ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2021 року м. Дніпро Справа № 904/264/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач),

суддів: Кузнецової І.Л., Чус О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Фізичної особи-підприємця Мізрахіної Ганни Олександрівни

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2021р.

(суддя Фещенко Ю.В., м. Дніпро, повний текст рішення складено 10.03.2021 р.) у справі

за позовом Комунального підприємства "Кривбасводоканал"

(м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області)

до Фізичної особи-підприємця Мізрахіної Ганни Олександрівни (м. Маріуполь Донецької області)

про стягнення плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями

до систем централізованого водовідведення у загальному розмірі 65 634 грн. 86 коп.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Комунальне підприємство "Кривбасводоканал" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця Мізрахіної Ганни Олександрівни заборгованість з плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями до систем централізованого водовідведення у загальному розмірі 65 634 грн. 86 коп. Ціна позову складається з наступних сум: 64 317 грн. 34 коп. - основний борг; 1 025 грн. 80 коп. - пеня; 256 грн. 46 коп. - 3% річних; 35 грн. 26 коп. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем, з метою здійснення контролю якості стічних вод, здійснено відбір проб стічних вод підприємства відповідача, внаслідок чого були складено акт № 44 від 29.01.2020р. та акт № 385 від 07.07.2020р.. За результатами проведеного лабораторного аналізу виявлено перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин, що підтверджується відповідними протоколами вимірювання показників складу та властивостей стічних вод та у зв`язку з цим проведено розрахунок величини плати за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням та виставлено: рахунок № 56 від 28.02.2020р., на суму 3 526 грн. 19 коп. та рахунок № 207 від 04.09.2020р., на суму 60 791 грн. 15 коп., які у добровільному порядку відповідачем не були оплачені, що і стало причиною звернення з позовом до суду. За прострочення виконання зобов`язання з оплати рахунків № 56 від 28.02.2020р., на суму 3 526 грн. 19 коп. та № 207 від 04.09.2020р., на суму 60 791 грн. 15 коп., на підставі п. 6.3. договору, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню, за загальний період прострочення з 04.09.2020р. по 19.11.2020р., в сумі 1 025 грн. 80 коп.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2021р. позов задоволено - стягнуто з фізичної особи-підприємця Мізрахіної Ганни Олександрівни на користь Комунального підприємства "Кривбасводоканал" 64 317 грн. 34 коп. - плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями до систем централізованого водовідведення, 1 025 грн. 80 коп. коп. - пені, 35 грн. 26 коп. - інфляційних втрат, 256 грн. 46 коп. - 3% річних та 2 270 грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Оскаржене рішення суду першої інстанції мотивоване доведеністю факту перевищення допустимої концентрації забруднюючих речовин у стічних водах відповідача, що є підставою для стягнення з останнього на користь позивача плати за скид понаднормових забруднень.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, фізична особа-підприємець Мізрахіна Ганна Олександрівна звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду повністю та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Одночасно, в апеляційній скарзі скаржник просив суд поновити строк на подання апеляційної скарги.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням місцевим господарським судом обставин справи і порушенням норм матеріального та процесуального права, внаслідок чого ухвалено неправомірне рішення.

Зокрема, Скаржник в своїх доводах та запереченнях посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано, що підставою для взаємовідносин позивача та відповідача є виключно договір, який був відсутній в період складення актів, а також той факт, що акти про відбір проб стічних вод № 44 від 29.01.2020р. та № 385 від 07.07.2020р. були складені КП «Кривбасводоканал» з грубими порушеннями і не можуть бути підставою для стягнення з ФОП Мізрахіна Г.О. додаткової плати за скид понаднормативно-забруднених стічних вод.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Від Позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено матеріали справи, прийнято вірне рішення у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, в свою чергу, які зазначені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими. Просить залишити оскаржуване рішення - без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В обгрунтування своїх заперечень Позивач зазначає, що Комунальне підприємство «Кривбасводоканал», виконуючи свої обов`язки, передбачені укладеним з ФОП Мізрахіна Г.О. Договором № 301 від 25.02.2019р., постійно надавало послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а Відповідач вчиняв конклюдентні дії спрямовані на виконання даної домовленості шляхом фактичного споживання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення та щомісячної оплати за фактично спожиті послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, тим самим виконував взяті на себе зобов`язання за Договором № 301 від 25.02.2019 р., що підтверджується актами приймання-передачі послуг з централізованого водопостачання та виставленими рахунками за спожиті Споживачем послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Позивач зазначає на тому, що додатковим доказом наявності договірних правовідносин між Позивачем та Відповідачем, у період з 01.01.2020р. по 22.09.2020 р., є п. 9.1., 9.2. Договору № 631 від 22.09.2020р., яким сторони погодили, що умови цього Договору розповсюджуються на правовідносини, що виникли до його укладання, в порядку ч. 3 ст. 631 ЦК України (сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення).

