РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.07.2021Справа № 910/5292/21

Суддя Господарського суду міста Києва Лиськов М.О., розглянувши матеріали справи у порядку спрощеного провадження без виклику представників сторін

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО"

вул. Казимира Малевича, буд. 31, м. Київ 150, 03150

до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "АЛЬФА-ГАРАНТ"

бульвар Лесі Українки, буд.26, м. Київ, 01133

про стягнення 8 416,81 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "АЛЬФА-ГАРАНТ" (далі-відповідач) стягнення 8 416,81 грн. в порядку регресу, посилаючись на те, що в силу приписів статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України, у межах фактичних витрат у позивача виникло право вимоги до відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.04.2021 року було прийнято справу до провадження, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

30.04.2021 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в котрому проти задоволення позовних вимог заперечує повністю.

07.05.2021 позивачем подано відповідь на відзив.

Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

При цьому судом враховано, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 252 ГПК України).

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (далі - Страховик) та ОСОБА_1 (далі - Страхувальник) було укладено електронний Договір добровільного страхування наземного транспорту «Наша Автоцивілка» № 5036461 від 24.02.2020 року, за яким Страховик застрахував майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля Mazda CX-5, д.р.н. НОМЕР_1 .

12.10.2020 р. в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участю автомобіля Mazda CX-5, д.р.н. НОМЕР_1 та автомобіля Nissan Leaf, д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

В результаті ДТП зазначені транспортні засоби (далі - ТЗ) отримали механічні ушкодження).

Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), складеного учасниками події на підставі ст. 33.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особою, чиї винні протиправні дії перебувають у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП, є ОСОБА_2 .

Відповідно до рахунку СТО вартість відновлювального ремонту складає 25 653,60 грн.

Згідно із ст. 25 Закону України «Про страхування», умов Договору, на підставі заяви Страхувальника на виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 25 653,60 грн.

Факт проведення зазначеної виплати підтверджується страховим актом № 2066854-1 від 22.10.2020 р. та платіжним дорученням № 30622 від 22.10.2020 р.

Відновлювальний ремонт транспортного засобу Mazda CX-5, д.р.н. НОМЕР_1 здійснювався на станції технічного обслуговування, підтвердження чого є рахунок № 331 від 20.10.2020р., та акт виконаних робіт № 8 від 05.11.2020 р., якими визначено, що вартість запасних частин та робіт необхідних для проведення відновлювального ремонту автомобіля становить 25 653,60 грн. За страховим випадком (ДТП) згідно складеного страхового акту № 2066854-1 від 22.10.2020 р. по договору страхування було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 25 653,60 грн, виплата якого підтверджується позивачем наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 30622 від 22.10.2020 р.

З метою досудового врегулювання ПрАТ «СК «ВУСО» направило на адресу Відповідача Заяву на виплату страхового відшкодування № 7703 від 04.11.2020 р. з вимогою про відшкодування суми понесених збитків, за результатом розгляду якої Відповідач частково відшкодував завдану шкоду у розмірі 14 636,79 грн. - провів власний розрахунок, за яким занизив вартість страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України та ст. 16 Закону України "Про страхування" за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

У відповідності зі ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика (Позивач), який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Частиною 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частиною 1 статті 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до п. 33.2. ст. 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідний підрозділ Національної поліції про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідного підрозділу Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Моторним (транспортним) страховим бюро України було встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено Інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (затверджено протоколом президії МТСБУ від 11.08.2011 за №274/2011).

Відповідно до п. 7 вказаної Інструкції, у повідомленні зазначаються, зокрема, фактична дата, час та місце настання ДТП, схема ДТП.

Оформлене у відповідності до зазначеної Інструкції учасниками дорожньо-транспортної пригоди повідомлення в силу положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є підставою для прийняття страховиком рішення щодо здійснення страхового відшкодування.

Судом враховано, що страховик за договором добровільного страхування прийняв спірний європротокол як належний доказ настання страхового випадку і виплатив за ним відшкодування, звернувшись з даним позовом до суду про відшкодування здійснених виплат зі страховика винної особи.

Відповідач як страховик відповідальності винної сторони у дорожньо-транспортній пригоді особи на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі статті 1194 ЦК відшкодовує особа, яка завдала збитків.

