ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.07.2021 Справа № 905/945/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Фурсової С.М. розглянувши матеріали позовної заяви Державного підприємства «Селидіввугілля» (85401, Донецька область, місто Селидове, вулиця Карла Маркса, будинок 41; )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандпроект Плюс» (84190, Донецька область, Слов`янський район, село Дмитрівка, вулиця Южна, будинок 7; )

про стягнення 67 252,93 гривень, -

без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ

Державне підприємство «Селидіввугілля» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандпроект Плюс» про стягнення 67 252,93 гривень, з яких: 54 636,00 гривень попередня оплата, 6 522,41 гривень пеня, 3 824,52 гривень штрафу.

Позов обґрунтований тим, що між позивачем та відповідачем укладено договори поставки від 06.01.2021 №СП1/134-2021 та №СП1/135-2021, відповідно до яких відповідач зобов`язався поставити у власність позивача продукцію за найменуванням, кількістю, ціною і в терміни узгоджені обома сторонами, відповідно до специфікацій, а позивач зобов`язався прийняти та оплатити вартість продукції відповідно до умов цих договорів. До кожного договору складено та підписано специфікацію. Як стверджує позивач, він здійснив попередню оплату за обома договорами, однак відповідач свого зобов`язання щодо поставки товару не виконав, чим порушив умови господарського зобов`язання та зумовив звернення позивача до суду для захисту свого порушеного права.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 28.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/945/21, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Сторонам встановлено строк для надання заяв по суті справи та доказів, які мають значення для правильного вирішення спору. Встановлено позивачу строк для надання документів, що підтверджують повноваження особи, яка засвідчила документи від імені Державного підприємства «Селидіввугілля». Встановлено відповідачу строк протягом 15 днів з дня отримання цієї ухвали для подання заяви із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзиву з урахуванням вимог ст.165 ГПК України.

На адресу суду 04.06.2021 від позивача на виконання вимог ухвали суду надійшли документи, що підтверджують повноваження Пшеченко Н.І. на засвідчення документів від імені Державного підприємства «Селидіввугілля».

Станом на 20.07.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандпроект Плюс» відзив на позовну заяву не надійшов, заяв, клопотань тощо про намір вчинити певні процесуальні дії також не подавалось.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч.2 ст.252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться (ч.8 ст.252 ГПК України).

Частинною третьою статті 252 ГПК України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 ГПК України.

Процесуальні документи суду у цій справі надіслані відповідачу на адресу, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яка відповідає місцезнаходженню відповідача вказаному у позовній заяві. Відомостей щодо зміни місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандпроект Плюс» суду не надано. Ухвала Господарського суду Донецької області від 28.05.2021 про відкриття провадження у справі направлялась на юридичну адресу відповідача, але на адресу суду повернутий конверт з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою».

Також, відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Ухвала суду від 28.05.2021 про відкриття провадження у справі 905/945/21 розміщена у Єдиному державному реєстрі судових рішень України, відомості якого є офіційними та загальнодоступними.

Отже, приймаючи до уваги те, що господарським судом вжито всі залежні від нього заходи для повідомлення учасників справи належним чином про розгляд судової справи, слід дійти висновку, що позивач та відповідач повідомлені про розгляд справи у встановленому порядку.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 13 ГПК України, кожна сторона несе ризики настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд наголошує, що сторонам були забезпечені рівні можливості та права, виходячи з принципів господарського судочинства таких, як: рівність перед законом і судом, принцип диспозитивності, у відповідача було достатньо часу на формування своєї правової позиції і надання суду всіх письмових та електронних доказів, як шляхом направлення витребуваних судом документів поштою, так і шляхом направлення таких документів на електронну адресу суду. Відповідач своїм правом не скористався та у визначені судом строки не подав відзив на позов.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.9 ст. 165 ГПК України).

З огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених ст.ст. 42, 46 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд

В С Т А Н О В И В

За результатами проведення спрощених закупівель на веб-порталі електронної системи закупівель «PROZORRO» за № UA-2020-12-14-007261-b та № UА-2020-12-14-007251-b за предметом ЄЗС ДК 021:2015 - 44510000 - 8 «Знаряддя» (совок лопати породної ЛПР) укладено договори постачання продукції №СП1/134-2021 та №СП1/135-2021.

Позивач у позовній заяві зазначає, що дата укладення обох Договорів є 06.01.2021, а строк дії - до 31.12.2021. Внесена до п.10.1. Договорів фраза «і діє до 31.12.2020» є помилковою, помилка не була завчасно виявлена до моменту внесення позивачем суми попередньої оплати.

