УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

27.07.2021Справа № 910/11934/21

Суддя Господарського суду міста Києва Літвінова М.Є. розглянувши заяву

про видачу судового наказу Товариства з додатковою відповідальністю м`ясокомбінат "ЯТРАНЬ" (25005, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Братиславська, буд. 82)

(далі - заявник) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Е.М.ПЛЮС" (02090, м. Київ, вул. Сновська, буд. 20) (далі - боржник) про стягнення заборгованості за Договором поставки № 25 від 15.02.2019 у розмірі 103 082, 00 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю м`ясокомбінат "ЯТРАНЬ" (заявник) звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про видачу судового наказу до Товариства з обмеженою відповідальністю "Е.М.ПЛЮС" (далі - боржник) про стягнення заборгованості за Договором поставки № 25 від 15.02.2019 у розмірі 103 082, 00 грн.

Подана заява обґрунтована тим, що боржник належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за Договором поставки № 25 від 15.02.2019 в частині повної та своєчасної поставки за поставлений позивачем товар, внаслідок чого у боржника утворилася заборгованість перед заявником за вказаним правочином.

Розглянувши заяву Товариства з додатковою відповідальністю м`ясокомбінат "ЯТРАНЬ", суд дійшов висновку, що подана заява про видачу судового наказу не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір (ч. 2 ст. 148 ГПК України).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

За змістом п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо: заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно з вимогами ч.ч. 2, 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються. До заяви про видачу судового наказу, зокрема, додаються: копія договору, укладеного в письмовій формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів.

Судом встановлено, що 15.02.2019 між Товариством з додатковою відповідальністю м`ясокомбінат "ЯТРАНЬ" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Е.М.ПЛЮС" (покупець) укладено Договір поставки № 25, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується систематично по замовленню покупця постачати в передавати покупцю продовольчі товари, а покупець зобов`язується прийняти та своєчасно сплатити вартість товару по кількості, по найменуваннях і цінах, зазначених у видаткових накладних на кожну партію товару.

Відповідно до п. 2.7 договору покупець перераховує на розрахунковий рахунок постачальника вартість поставленої партії товару на підставі видаткової накладної.

Право власності на товар переходить до покупця з моменту підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної, яка засвідчує момент передачі товару (п. 3.9 договору).

До матеріалів заяви додано копії видаткових накладних, а саме:

- № 32316 від 05.05.2021 на суму 52 843, 21 грн;

- № 32554 від 11.05.2021 на суму 52 383,80 грн;

- № 32693 від 14.05.2021 на суму 45 156, 12 грн.

Загальна сума по 3 (трьом) видатковим накладним становить 150 383, 16 грн.

Як зазначає заявник, Товариством з обмеженою відповідальністю "Е.М.ПЛЮС" було сплачено суму у розмірі 150 000, 00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями: № 855 від 06.05.2021 на суму 10 000, 00 грн; № 869 від 07.05.2021 на суму 40 000, 00 грн; № 876 від 11.05.2021 на суму 50 000, 00 грн; № 938 від 19.05.2021 на суму 30 000, 00 грн; № 951 від 20.05.2021 на суму 20 000, 00 грн.

Разом з цим, заявник зазначає, що у боржника була наявна заборгованість на 01.05.2021 у розмірі 102 698, 84 грн, а тому станом 19.07.2021 заборгованість становить 103 082, 00 грн (102 698, 84 грн +150 383, 16 - 150 000, 00 грн).

Суд зазначає, що долучений до заяви акт звірки взаєморозрахунків станом на 09.06.2021 не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій (поставки, надання послуг тощо), оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом та не підтверджує того, що станом на 01.05.2021 у боржника була наявна заборгованість у розмірі 102 698, 84 грн.

Як вбачається з аналізу вищенаведених норм законодавства, судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність здійснених розрахунків.

Відтак, безспірні вимоги мають бути підтверджені відповідними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За загальним правилом, обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Доказування повинно здійснюватись за загальними правилами відповідно до ст. 74 ГПК України, яка передбачає обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

При цьому достовірними доказами є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).

Разом з тим, суд зазначає, що доказів, які б підтверджували факт заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Е.М.ПЛЮС " у розмірі 103 082, 00 грн до заяви не додано.

Тобто, із вищенаведеного вбачається, що вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, не підтверджуються доданими до неї документами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що з поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права безспірної грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу про стягнення суми грошової заборгованості.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Керуючись ст. 150, 152, 153, 154, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви Товариства з додатковою відповідальністю м`ясокомбінат "ЯТРАНЬ " про видачу судового наказу відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку передбаченому ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 27.07.2021.

Суддя М.Є. Літвінова