

28 липня 2021 року

м. Київ

Справа № 922/1106/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Білоуса В.В. - головуючого, Банасько О. О., Погребняка В.Я

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на постанову Східного апеляційного господарського суду

від 15.06.021

та на ухвалу господарського суду Харківської області від

від 16.04.2021

у справі № 922/1106/21

за заявою Фізичної особи ОСОБА_1

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи

ВСТАНОВИВ:

12.07.2021 ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Східного апеляційного господарського суду від 15.06.2021 та на ухвалу господарського суду Харківської області від 16.04.2021 у справі № 922/1106/21.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 у справі №922/1106/21 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Погребняка В.Я., судді - Банасько О. О., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 12.07.2021.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі №922/1106/21 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 15.06.2021, виходячи з наступного.

02.04.2021 ухвалою господарського суду Харківської області у справі № 922/1106/21 відмовлено в задоволенні клопотання про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому та клопотання про створення фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Заяву фізичної особи ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника залишено без руху на підставі ч. 3 ст. 37 Кодексу України з процедур банкрутства та встановлено заявнику 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали на усунення недоліків заяви шляхом подання доказів авансування винагороди арбітражному керуючому в розмірі 34 050,00 грн.

16.04.2021 господарським судом Харківської області заяву ОСОБА_1 про неплатоспроможність боржника повернуто на підставі ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, оскільки судом встановлено, що заявником не усунено недоліки заяви у встановлений судом строк та зазначено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

ОСОБА_1 не погоджуючись із вказаним судовим рішенням звернулась з апеляційною скаргою до Східного апеляційного господарського суду.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 15.06.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу господарського суду Харківської області від 16.04.2021 про повернення заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника залишено без змін.

В вищезазначеній постанові судом апеляційної інстанції відхиллено доводи скаржника про застосування до вимог про авансування винагороди керуючому реструктуризацію аналогії закону щодо звільнення від сплати судового збору, оскільки авансування винагороди керуючому реструктуризацією та сплата судового збору мають різну правову природу, регулюються різними нормативно-правовими актами, мають різну сферу застосування та кінцеву мету.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Колегією суддів приймається до уваги, що згідно з нормами статті 2 Кодексу України з процедур банкрутство провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до статті 113 Кодексу України з процедур банкрутство, провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи-підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Відповідно до пунктів 8, 12 частини третьої статті 116 Кодексу України з процедур банкрутство до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються відомості про всі наявні рахунки боржника (у тому числі депозитні рахунки), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках та докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутство розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Приписами частини третьої статті 37 Кодексу України з процедур банкрутство визначено, що господарський суд залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі з підстав, передбачених статтею 174 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням вимог цього Кодексу.

Згідно з положеннями частини першої статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з частиною четвертою статті 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Разом з тим, скаржник в касаційній скарзі ототожнює авансування винагороди арбітражного керуючого зі сплатою судового збору, а саме зазначає, що судовий збір як і винагорода арбітражного керуючого, надсилається на один і той же розрахунковий рахунок суду, тому за аналогією, вважає, за можливе керуватись практикою, яка сформувалась щодо сплати судового збору.

Однак щодо вказаного та доводів про можливість вирішення питання щодо авансування винагороди вже після відкриття провадження, суд звертає увагу, що Кодекс України з процедур банкрутство та інші норми законодавства, не передбачають права боржника бути звільненим від авансування винагороди арбітражному керуючому при поданні такої заяви, як не передбачають можливості відстрочення чи розстрочення заявнику в авансуванні такої винагороди.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України", заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007, та "Трух проти України" (ухвала), заява № 50966/99, від 14.10.2003).

Верховний Суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується із обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Відтак, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, правомірно повернуто скаржнику на підставі ст. 174 Господарського процесуального кодексу України заяву ОСОБА_1 у справі № 922/1106/21 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника за відсутності доказів усунення недоліків у строк.

Доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують висновків апеляційного господарського суду та не викликають сумнівів щодо правомірності застосування норм права.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому, як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" [рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (пункт 57)].

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява № 21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

За змістом ч. 2 ст. 293 Господарського процесуального кодексу України, у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З урахуванням наведеного, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 15.06.2021 та ухвалу господарського суду Харківської області від 16.04.2021у справі № 922/1106/21, оскільки правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 3, 234, 235, частиною 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 922/1106/21 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 15.06.2021 та на ухвалу господарського суду Харківської області від 16.04.2021.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.В. Білоус

Судді О.О. Банасько

В. Я. Погребняк