ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/201/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

Головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м. Одеса, проспект Шевченка,29)

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Санаторія Одеса Служби безпеки України

на рішення Господарського суду Одеської області від 11.06.2021

у справі №916/201/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Енергогазрезерв

до Санаторія Одеса Служби безпеки України

про стягнення 148 652,05 грн.,

(суддя першої інстанції: Волков Р.В., дата та місце ухвалення рішення: 11.06.2021, Господарський суд Одеської області, м. Одеса, проспект Шевченка, 29)

В січні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю Енергогазрезерв (далі ТОВ «Енергорезерв») звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Санаторію Одеса Служби безпеки України (далі Санаторій «Одеса» СБ України), в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача збитки за понадлімітно спожитий природний газ у листопаді та грудні 2019 року в розмірі 148 652,05 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач порушив умови Договору на постачання природного газу для споживачів, що не є побутовими №С/546-19 від 14.06.2019, у зв`язку з понадлімітним споживанням природного газу.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 11.06.2021 (суддя Волков Р.В.) позов ТОВ Енергогазрезерв до Санаторія Одеса СБ України про стягнення 148 652,05 грн. задоволено в повному обсязі; стягнуто з Санаторію Одеса СБ України на користь ТОВ Енергогазрезерв 148 652,05 грн. збитків за понадлімітно спожитий природний газ у листопаді, грудні 2019 та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270 грн.

У своєму рішенні суд дійшов висновку про правильність та обґрунтованість, наданого позивачем розрахунку компенсації збитків за понадлімітно спожитий відповідачем природний газ у листопаді та грудні 2019, а отже визнав позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Суд в оскаржуваному рішенні зазначив, що аргументи відповідача стосовно того, що позивачем неналежно виконувались договірні зобов`язання щодо контролю споживання відповідачем природного газу та реалізації права на припинення постачання природного газу, не є обґрунтованими, так як пункти 3.4, 3.5, 9.1. Договору, на які посилався відповідач, не містять прямого обов`язку постачальника обмежувати або припиняти постачання природного газу у разі перевищення споживачем витрат встановлених Договором обсягів природного газу.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Санаторій Одеса Служби безпеки України звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 11.06.2021 по справі №916/201/21 скасувати, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ Енергогазрезерв щодо стягнення з Санаторія Одеса Служби безпеки України збитків за понадлімітно спожитий природній газ та витрат зі сплати судового збору у повному обсязі.

Зокрема, апелянт вважає, що судом першої інстанції не було досліджено всі докази по справі, а рішення було ухвалено без фактичного з`ясування обставин справи.

У своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на п. 3.4. Договору постачання природного газу С/546-19 від 14.06.2019, відповідно до якого: Постачальник має право оперативно контролювати обсяг споживання природного газу споживачем, використовуючи базу даних Оператора ГТС або інформацію споживача, а також шляхом самостійного контролю обсягів споживання природного газу на об`єкті споживача, але контроль щодо споживання газу не здійснювався на об`єкті та не припинялась подача газу Споживачеві при понадлімітному споживанні згідно з п. 3.5. Договору.

Апелянт зазначає, що відповідно до п.3.5. Договору, при невиконанні Санаторієм Одеса СБ України вимог передбачених у пункті Договору, Товариство з обмеженою відповідальністю Енергогазрезерв має право здійснити примусове обмеження постачання природного газу до відновлення встановленої норми.

На думу відповідача, ТОВ Енергогазрезерв мало можливість припинити поставку газу або попередити про це скаржника.

Проте, як зазначає апелянт, під час всього терміну дії Договору від ТОВ Енергогазрезерв на адресу відповідача не надходило жодної претензії або вимоги щодо наявності будь-якої заборгованості, що в свою чергу підтверджує своєчасне виконання Санаторієм своїх зобов`язань за Договором.

Крім того, апелянт посилаючись на п.п. 5.5.2. та 5.6. Договору зазначає, що у разі наявності заборгованості у відповідача перед позивачем, така б заборгованість погашалась автоматично.