Позивач також вказує на те, що відповідно до п. 10.17. Договору № 631, відповідальними особами за водопостачання та водовідведення об`єктів Споживача, цілісність пломб та пристроїв, водомірних вузлів призначаються: Мізрахіна Г.О. та ОСОБА_1 . При відборах проб стічних вод, здійснених 29.01.2020р. та 07.07.2020р. уповноваженими працівниками КП «Кривбасводоканал», був присутній уповноважений представник Споживача - ОСОБА_1.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. ( доповідач ), судді - Кузнецова І.Л., Чус О.В.

Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.

Ч. 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ч. 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Ч. 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.07.2021р. поновлено строк на подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Мізрахіної Ганни Олександрівни на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2021р. у справі № 904/264/21, для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

7. Встановлені судом обставини справи

25.02.2019р., між Комунальним підприємством "Кривбасводоканал" (виконавець) та Фізичною особою-підприємцем Мізрахіною Ганною Олександрівною (споживач) укладено договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення № 301, відповідно до умов якого виконавець зобов`язався своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого водопостачання і водовідведення, а споживач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором (п. 1.1 договору).

Згідно з п. 1.2. договору (з урахуванням змін, внесених додатковою угодою №1 від 27.03.2019р. до вищезазначеного договору), орієнтований обсяг послуг з централізованого водопостачання складає 13 244, 40 м3/рік та орієнтовний обсяг послуг з централізованого водовідведення складає 32, 40 м3/рік.

Об`єкт користування водопостачання та водовідведення розташований за адресою: вул. Леоніда Бородича, 1-Б, м. Кривий Ріг (п. 1.2.1 договору).

В п.1.4. договору передбачена характеристика встановлених засобів обліку води: лічильник "GROSS", зав. № 51, місце встановлення: м. Кривий Ріг. вул. Леоніда Бородича, 1-Б.

Відповідно до п. 2.1. договору, тарифи на послуги водопостачання та водовідведення на день підписання договору затверджені: відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, № 2003 від 21.12.2018р. "Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення КП "Кривбасводоканал" тарифи становлять з 01.01.2019р.: на централізоване водопостачання - 7, 08 грн. за 1 куб.м (без ПДВ); на централізоване водовідведення - 10, 96 грн. за 1 куб.м. (без ПДВ).

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2004 від 21.12.2018р. "Про встановлення тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), з 01.01.2019р. тарифи становлять: на централізоване постачання холодної води - 7, 33 грн. за 1 куб.м. (без ПДВ); на централізоване водовідведення - 11, 35 грн. за 1 куб.м. (без ПДВ).

Згідно з п. 2.2. договору, у випадку зміни тарифів, оплата послуг здійснюється споживачем по новим тарифам без зміни інших умов договору. Зміна тарифів відбувається з моменту набуття чинності відповідної постанови компетентного органу, яким є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та житлово-комунальних послуг; споживач здійснює оплату за надані послуги по новим тарифам без додаткового узгодження.

В п. 3.1. договору сторони погодили, що розрахунковим періодом є календарний місяць; розрахунки за послуги централізованого водопостачання та водовідведення здійснюються споживачем у грошовій формі: до 20 числа розрахункового місяця споживач сплачує 100% заявленого місячного обсягу послуг згідно рахунку виконавця, який направляється на електронну адресу споживача не пізніше як за 3 доби до здійснення платежу; оригінал рахунку направляється на поштову адресу або вручаються нарочно; якщо сума сплати по авансовому платежу більша ніж сума за фактично надані послуги, вона враховується в суму авансового платежу наступного розрахункового місяця; остаточна оплата за фактично надані послуги здійснюється до 03 числа календарного місяця наступного за розрахунковим згідно рахунку виконавця за винятком суми авансового платежу.