Суд зазначає, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 №132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву статті 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Судом встановлено, що 14.12.2020 опубліковано оголошення про проведення закупівлі на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель «PROZORRO» за №UA-2020-12-14-007261-b та №UА-2020-12-14-007251-b, яким передбачено закупівлю замовником предмета закупівлі ЄЗС ДК 021:2015 - 44510000 - 8 «Знаряддя» (совок лопати породної ЛПР). Крім того, з інформації на веб-порталі електронної системи закупівель «PROZORRO» за № UA-2020-12-14-007261-b та № UА-2020-12-14-007251-b вбачається наступне: переможцем процедури закупівлі конкурсу, за вказаним предметом закупівлі, є Товариство з обмеженою відповідальністю «Грандпроект Плюс» (); замовником, Державним підприємством () оголошено 29.12.2020 повідомлення про намір укласти договір із учасником - переможцем процедури закупівлі; 06.01.2021 укладено договори №СП1/134-2021 та №СП1/135-2021, ціна договорів, визначена за результатами переговорів склала: за договором №СП1/134-2021 - 129 990,00 гривень, за договором №СП1/135-2021 - 143 190,00 гривень.

Позивач у позовній заяві стверджує, що між сторонами укладені 06.01.2021 договори №СП1/134-2021 та №СП1/135-2021 на постачання продукції, укладені за результатами проведення спрощеної закупівлі. На підтвердження факту укладання зазначених договорів надав: специфікації до договорів, рахунки-фактури, платіжні доручення, які містять посилання на договори №СП1/134-2021 та №СП1/135-2021 від 06.01.2021.

Суд, застосувавши правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29.01.2021 у справі №922/51/20, погоджується з тим, що надані позивачем докази в їх сукупності є більш вірогідними на доведення факту укладання між сторонами договору на постачання продукції.

Водночас, як установив суд, Товариство з обмеженою відповідальністю «Грандпроект Плюс» не спростувало факт укладання 06.01.2021 договорів на постачання продукції №СП1/134-2021 та №СП1/135-2021, та з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, суд робить висновок, що між Державним підприємства «Селидіввугілля» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Грандпроект Плюс» 06.01.2021 укладено договори на постачання продукції №СП1/134-2021 та №СП1/135-2021, які є належною підставою для виникнення у сторін зобов`язань, визначених умовами договору.

Так, між Державним підприємством «Селидіввугілля» (далі покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Грандпроект Плюс» (далі постачальник, відповідач) 06.01.2021 укладено договір на постачання продукції №СП1/134-2021 (далі - договір СП1/134-2021), згідно п.п.1.1, 1.2 якого постачальник зобов`язується поставити у власність покупця наступну продукцію, а саме: код ДК 021:20-8 знаряддя за найменуванням, кількістю, ціною і в терміни узгодженими обома сторонами, відповідно до специфікації, яка є невід`ємною частиною даного договору, а покупець зобов`язується прийняти поставлену в його власність продукцію, своєчасно сплатити її вартість відповідно до умов цього договору.

Розділом 3 договору сторони передбачили умови поставки, відповідно до якого поставка продукції здійснюється в кількості та за цінами згідно специфікації, протягом 5-ти календарних днів з моменту попередньої оплати. Поставка продукції здійснюється транспортом постачальника та за рахунок його коштів за адресою обумовленою в специфікації. Датою поставки вважається дата зазначена у видатковій накладній. (п.3.1-3.2 договору).

Відповідно до п.4.1 - 4.2 договору сума договору дорівнює 129 990,00 гривень без урахування ПДВ. Розрахунки за поставлену продукцію проводять в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника у розмірі 100% попередньої оплати.

Вищезазначений договір підписано представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками.

Відповідно до специфікації №1 до договору СП1/134-2021 від 06.01.2021 сторони передбачили умови поставки, в тому числі обсяги, строки поставки, вартість тощо. Так, поставка продукції здійснюється в кількості та за цінами згідно даної специфікації, протягом 5-ти календарних днів з моменту заявки. Поставка продукції здійснюється транспортом постачальника та за рахунок коштів постачальника на склад покупця за адресою: 85483, Донецька область, м.Новогродівка, вул.Шахтна, 1, склад ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська». Найменування товару: совок лопати породної ЛПР у кількості 1500 штук, за ціною 86,66 гривень без ПДВ, загальна сума без ПДВ - 129 990,00 гривень.

Специфікація №1 до договору підписана обома сторонами та скріплена їх печатками.

Також, 06.01.2021 між Державним підприємством «Селидіввугілля» (далі покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Грандпроект Плюс» (далі постачальник, відповідач) укладено договір на постачання продукції №СП1/135-2021 (далі - договір СП1/135-2021), згідно п.п.1.1, 1.2 якого постачальник зобов`язується поставити у власність покупця наступну продукцію, а саме: код ДК 021:20-8 знаряддя за найменуванням, кількістю, ціною і в терміни узгодженими обома сторонами, відповідно до специфікації, яка є невід`ємною частиною даного договору, а покупець зобов`язується прийняти поставлену в його власність продукцію, своєчасно сплатити її вартість відповідно до умов цього договору.