Таким чином, на переконання скаржника, Санаторій на підставі оформлених Товариством з обмеженою відповідальністю Енергогазрезерв документів (акти приймання-передачі природного газу) належним чином виконав свої грошові зобов`язання за Договором, у зв`язку з чим відсутня будь-яка заборгованість відповідача перед позивачем, що підтверджується належними доказами, які наявні в матеріалах справи.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.06.2021 апеляційну скаргу Санаторія Одеса Служби безпеки України на рішення Господарського суду Одеської області від 11.06.2021 по справі №916/201/21 залишено без руху.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.07.2021 відкрито апеляційне провадження по справі №916/201/21 за апеляційною скаргою Санаторія Одеса Служби безпеки України на рішення Господарського суду Одеської області від 11.06.2021, розгляд справи вирішено здійснювати у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

14.07.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від ТОВ Енергогазрезерв надійшов відзив на апеляційну скаргу Санаторія Одеса Служби безпеки України на рішення Господарського суду Одеської області від 11.06.2021 по справі №916/201/21.

У своєму відзиві позивач повністю погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його законним та обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм процесуального права та вірним застосуванням норм матеріального права.

На думку позивача, в матеріалах справи містяться належні та допустимі докази того, що відповідачем був спожитий природний газ в обсягах, що перевищували 10% від попередньо заявленого (за листопад, грудень 2019 року), надано розрахунок збитків відповідно до умов Договору та розділу VІІ постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Про затвердження Правил постачання природного газу від 30.09.2015 №2496.

Позивач у своєму відзиві зазначає, що в судовому засіданні відповідачем був підтверджений факт заявлених планових обсягів споживання на листопад 2019 року в розмірі - 40,000 тис.м.куб. та на грудень 2019 року в розмірі 96,403 тис.м.куб.

Отже, позивач вважає апеляційну скаргу Санаторія Одеса Служби безпеки України на рішення Господарського суду Одеської області від 11.06.2021 по справі №916/201/21 безпідставною, необґрунтованою та такою, що має бути залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

19.07.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Санаторію «Одеса» СБ України надійшли заперечення на відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач зазначає про про безпідставність рішення суду першої інстанції, а також звернув увагу на умови укладеного між сторонами договору, які передбачають формування Актів прийому-передачі природнього газу при перевищенні лімітів Споживача.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.06.2019 між ТОВ Енергогазрезерв та Санаторієм Одеса Служби безпеки України було укладено Договір №С/546-19 на постачання природного газу для споживачів, що не є побутовими (для бюджетних установ та організацій).

Пунктом 2.1. вказаного Договору передбачено, що постачальник постачає споживачеві наступний предмет закупівлі: код ДК 021:2015:09120000-6 Газове паливо в обсягах і порядку, передбачених Договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором.

Вартість договору та ціна за 1000,00 кубічних метрів природного газу передбачені Розділом V Договору.

Так, відповідно п. 5.4. Договору, загальна сума Договору складає 1 573 110,00 грн. у т.ч. ПДВ 262 185,00 грн.

Пунктом 12.5. Договору встановлено, що усі зміни та доповнення до Договору оформляються письмово, підписуються уповноваженими особами та скріплюються печатками обох сторін.

На виконання умов договору протягом дії договору були укладені додаткові угоди:

- додаткова угода № 1 від 27.08.2019 щодо зміни реквізитів постачальника;

- додаткова угода № 2 від 27.08.2019 щодо зміни реквізитів сторін;

- додаткова угода № 3 від 17.09.2019, якою передбачено, що з 01 липня ціна природного газу включає тариф на послуги транспортування;

- додаткова угода № 4 від 17.09.2019 про внесення змін до умов Договору у зв`язку зі змінами до Кодексу ГТС (постанови НКРЕКП № 1437 від 27.12.2017);

- додаткова угода № 5 від 30.10.2019 щодо зміни ціни з 01 жовтня за 1000,00 куб.м. природного газу - 7 276,50 грн. в т.ч. ПДВ 20%;

- додаткова угода № 6 від 25.11.2019 щодо зміни ціни з 01 листопада за 1000,00 куб.м. природного газу - 8 004,00 грн. в т.ч. ПДВ 20%;

- додаткова угода № 7 від 26.11.2019 щодо зміни ціни з 04 листопада за 1000,00 куб.м. природного газу - 8 644,32 грн. в т.ч. ПДВ 20%;

- додаткова угода № 8 від 26.12.2019 щодо пролонгації Договору до 31.03.2020;

- додаткова угода № 9 від 28.01.2020 щодо зміни реквізитів сторін;

- додаткова угода № 7/10 від 23.03.2020 щодо зменшення суми Додаткової угоди №9 від 28.01.2020 на 5,68 грн. з ПДВ; сума додаткової угоди №9 становить 314 601,38 грн. з ПДВ.