Відповідно до п. 3.4. договору, визначення обсягу спожитих послуг з центрального водопостачання та водовідведення здійснюється на підставі даних засобів обліку води/стоків, встановлених споживачем у відповідності до виданих виконавцем технічних умов, та оформлюється актом про приймання-передавання послуг.

Кількість стічних вод споживача, які підлягають оплаті, визначають за фактичними обсягами, зафіксованими засобами вимірювальної техніки, що занесені до Державного реєстру або пройшли державну метрологічну атестацію (п. 4.5. договору).

Відповідно до п. 4.8. договору, за кількісний та якісний склад стічних вод субспоживача повну відповідальність несе споживач.

Згідно з п.п. 4.6 та 4.7. договору, у разі відсутності засобів обліку стічних вод у споживача їх облік здійснюється такими методами: за допомогою засобів обліку на водозаборах: за паспортною продуктивністю насосів на водозаборах; за паспортним дебітом усіх свердловин та проектною потужністю поверхневого водозабору; на підставі витрат води на технологічні потреби: на підставі замірів кількості стічних вод, що надходять до мереж водовідведення; метод визначення кількості стічних вод споживача, які скидають стічні води до систем централізованою водовідведення м. Кривого Рогу, установлюється виконавцем. При розрахунку об`єму скинутих стічних вод споживача враховується додатковий обсяг стічних вод, що утворюється внаслідок випадання атмосферних опадів, сніготанення та здійснення поливально-мийних робіт під час прибирання територій і неорганізовано потрапляє в мережі водовідведення споживачів або через дощозбірники і колодязі на мережах водовідведення, які розташовані на території Споживачів, у мережі водовідведення Виконавця, як при загально сплавній, так і при розподільній системі водовідведення, визначається за формулою Правил № 190 і сплачується споживачем в строк і на умовах визначених п. 3.1. договору .

Споживач, згідно з п. 5.2. договору, зобов`язаний своєчасно, в повному обсязі у відповідності до умов договору вносити плату за рахунками, які виставлені виконавцем.

Згідно п. 7.1. договору , точки розподілу, в яких здійснюється передача послуг від виконавця до споживача, є межа балансової належності, яка визначається Актом/схемою розподілу балансової належності та меж обслуговування мереж водопостачання та водовідведення , що є невід`ємною частиною договору .

У п. 9.1. договору сторони визначили, що договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє в частині надання послуг з водопостачання та водовідведення до 31.12.2019р., а в частині здійснення розрахунків за надані послуг - до повного погашення заборгованості.

Відповідно до умов договору, КП "Кривбасводоканал" та ФОП Мізрахіною Г.О. було укладено двосторонній акт розмежування балансової належності мереж обслуговування мереж водопостачання та водовідведення від 30.04.2019р., за адресою об`єкту відповідача - вул. Л. Бородича,1-Б , де було визначено місце відбору проб стічних вод, а саме: каналізаційний колодязь КК-1 існ. (а.с. 29).

Відповідно до підп. 4.5. п. 1. р. II Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення" № 316 від 01.12.2017р., виробники повинні, зокрема контролювати якість, кількість і режим скидання стічних вод споживачами; здійснювати раптовий відбір контрольних проб, пред`являти підприємствам у встановленому порядку рахунки на оплату за скид понаднормативних забруднень із застосуванням коефіцієнта кратності. який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень, при порушенні як цих Правил, так і місцевих Правил приймання. Порядок та періодичність відбору проб визначаються в місцевих Правилах приймання.

Згідно з п. 2 Правил № 316, підприємства зобов`язані, виконувати в повному обсязі вимоги цих Правил, місцевих Правил приймання та договору на послуги водовідведення, своєчасно оплачувати рахунки Водоканалу за надані послуги; дотримуватись установлених Водоканалом кількісних та якісних показників стічних вод на каналізаційних випусках підприємства; оплачувати рахунки на оплату за скид понаднормативних забруднень при порушенні встановлених показників.