Розділом 3 договору сторони передбачили умови поставки, відповідно до якого поставка продукції здійснюється в кількості та за цінами згідно специфікації, протягом 5-ти календарних днів з моменту попередньої оплати. Поставка продукції здійснюється транспортом постачальника та за рахунок його коштів за адресою обумовленою в специфікації. Датою поставки вважається дата зазначена у видатковій накладній. (п.3.1-3.2 договору).

Відповідно до п.4.1 - 4.2 договору сума договору дорівнює 143 190,00 гривень урахування ПДВ. Розрахунки за поставлену продукцію проводять в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника у розмірі 100% попередньої оплати.

Вищезазначений договір підписано представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками підприємств.

З матеріалів справи вбачається, що 12.01.2021 на підставі договору №СП1/134-2021 від 06.01.2021 відповідач виставив позивачу рахунок-фактуру №21-5 на суму 25 998,00 гривень та 18.01.2021 на підставі договору №СП1/135-2021 від 06.01.2021 відповідач виставив позивачу рахунок-фактуру №21-13 на суму 28 638,00 гривень.

Як зазначає позивач, на виконання умов договору поставки ним було перераховано відповідачу грошові кошти в загальній сумі 54 636,00 гривень, в докази чого надав суду платіжне доручення №2245 від 13.01.2021 на суму 25 998,00 гривень та платіжне доручення № 2235 від 18.01.2021 на суму 28 638,00 гривень, проте відповідач не виконав своїх зобов`язань за договором, не поставив позивачу продукцію на вказану суму.

Позивач зазначає, що на електронну поштову адресу відповідача 17 січня 2021 року позивачем були направлені заявки на поставку товару:

- №16/49-3 від 17.01.2021 на поставку 300 шт. совків породної лопати ЛПР за договором СП1/134-2021 від 06.01.2021 на адресу: Донецька обл., м. Новогродівка, вул. Шахтна,1, склад ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля»;

- №16/49-2 від 17.01.2021 на поставку 300 шт. совків породної лопати ЛПР за договором СП1/135-2021 від 06.01.2021 на адресу: Донецька обл., м. Селидове, вул. Горького, 9-А, склад ВП «Управління постачання» ДП «Селидіввугілля», проте в матеріали справи доказів направлення відповідачу вказаних заявок не надано.

Позивачем надана в матеріали справи претензія від 08.02.2021 №12/141 з вимогою до відповідача здійснити поставку товару, у кількості попередньо оплаченої позивачем, але, як стверджує позивач, претензія залишена відповідачем без відповіді. Доказів направлення відповідачу претензії в матеріали справи також не надано.

Окрім цього, на адресу відповідача позивачем був направлений лист від 12.02.2021 №18а з вимогою повернути підприємству суму попередньої оплати здійсненої позивачем на рахунок відповідача за договорами СП1/134-2021 від 06.01.2021 та СП1/135-2021 від 06.01.2021. За твердження позивача, вказаний лист також був проігнорований з боку відповідача. В матеріалах справи відсутні докази направлення відповідачу зазначеної вимоги.

Як стверджує позивач, відповідач свого зобов`язання щодо поставки товару не виконав, чим порушив умови господарського зобов`язання та зумовив звернення позивача до суду для захисту свого порушеного права.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги позивача до відповідача такими, що не підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права і обов`язки.

Згідно ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом частин першої, другої статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання. Господарські зобов`язання можуть виникати: зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч.1 ст.174 ГК України).

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Разом з тим, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України визначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що 13.01.2021 та 18.01.2021 позивачем відповідно до договорів №СП1/134-2021 та СП1/135-2021 від 06.01.2021 та рахунків №21-5 від 12.01.2021 та №21-13 від 18.01.2021 перераховано грошові кошти в загальному розмірі 54 636,00 гривень, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями №2245 та №2235. Проте, як стверджує позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Грандпроект Плюс» продукцію на суму попередньої оплати у розмірі 54 636,00 гривень не поставило.

Статтею 662 Цивільного кодексу України передбачений обов`язок продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

При цьому, згідно із ст.663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

У специфікаціях до договору, визначені строки поставки продукції.

Так, за умовами специфікацій до вказаних договорів поставка продукції здійснюється в кількості та за цінами згідно даних специфікації, протягом 5-ти календарних днів з моменту заявки.