Пунктом 6.3. Договору встановлено обов`язки споживача, згідно з якими він зобов`язаний, зокрема: виконувати умови Договору (п.п. 6.3.1.); дотримуватися дисципліни споживання газу пунктах призначення в обсягах та на умовах, визначених Договором (п.п. 6.3.3.); самостійно обмежити (припинити) відбір природного газу у випадках, зокрема, перевитрат добової норми та/або місячного підтвердженого обсягу природного газу без узгодження з постачальником (п.п. 6.3.7.).

Підпунктом 2 пункту 8.3. Договору сторони узгодили, що відшкодування збитків Споживачем, що не є побутовим, постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадках, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, які розраховуються відповідно до п. 1 розділу VI Правил постачання природного газу за наступною формулою:

B = (Vф Vп) * Ц * К, де:

Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за договором на постачання природного газу;

Vп підтверджений обсяг природного газу на розрахунковий період;

Ц - вартість природного газу за договором постачання природного газу;

К коефіцієнт, який визначається постачальником та не може перевищувати 0,5.

Згідно з п. 8.5. Договору за результатами виявлених порушень представником постачальника складається акт-претензія, який оформлюється відповідно до Договору. У випадку нереагування у встановлений строк на акт-претензію або невідшкодування завданих збитків, постачальник має право звернутись до суду.

В листопаді та грудні 2019 року ціна за 1000,00 куб.м. природного газу становила - 8644,32 грн, з урахуванням ПДВ, відповідно до додаткової угоди №7 від 26.11.2019 до Договору (а.с. 15).

Додатковою угодою №7 від 26.11.2019 до Договору споживачем були заявлені обсяги споживання природного газу: у листопаді 2019 року 40,000 тис.м.куб.; у грудні 2019 року 96,403 тис.куб.м.

Згідно з Актом приймання-передачі природного газу №РН-0004642 від 30.11.2019 у листопаді 2019 року позивачем було поставлено відповідачу 49,508 тис.м.куб. природного газу вартістю 427 963 грн. з ПДВ (а.с. 24).

Згідно з Актом приймання-передачі природного газу №РН-0005287 від 24.12.2019 у грудні 2019 року позивачем було поставлено відповідачу 86,5924 тис.м.куб. природного газу вартістю 748 532,41 грн. з ПДВ (а.с. 23).

Згідно з Актом приймання-передачі №РН-0005288 від 24.12.2019 у грудні 2019 року позивачем було поставлено відповідачу 34,6956 тис.м.куб. природного газу вартістю 299 919,86 грн. з ПДВ (а.с. 25).

Позивачем до матеріалів справи додано розрахунок збитків за понадлімітно спожитий природний газ у листопаді та грудні 2019 року:

-(49,508 40,000) * 8644,32 * 0,5 = 41095,10 грн. (у листопаді 2019 року);

-(121,288 96,403) * 8644,32 * 0,5 = 107556,95 грн. (у грудні 2019 року).

09.11.2020 позивачем направлено на адресу відповідача претензію №550/06-05 від 09.11.2020 про відшкодування збитків за понадлімітне споживання природного газу за Договором, яку було отримано відповідачем 16.10.2020, що підтвержується поштовим повідомленням про вручення. (а.с. 19-22)

Вказані обставини стали підставою для звернення ТОВ «Енергогазрезерв» до суду з вимогами про стягнення з відповідача збитків за понадлімітно спожитий природний газ у листопаді та грудні 2019 року в розмірі 148 652,05 грн.

Оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального права, перевіривши дотримання судом норм процесуального законодавства, в контексті встановлених обставин, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського Кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання у разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання.

Статтями 525, 526 і 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).

Статтею 265 Господарського кодексу України встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За положеннями ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу (ст. 663 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 664 Цивільного кодексу України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Відповідно до ст. 689 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Спеціальним законом, який визначає засади функціонування ринку природного газу України, є Закон України Про ринок природного газу.