Пунктом 6 р. VI Правил № 316 встановлено, що з метою контролю якості стічних вод споживачів, виробник здійснює відбір контрольних проб. Виявлені в цих пробах перевищення допустимих концентрації (далі - ДК) забруднюючих речовин у стічних водах є достатньою підставою для нарахування плати за скид понаднормативних забруднень. Відбір контрольних проб стічних вод споживачів виконує уповноважений представник виробника, що фіксується у спеціальному журналі або акті, який підписують як представник виробника, так і представник споживача.

Пунктом 1.2 Правил приймання стічних вод до системи централізованого водовідведення м. Кривого Рогу № 79 від 13.02.2019р. передбачено сферу дії Правил, а саме: ці Правила поширюються на суб`єктів господарювання, які надають послуги з централізованого водовідведення (відведення та/або очищення стічних вод) (надалі - виробники), на юридичних осіб незалежно від форм власності, фізичних осіб-підприємців, фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність і взяті на облік як самозайняті особи в контролюючих органах згідно з Податковим кодексом України, які скидають стічні води до систем централізованого водовідведення Кривого Рогу або безпосередньо в каналізаційні, очисні споруди міста (надалі - споживачі).

Позивач відповідно до підп. 4.5. п. 1 р. II Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення № 316 від 01.12.2017 та підп. 3.1.5 р. 3 Правил приймання стічних вод до системи централізованого водовідведення м. Кривого Рогу №79 від 13.02.2019р., виконуючи свій обов`язок щодо контролю за якістю, кількістю і режимом скидання стічних вод споживачами, здійснив раптові відбори проб стічних вод на об`єкті відповідача 29.01.2020р. та 07.07.2020р. (проба №№ 28, 222, контрольна, арбітражна), про що складені відповідні акти про відбір проб стічних вод № 44 від 29.01.2020р. та № 385 від 07.07.2020р., які також підписані з боку представника відповідача - керуючого Брестового А.О. (а.с.32, 38).

В розділі "Зауваження споживача" вказаних актів від 29.01.2020р. та від 07.07.2020р. ніяких зауважень представником споживача внесено не було. Пропозицій щодо відбору паралельної проби зі сторони споживача не надходило.

Згідно з результатами хімічного аналізу контрольної проби №28 від 29.01.2020р. та №222 від 07.07.2020р. стічних вод споживача ФОП Мізрахіної Г.О. у каналізаційному колодязі КК-1 існ. за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Леоніда Бородача,1-Б; виконаного хіміко-бактеріологічною лабораторією КП "Кривбасводоканал", про що були складені протоколи №85 від 03.02.2020р. та №665 від 15.07.2020р. дослідження якості стічних вод, якими встановлено, що якість стічних вод не відповідає вимогам Правил №79 (а.с. 33, 39)

Листом (повідомленням) від 04.02.2020 р. № 1363, позивачем 05.02.2020 р. направлено відповідачу протокол дослідження якості стічних вод № 85 від 03.02.2020р., повідомлено про порушення Правил № 79 та про направлення на його адресу претензії з розрахунком величини додаткової плати за скид понаднормативно-забруднених стічних вод (а.с. 34-35).

Позивачем була нарахована відповідачу додаткова плата за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями до системи централізованого водовідведення міста Кривого Рогу з 20.12.2019р. по 29.01.2019 р. (згідно з протоколом № 85 від 03.02.2020 р.), в розмірі 3 526 грн. 19 коп., за період з 20.12.2019 р. по 29.01.2020 р., та виставлений рахунок № 56 від 28.02.2020 р. додаткової плати за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням на суму 3 526 грн. 19 коп. (а.с 36-37).

Також, листом (повідомленням) від 14.07.2020 р. № 6109 позивачем 21.07.2020 р. направлено відповідачу протокол дослідження якості стічних вод № 665 від 15.07.2020 р., повідомлено про порушення Правил № 79 та про направлення на його адресу претензії з розрахунком величини додаткової плати за скид понаднормативно-забруднених стічних вод (а.с. 40-41).

Позивачем була нарахована відповідачу додаткова плата за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями до системи централізованого водовідведення міста Кривого Рогу з 16.05.2020 р. по 07.07.2020 р. (згідно з протоколом № 665 від 15.07.2020 р.), в розмірі 60 791 грн. 15 коп., за період з 16.05.2020 р. по 07.07.2020 р. та виставлений рахунок № 207 від 04.09.2020 р. додаткової плати за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням, на суму 60 791 грн. 15 коп. (а.с 42-43).