Відповідно до п.5.1 договорів сторони погоджуються використовувати при здійсненні своєї діяльності електроні документи та призначений для цього електронний цифровий підпис (ЕЦП). Сторони визнають будь-які документи, складені та надані будь якою стороною іншій стороні в електронному вигляді із застосуванням ЕЦП засобами телекомунікаційного зв`язку або на електронних носіях, як оригінали, що мають юридичну

силу. Сторони визнають, що ЕЦП за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) постачальника і покупця в разі, якщо: ЕЦП підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; при перевірці використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписанта відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті.

У розділі 11 "Юридичні адреси і реквізити сторін" сторонами передбачені наступні електронні адреси: ДП "Селидіввугілля" - ; ТОВ "Грандпроект Плюс" - .

За твердженням позивача, 17.01.2021 на електрону поштову адресу відповідача позивачем були направлені заявки на поставку товару: №16/49-2 та №16/49-3 від 17.01.2021, в яких останній просив відповідача в рахунок виконання зобов`язань за договорами №СП1/135-2021, №СП1/134-2021 від 06.01.2021 поставити продукції: совок лопати породної ЛПР - 300 шт (за адресою: м.Селидове, вул.Горького, 9-А, склад ВП «Управління постачання») та совок лопати породної ЛПР - 300 шт (за адресою: м. Новогродівка, вул. Шахтна,1, склад ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська»). Позивач зазначає, що заявки направлялись на електрону пошту відповідача, однак позивачем таких доказів суду не надано.

Поряд з цим, суд зазначає, що відповідно до статті 96 Господарського процесуального кодексу України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Так, основні організаційно-правові засади електронного документообігу та використання електронних документів висвітлені у Законі України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 № 851-IV (далі - Закон № 851-IV).

Статтею 5 Закону № 851-IV визначено, що Електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Відповідно до частин першої, другої статті 6 Закону № 851-IV електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, що використовується для ідентифікації автора та/або підписування електронного документа іншим суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.06.2019 у справі №904/2882/18, від 24.09.2019 у справі №922/1151/18, від 28.12.2019 у справі №922/788/19.

Враховуючи викладене та з огляду на умови п.5.1 договору щодо використання при здійсненні своєї діяльності електроні документи, та у з урахуванням умов поставки продукції (згідно до специфікацій до договору) поставка продукції здійснюється з моменту заявки покупця, відсутні підстави стверджувати, що матеріалами справи підтверджується відправлення позивачем відповідачу заявки на поставку продукції в електронному вигляді.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем не були дотримані вимоги процесуального законодавства щодо подання належних і допустимих письмових доказів на підтвердження своїх вимог про стягнення суми попередньої оплати та штрафних санкції за договорами №СП1/134-2021, №СП1/135-2021 від 06.01.2021, оскільки позивачем не надані для долучення до матеріалів справи засвідчені електронним цифровим підписом роздруківки електронного листування (заявки).

За таких обставин, оскільки судом не встановлено порушення відповідачем строку поставки товару, відсутні підстави і для нарахування та стягнення з відповідача суми попередньої оплати та штрафних санкцій згідно з пунктом 6.3 Договорів, що вказує на безпідставність позовних вимог.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч.1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Проаналізувавши умови договорів та специфікації до них, господарський суд дійшов висновку, що у специфікаціях до договорів сторони чітко визначили, що поставка продукції здійснюється з моменту заявки. Позивач у позовній заяві зазначає, що заявка направлялась на електрону пошту відповідача, але в матеріали справи доказів направлення вказаних заявок, засвідчених електронним цифровим підписом, суду не надано як і не надано підтвердження на отримання цих заявок, а отже у постачальника відповідно до специфікацій до Договору не виникло обов`язку поставити товар, тому підстави для застосування до нього штрафних санкцій за порушення термінів поставки товару та повернення суми попередньої оплати відсутні.

Враховуючи викладене в сукупності, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги є не обґрунтованими та не доведеними у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Судові витрати (судовий збір) у відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р I Ш И В

У задоволенні позову Державного підприємства «Селидіввугілля» (85401, Донецька область, місто Селидове, вулиця Карла Маркса, будинок 41; ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандпроект Плюс» (84190, Донецька область, Слов`янський район, село Дмитрівка, вулиця Южна, будинок 7; ) про стягнення 67 252,93 гривень - відмовити.

Згідно зі ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 27.07.2021 підписано повний текст рішення.

Позивач: Державне підприємство «Селидіввугілля» (85401, Донецька область, місто Селидове, вулиця Карла Маркса, будинок 41; )

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Грандпроект Плюс» (84190, Донецька область, Слов`янський район, село Дмитрівка, вулиця Южна, будинок 7; )

Суддя С.М. Фурсова