Відповідно до ст. 3 Закону України Про ринок природного газу одним з принципів функціонування ринку природного газу є вільна торгівля природним газом та рівності суб`єктів ринку природного газу незалежно від держави, згідно із законодавством якої вони створені.

Згідно зі ст. 12 зазначеного Закону постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнято природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу (ч.ч. 2, 3 ст. 12 Закону України Про ринок природного газу).

Відповідно до п.п.1. п.1. Розділу VI Правил постачання природного газу, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу його постачальником буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період, постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою В = (Vф -Vп) * Ц * К, де: Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за договором на постачання природного газу; Vп -підтверджений обсяг природного газу на розрахунковий період; Ц - ціна природного газу за договором постачання природного газу; К - коефіцієнт, який визначається постачальником та не може перевищувати 0,5.

Статтею 193 Господарського кодексу України також передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно ч.1, 2 ст. 226 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов`язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб`єктам, - зобов`язаний відшкодувати на вимогу цих суб`єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі. Сторона, яка порушила своє зобов`язання або напевно знає, що порушить його при настанні строку виконання, повинна невідкладно повідомити про це другу сторону. У протилежному випадку ця сторона позбавляється права посилатися на невжиття другою стороною заходів щодо запобігання збиткам та вимагати відповідного зменшення розміру збитків.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач фактично перевищив встановлений Додатковою угодою №7 від 26.11.2019 обсяг споживання природного газу у листопаді 2019 року на 9,508 тис.м.куб. (49,508 40,000), у грудні 2019 року на 24,885 тис.м.куб. (121,288 96,403) природного газу.

Судовою колегією перевірено здійснений розрахунок суми компенсації за понадлімітне споживання відповідачем газу протягом листопада-грудня 2019 року, та встановлено, що вказаний розрахунок здійснено з врахуванням об`ємів (обсягів) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом листопада-грудня 2019 року, згідно договору постачання природного газу, підтверджених обсягів природного газу за вказані вище розрахункові періоди, встановленої умовами договору ціни природного газу та визначеного приписами чинного законодавства коефіцієнту, тобто є вірним.

Згідно з ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано, а матеріали справи не містять доказів погашення відповідної заборгованості та доказів, які спростовують наведені позивачем обставини.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта стосовно того, що позивачем неналежно виконувались договірні зобов`язання щодо контролю споживання відповідачем природного газу та реалізації права на припинення постачання природного газу, оскільки пункти 3.4, 3.5, 9.1. Договору, на які посилався відповідач, не містять прямого обов`язку постачальника обмежувати або припиняти постачання природного газу у разі перевищення споживачем витрат встановлених Договором обсягів природного газу.

Крім того, обґрунтованим є посилання місцевого господарського суду на те, що в підписаному Акті звірки взаєморозрахунків, на який посилається відповідач, наведено розрахунки з урахуванням перевищених обсягів споживання природного газу, у зв`язку з чим доводи апелянта про те, що позивач не вказав на перевищення лімітів та підписав Акт звірки взаєморозрахунків судом не приймаються до уваги.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо порушення відповідачем зобов`язання за Договором, які стосуються дотримання дисципліни споживання природного газу в обсягах, встановлених Додатковою угодою №7 від 26.11.2019 до Договору.

За таких обставин, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується із висновком суду першої інстанції, що вимога позивача в про стягнення з відповідача 148 652,05 грн. збитків (компенсації) за перевищення споживання об`єму (обсягу) природного газу є обґрунтованою, правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Судова колегія зазначає, що місцевим господарським судом у ході розгляду справи було досліджено усі обставини справи, перевірено їх наявними у ній доказами, та надано їм відповідну правову оцінку. Інші аргументи сторін, які не впливають на суть прийнятого рішення, не потребують детальної відповіді з огляду на прийняте судом рішення у справі.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані правильно, рішення відповідає приписам матеріального та процесуального права, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, апеляційна скарга Санаторія Одеса Служби безпеки України на рішення Господарського суду Одеської області від 11.06.2021 по справі №916/201/21 задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Одеської області від 11.06.2021 по справі №916/201/21 залишається без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Санаторія Одеса Служби безпеки України на рішення Господарського суду Одеської області від 11.06.2021 по справі №916/201/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 11.06.2021 по справі №916/201/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 286 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

А.І. Ярош