Таким чином, загальна сума плати за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням, яку повинен був сплати відповідач позивачу, складає 64 317 грн. 34 коп. (3 526,19 грн. + 60 791,15 грн. = 64 317,34 грн.).

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Відповідно до ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, з наступних мотивів.

Причиною спору у даній справі стало питання про наявність або відсутність підстав для стягнення плати за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням.

Комунальне підприємство "Кривбасводоканал" утворено відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Цивільного та Господарського кодексів України. Засновником підприємства та власником його майна є територіальна громада міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради (п.п. 1.1. та 1.2. Статуту підприємства). Відповідно до п.п. 2.1. та 2.2 Статуту комунального підприємства "Кривбасводоканал" підприємство створене з метою отримання прибутку за рахунок виробництва та надання послуг з центрального водопостачання та водовідведення населенню, підприємствам, установам та організаціям. Основними напрямками діяльності підприємства є, зокрема, забезпечення потреб населення та інших споживачів послугами водопостачання, транспортування питної води споживачам по водопровідним мережам; забезпечення транспортування стічних вод по колекторам та каналізаційним мережам, їх очищення на очисних спорудах.

Відповідач є вторинним водокористувачем (абонентом), який згідно зі ст. 42 Водного кодексу України не має власних водозабірних споруд і отримує воду з водозабірних споруд первинного водокористувача - Водоканалу та скидає стічні води в його системи на підставі договору про водопостачання (поставку води) та/або про водовідведення без отримання дозволу на спеціальне водокористування.

Відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України "Про охорону навколишнього середовища", екологічні нормативи розробляються і вводяться в дію центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, та іншими уповноваженими на те державними органами відповідно до законодавства України.

Відповідно до ст. 44 Водного кодексу України, водокористувачі зобов`язані дотримуватись встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини, створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність.

Частина 1 ст. 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зі змісту ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" вбачається, що до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, серед яких централізоване водопостачання та централізоване водовідведення.

Укладений між Позивачем та Відповідачем Договір № 301 від 25.02.2019р., про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, є підставою для виникнення у його сторін кореспондуючих прав і обов`язків, а саме майново-господарських зобов`язань згідно зі ст.ст. 173, 174, 175 ГК України (ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України) і відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, спірні правовідносини регламентуються, насамперед, нормами Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" та "Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України" (Правила № 65), "Правилами приймання стічних вод підприємств в комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України" (Правила № 37), "Інструкцією про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод в системи каналізації населених пунктів" та "Правилами приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м. Дніпропетровська (Правила № 129).

Згідно з вимогами п.п. 2.1. та 2.2. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27.06.2008р. (далі - Правила № 190), договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до Законів України "Про питну воду і питне водопостачання" та "Про житлово-комунальні послуги". Істотні умови договору між виробником та споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення визначаються відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Згідно із ст. 19 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" № 2918-ІІІ від 10.02.2002р. укладення договору між підприємством водопостачання та споживачем на надання послуг з водопостачання є обов`язковим.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004р. №1875-ІУ, який був чинний у період виникнення боргу (далі - Закон № 1875-ІУ), споживач комунальних послуг зобов`язаний укласти договір та оплачувати спожиті комунальні послуги.

Відповідно до вимог ст. 13 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення ", до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері питної води, питного водопостачання та водовідведення належать: затвердження місцевих правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення відповідних населених пунктів.

Відповідно до вимог ст. 131 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", місцеві правила приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення населеного пункту встановлюють вимоги щодо приймання стічних вод населеного пункту. У разі якщо відповідний орган місцевого самоврядування не прийняв рішення про затвердження місцевих правил, застосовуються правила приймання стічних вод, затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Місцеві правила включають: розмір плати, що справляється із суб`єктів господарювання за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення та за порушення вимог щодо якості і режиму скидання стічних вод.

Наказом Міністерства житлово-комунального господарства України від 27.06.2008р. №190 затверджено "Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовід ведення в населених пунктах України" (далі - Правила № 190), які визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01.12.2017р. № 316 затверджено "Правила приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення" та "Порядок визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення" (далі - Правила № 316).