За ч. 1 ст. 228 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб в порядку регресу.

Отже, Позивачу як кредитору належить право вимоги до Відповідача в межах ліміту страхового відшкодування. Позивач вільно, на власний розсуд може обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВСУ від 24.04.2018р. по справі № 910 9030/17; постанові ВСУ від 01.02.2018 р. по справі № 910/22886/16; постанові ВСУ6- 1009цс15 від 24.02.2016р.; постанові 910/15182/17 від 10.07.2018р.

Стосовно заперечень відповідача щодо здійснення ним виплати на підтсаві власної ремонтної калькуляції суд зазначає наступне.

Згідно з абзацом другим пункту 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника) сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Відповідно до п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика) фізичний знос КТЗ (його складників) - утрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників).

Згідно з п. 2.4. Методики вартість матеріального збитку визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Тобто, матеріальний збиток, це вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу.

ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до ТОВ «Експертно - Асистуюча Компанія «Фафорит» для визначення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля Mazda СХ-5, д.р.н. НОМЕР_1 . Відповідно до Звіту про визначення коефіцієнта фізичного зносу колісного транспортного засобу № 25405 від 05.03.2021 р. коефіцієнта фізичного зносу (Ез) автомобіля Mazda СХ-5, д.р.н. НОМЕР_1 дорівнює 0,00.

Відповідно до п. 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ (Сврз).

А так як коефіцієнта фізичного зносу (Ез) автомобіля Mazda СХ-5, д.р.н. НОМЕР_1 дорівнює 0,00, то вартість матеріального збитку дорівнює вартості відновлювального ремонту, що становить 25 653,60 грн.

Відповідно до Полісу ЕР/200249569 (надалі - Поліс), за яким ліміт за шкоду, заподіяну майну, становить 130 000,00 гри., франшиза - 2 600,00 грн.

Відповідно до ст. 12 Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Тому сума страхового відшкодування за вирахуванням суми франшизи, 25 653,60 грн. - 2 600,00 грн. = 23 053,60 грн.

В п. 9.1 ст. 9 Закону зазначено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Суд погоджується із твердженням позивача стосовно того, що відповідач безпідставно занизив вартість страхового відшкодування.

11.01.2021 р. Відповідачем було сплачено частину страхового відшкодування в сумі 14 636,79 грн., що підтверджується довідкою про надходження коштів на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО». Недоплата становить 8 416,81 грн. (23 053,60 (25 653,60 (Сврз) - 2 600.00 (франшиза)) - 14 636,79 (виплата від Відповідача) = 8 416,81)

Отже, за даним страховим випадком сума страхового відшкодування, що підлягає стягненню на користь ПрАТ «СК «ВУСО» з Відповідача становить 8 416,81 грн.

Більше того, розрахунок матеріального збитку було зроблено на підставі акту виконаних робіт № 8 від 05.11.2020 р„ який і визначає фактичну суми розміру заподіяної шкоди, а ремонтна калькуляція, на підставі якої Відповідач розрахував матеріальний збиток, є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати.

Відповідач при визначені розміру страхового відшкодування керувався ремонтною калькуляцією № ЦВ/20/7237, але суд, з огляду на наведене вище, не може прийняти в якості належного доказу по справі ремонтну калькуляцію № ЦВ/20/7237.

Дослідивши всі наявні докази у справі, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки страхове відшкодування було здійснено, що підтверджується матеріалами справи

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Заперечення відповідача проти позовних вимог, що наведені у відзиві, суд розглянув і відхилив, як такі що не спростовують заявлених позовних вимог.

З системного аналізу вищевикладеного, приймаючи до уваги, що відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 228 Господарського кодексу України, ст.ст. 993, 1166, 1187, 1188 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 20, ст. 162, 171, 176 ГПК України, ст. 27 Закону України "Про страхування", суд:

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "АЛЬФА-ГАРАНТ" (бульвар Лесі Українки, буд.26, м. Київ, 01133, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" (вул. Казимира Малевича, буд. 31, м. Київ 150, 03150; ) суму в якості страхового відшкодування у розмірі 8 416,81 грн. та судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя М.О. Лиськов