З метою забезпечення в м. Кривому Розі дії механізму приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення, відповідно до вимог статей 13, 13-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", п. 4 р. І Правил № 316 рішенням Криворізької міської ради від 13.02.2019р. № 79 затверджено "Правила приймання стічних вод до системи централізованого водовідведення м. Кривого Рогу" (далі - Правила №79).

Згідно п. 1.2, 1.2.1 Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення м. Кривого Рогу, сфера дії Правил: правила поширюються на суб`єктів господарювання, які надають послуги з централізованого водовідведення (відведення та/або очищення стічних вод) (надалі - виробники), на юридичних осіб незалежно від форм власності, фізичних осіб-підприємців, фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність і взяті на облік як самозайняті особи в контролюючих органах згідно з Податковим кодексом України, які скидають стічні води до систем централізованого водовідведення Кривого Рогу або безпосередньо в каналізаційні очисні споруди міста (надалі - споживачі).

Згіднозп.1.4.11 Правил, додаткова плата за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями - підвищена плата за надання виробником послуг з водовідведення, нарахована споживачу із застосуванням коефіцієнту кратності, що враховує рівень небезпеки скинутих забруднень для технологічних процесів очищення стічних вод та екологічного стану водойми. Додаткова плата належить (є складовою) до величини плати за скид стічних вод у систему централізованого водовідведення виробника.

Згідно п. 4.1 Правил, споживачі письмовово під час укладення договору визначають не менше двох представників із зазначенням номерів телефонного зв`язку, уповноважених представляти їх під час відбору проб стічних вод і в подальшому забезпечують присутність таких уповноважених представників на об`єкті споживача безпосередньо під час відбору проб стічних вод виробником.

Згідно п. 4.2 Правил, з метою контролю якості стічних вод споживачів виробник здійснює відбір контрольних проб. Виявлені в цих пробах перевищення ДК у стічних водах є достатньою підставою для нарахування додаткової плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями (у разі виявлення перевищення ДК).

Відповідно до п. 4.5 Правил, відбір контрольних проб стічних вод споживачів виконує раптово уповноважений представник виробника протягом доби, не погоджуючи зі споживачами заздалегідь. Результати відбору контрольних проб стічних вод споживача фіксується в акті відбору проб стічних вод (додаток 4), який підписують як представник виробника, так і представник споживача.

Згідно п. 4.6 Правил, акти складаються у двох примірниках - для виробника і споживача.

У разі відмови підписати акт представником споживача, він підписується представниками виробника, із зазначенням прізвища представника споживача, який відмовився підписати акт.

Згідно п. 4.10 Правил, за ініціативи споживача та в його посуд виробником відбирається паралельна проба. У такому випадку проби відбираються за одночасною присутністю представників виробника та споживача. При цьому в акті відбору проб стічних вод (додаток 4) робиться примітка про паралельний відбір проб для виконання паралельного аналізу. Згідно п. 4.26 Правил при виявленні перевищення ДК стічних вод споживача, що скидаються до систем централізованого водовідведення м. Кривого Рогу, установлених Правилами або договором, виробник у 7-денний термін після закінчення аналізу направляє споживачу лист-повідомлення про виявлені перевищення ДК у стічних водах з додаванням протоколу дослідження якості стічних вод та акта відбору проб стічних вод (у разі його відсутності в споживача).

Згідно п. 6.17. Правил, додаткова плата за скид споживачем стічних вод з перевищенням ДК, що встановлено контрольним та/або арбітражним аналізом і підтверджено актом відбору проб стічних вод та протоколом дослідження якості стічних вод (додатки 4, 5), стягується за період від попереднього відбору контрольної проби, проведеного виробником, до дати зафіксованого порушення, але не більше дев`яноста днів. Додаткова плата стягується за весь обсяг стічних вод, скинутих споживачем за цей період з певного об`єкта.

Згідно п. 6.18 Правил, додаткова плата за скид стічних вод до систем централізованого водовідведення в разі порушення вимог щодо якості й режиму їх скидання, вноситься споживачем на рахунок виробника в порядку та в строки, передбачені договором, а в разі відсутності договору- протягом п`яти банківських днів з моменту направлення виробником претензії поштовим відправленням з описом вкладення на юридичну адресу споживача, до якої додаються документи, установлені п. 4.26 Правил.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що господарський суд, керуючись законом, який регулює спірні правовідносини, враховуючи визначені порядок та строки її оплати, вірно встановив, що строк оплати за рахунками № 56 від 28.02.2020 р., на суму 3 526 грн. 19 коп. та № 207 від 04.09.2020 р. на суму 60 791 грн. 15 коп. є таким, що настав.

Тому, враховуючи зазначені норми чинного законодавства України та обставини справи, місцевий господарський суд визнав, що вимоги позивача до відповідача про стягнення плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями до систем централізованого водовідведення у загальному розмірі 64 317,34 грн. - є обґрунтованими та доведеними належними доказами, у зв`язку з чим підлягають задоволенню, оскільки зобов`язання повинні виконуватись належним чином та у встановлені строки.

Відповідно до п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін).

Статтями 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З метою захисту законних прав та інтересів фізичних та юридичних осіб при укладанні різноманітних правочинів та договорів законодавство передбачає ряд способів, які сприяють виконанню зобов`язань - способи або види забезпечення виконання зобов`язань.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами ст. ст. 549 - 552, 611, 625 ЦК України.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Згідно з ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності з ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно зі ст.ст. 1 та 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст.1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В п. 6.3. договору сторони погодили, що за несвоєчасну оплату виставлених виконавцем рахунків у термін, визначений п. 3.1. договору, споживач зобов`язаний сплатити виконавцеві пеню в розмірі 0,1% від суми прострочення платежу за кожний день прострочення до моменту фактичної оплати, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який стягується пеня.

Так, за прострочення виконання зобов`язання з оплати рахунків № 56 від 28.02.2020р., на суму 3 526 грн. 19 коп. та № 207 від 04.09.2020р., на суму 60 791 грн. 15 коп. на підставі п. 6.3. договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню, за загальний період прострочення з 04.09.2020 р. по 19.11.2020р., в сумі 1 025 грн. 80 коп.

Здійснивши перервірку розрахунку пені, зробленого позивачем, колегія суддів встановила, що під час його проведення позивачем були вірно визначені суми заборгованості та періоди прострочення, арифметично розрахунок проведено також вірно.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо визнання обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача в частині стягнення пені в сумі 1 025 грн. 80 коп.

Відповідно до п. 6.2. договору, у разі прострочення виконання зобов`язань, визначених розділом III договору, на вимогу виконавця споживач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону ( ч. 2 ст. 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3 % річних від простроченої суми.

У кредитора, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат та 3 % річних, за період прострочення в оплаті основного боргу.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 р. у справі № 910/4590/19 ( провадження № 12-189гс19) зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3 % річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги ( п. 43 постанови ).

На підставі ст. 625 ЦК України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за жовтень 2020 р., в розмірі 35 грн. 26 коп. та 3% річних, за період прострочення з 04.09.2020р. по 19.11.2020р., в розмірі 256 грн. 46 коп.

Здійснивши перевірку розрахунку інфляційних втрат та 3% річних, зробленого позивачем, колегія суддів встановила, що під час його проведення, позивачем вірно визначено суми заборгованості та період прострочення, арифметично розрахунок проведено також вірно.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обгрунтованість таких нарахувань та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Доводи скаржника про те, що акти про відбір проб стічних вод № 44 від 29.01.2020р. та № 385 від 07.07.2020р. складені після припинення дії договору й до укладення нового договору про надання послуг між сторонами колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Як вже було зазначено вище, в п. 9.1. договору № 301 від 25.02.2019р., сторони визначили, що договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє в частині надання послуг з водопостачання та водовідведення до 31.12.2019р., а в частині здійснення розрахунків за надані послуг - до повного погашення заборгованості.

Однак, відповідно до п. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. З пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Згідно зі ст. 241 ЦК України, правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Зазначена правова позиція викладена в п. 8.4. постанови Верховного Суду від 13.05.2021р. у справі № 903/277/20.

Зі змісту норми ч.1 ст. 241 ЦК України вбачається, що наступним схваленням правочину законодавець не вважає винятково прийняття юридичного рішення про схвалення правочину. Схвалення може відбутися також і в формі мовчазної згоди, і у вигляді певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи - сторони правочину (наприклад, здійснення чи прийняття оплати за товар за договором купівлі-продажу). Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.09.2018р. у справі № 910/18812/17, від 08.07.2019 р. № 910/19776/17, від 04.03.2021р. у справі № 905/1132/20.

Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину (така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.04.2019р. у справі №904/2178/18).

При цьому при оцінці обставин, що свідчать про схвалення правочину особою, яку представляла інша особа, необхідно брати до уваги, що незалежно від форми схвалення воно повинно виходити від органу або особи, уповноваженої відповідно до закону, установчих документів або договору вчиняти такі правочини або здійснювати дії, які можуть розглядатися як схвалення (така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.03.2018р. зі справи № 910/8794/16).

Послідовна та стала правова позиція щодо застосування цих норм права у їх взаємозв`язку викладена у низці постанов Верховного Суду, зокрема: від 10.04.2018р. у справі №910/11079/17, від 02.04.2019р. у справі №904/2178/18, від 19.06.2019 р. у справі №904/9795/16, від 01.10.2019р. у справі №910/8287/18, від 24.02.2021р. у справі № 926/2308/19, від 04.03.2021р. у справі №905/1132/20, від 18.02.2021р. у справі №924/658/20, в ухвалі від 11.06.2020р. у справі 915/1602/19.

Матеріали справи свідчать, що Комунальне підприємство «Кривбасводоканал», виконуючи свої обов`язки, передбачені укладеним з ФОП Мізрахіна Г.О. Договором № 301 від 25.02.2019 р., постійно надавало послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а Відповідач вчиняв конклюдентні дії спрямовані на виконання даної домовленості шляхом фактичного споживання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення та щомісячної оплати за фактично спожиті послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, тим самим виконував взяті на себе зобов`язання за Договором № 301 від 25.02.2019 р., що підтверджується актами приймання-передачі послуг з централізованого водопостачання та виставленими рахунками за спожиті Споживачем послуги з централізованого водопостачання та водовідведення (а.с. 49-53).

Відповідно до п. 10.17. Договору № 631, відповідальними особами за водопостачання та водовідведення об`єктів Споживача, цілісність пломб та пристроїв, водомірних вузлів призначаються: Мізрахіна Г.О. та ОСОБА_1.

Доводи апелянта про те, що керуючий ОСОБА_1., на момент складання КП «Кривбасводоканал» актів про відбір проб стічних вод, не мав жодних повноважень на їх підписання також відхиляється судом, оскільки факт незабезпечення участі уповноваженого представнику (відповідальної особи) Споживача при відборі проб стічних вод не позбавляє уповноважених представників Виробника здійснити відбір проб стічних вод. При цьому, присутність представника Споживача, який не був визначений умовами договору як відповідальна особа для вчинення таких дій, як і відсутність такої особи з будь-яких причин не є порушенням вищезазначених Правил №316 та підставою для визнання таких дій Позивача неправомірними, а відібрані проби стічних вод не є такими, що не можуть бути використані для дослідження якості стічних вод (така ж правова позиція викладена у п. 55 постанови Верховного Суду від 08.12.2020 р. по справі № 904/3392/19).

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до ч. 1 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 74, ч. 1 ст. 77 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як встановив суд першої інстанції, доказів на підтвердження сплати плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями до систем централізованого водовідведення у загальному розмірі 64 317,34 грн. відповідач не надав, доводи позивача щодо наявності боргу, шляхом надання належних доказів, не спростував.

При цьому суд першої інстанції зазначив, що відповідно до ч.ч.1 та 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Таким чином, у зобов`язальних правовідносинах вина особа, яка порушила зобов`язання, презюмується і саме на неї покладається обов`язок з доведення відсутності своєї вини у порушенні зобов`язання.

Як вказав суд першої інстанції, зазначене вище відповідає правовій позиції, яка наведена в постанові Верховного Суду від 13.11.2019р. у справі № 908/1399/17.

Отже, звертаючись із апеляційною скаргою, Скаржник не спростував вищенаведених висновків місцевого господарського суду та не довів неправильного застосування ним норм матеріального та процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування прийнятого ним судового рішення.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 рік).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р. "Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанції під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

За змістом ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення залишається без змін.

10. Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст.129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Мізрахіної Ганни Олександрівни залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2021 р. у справі № 904/264/21 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст.ст. 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя І.М.Кощеєв

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя О.В. Чус