ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2021 р. Справа №907/676/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кордюк Г.Т.

суддів Кравчук Н.М.

Плотніцького Б.Д.

секретар судового засідання Матіїшин Х.В.

розглянувши апеляційну скаргу Ужгородської міської ради, вих. №20.01-08/34 від 22.03.2021 (вх. №01-05/1161/21 від 05.04.2021),

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 01.02.2021 (повне рішення складено 01.03.2021)

у справі №907/676/20 (суддя Пригара Л.І.)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ТрансКом, м. Ужгород

до відповідача: Ужгородської міської ради, м. Ужгород

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Комунального підприємства Ужгородської міської ради Ужгородпарквідео, м. Ужгород

про визнання незаконною бездіяльності Ужгородської міської ради, яка полягає у нездійсненні заходів щодо фінансування КП Ужгородпарквідео з метою виконання судового рішення ухвали Господарського суду Закарпатської області від 25.09.2015 року у справі № 907/900/15 та стягнення з Ужгородської міської ради заборгованості за грошовими зобов`язаннями КП Ужгородпарквідео в розмірі 56 423 грн. 06 коп. згідно ухвали Господарського суду Закарпатської області від 25.09.2015 року у справі № 907/900/15,

За участю представників:

від позивача: Суязова Г.В. адвокат; Пучкова А.Й. директор;

від відповідача: Гончарук А.Р. представник;

від третьої особи: не з`явилися;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 01.02.2021 у справі №907/676/20 позов задоволено повністю. Визнано незаконною бездіяльність Ужгородської міської ради, яка полягає у нездійсненні заходів щодо фінансування КП Ужгородпарквідео з метою виконання судового рішення ухвали Господарського суду Закарпатської області від 25.09.2015 року у справі № 907/900/15. Присуджено до стягнення з Ужгородської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ТрансКом суму 56 423 грн. 06 коп. заборгованості згідно ухвали Господарського суду Закарпатської області від 25.09.2015 року у справі № 907/900/15, а також суму 4 204 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у зв`язку із невиконанням Комунальним підприємством Ужгородської міської ради Ужгородпарквідео ( далі - КП Ужгородпарквідео) взятих на себе зобов`язань за договорами про надання послуг Товариство з обмежено відповідальністю ТрансКом ( далі ТзОВ ТрансКом) звернулося до суду із позовом про стягнення заборгованості. У межах судової справи № 907/900/15 Господарським суд Закарпатської області 25.09.2015 затверджена мирова угода, за умовами якої КП Ужгородпарквідео погодилося та зобов`язалося сплатити ТзОВ ТрансКом суму 56 423 грн. 06 коп. Однак, КП Ужгородпарквідео свої зобов`язання за мировою угодою не виконало, а примусове виконання такої не дало результатів оскільки з квітня 2012 року боржник призупинив виробничу діяльність, майно та грошові кошти у нього відсутні.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що саме Ужгородською міською радою прийнято ряд рішень щодо майна, яке було передано КП Ужгородпарквідео, а також щодо діяльності цього підприємства, зокрема, щодо його ліквідації, які мають наслідком неможливість виконання останнім умов мирової угоди у справі № 907/900/15 ні в добровільному порядку, ні в примусовому порядку, ні в порядку задоволення кредиторських вимог до боржника чи вимог до правонаступника, враховуючи положення ст.76-78 ГК України та практику Європейського Суду з прав людини, приймаючи до уваги, що майно КП Ужгородпарквідео є комунальним, а управління ним здійснює виключно Ужгородська міська рада, яка не вчиняє жодних дій, які би мали наслідком виконання судового рішення ухвали Господарського суду Закарпатської області у справі № 907/900/15, суд дійшов до висновку про незаконність її бездіяльності.

Враховуючи незаконність бездіяльності Ужгородської міської ради щодо нездійснення заходів з фінансування КП Ужгородпарквідео з метою виконання ухвали Господарського суду Закарпатської області від 25.09.2015 року у справі №907/900/15, суд прийшов до висновку про наявність підстав для покладення на Ужгородську міську раду субсидіарної відповідальності та стягнення з неї заборгованості за грошовими зобов`язаннями КП Ужгородпарквідео в розмірі 56 423 грн. 06 коп. згідно ухвали Господарського суду Закарпатської області від 25.09.2015 у справі № 907/900/15.

Не погодившись з вказаними рішенням суду першої інстанції, Ужгородська міська рада звернулась до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Закарпатської області від 01.02.2021 у справі №907/676/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позову.

Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу, відповідач зазначає, що:

- за змістом ч.5 ст. 74 ГК України у випадку створення державою державного комерційного підприємства держава та орган, до сфери управління якого входить державне комерційне підприємство, не несуть відповідальності за його зобов`язаннями, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами;

- за змістом ст.77 ГК України субсидіарна відповідальність у разі недостатності коштів за зобов`язаннями підприємства встановлена лише для казенних підприємств, які за своєю юридичною природою, сферою діяльності та наслідками такої діяльності відрізняються від інших, як державних комерційних, так і комунальних;

- положення ч. 7 ст. 77 ГК України не розповсюджуються на виникнення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями у засновника комунального підприємства у разі недостатності коштів на їх виконання;

- відповідно до п.3.4. статуту КП Ужгородпарквідео підприємство несе відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах належного йому майна згідно з чинним законодавством. Підприємство не несе відповідальність за зобов`язаннями власника та уповноваженого власника. Власник та уповноважений власник не несуть відповідальність за зобов`язаннями підприємства;

- рішень щодо майна та діяльності КП Ужгородпарквідео, про які зазначає суд першої інстанції, були прийняті Ужгородською міською радою до прийняття ухвали Господарського суду Закарпатської області від 25.09.2015 у справі № 907/900/15, не стали підставою для ліквідації даного підприємства та неможливості виконання ним зобов`язань;

- подання ТзОВ ТрансКом даного позову є передчасним, оскільки на даний момент відкрито виконавче провадження з примусового виконання ухвали Господарського суду Закарпатської області від 25.09.2015 у справі № 907/900/15 і відомості щодо його завершення відсутні.

ТзОВ ТрансКом у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення Господарського суду Закарпатської області від 01.02.2021 у справі №907/676/20 залишити без змін з підстав його законності та обгрунтованості, а апеляційну скаргу без задоволення.

Зокрема, позивач зазначає, що:

- оскільки власником майна виступає Ужгородська міська рада і тільки за її згоди здійснюється розпорядження таким майном, КП Ужгородпарквідео не могло самостійно вчиняти дії, спрямовані на погашення заборгованості за рахунок майна, яке було передане йому в господарське відання;

- відповідач вірно зазначає, що рішення про ліквідацію КП Ужгородпарквідео приймалось раніше ніж було затверджено судом мирову угоду у справі № 907/900/15, проте спір щодо сплати заборгованості виник раніше і саме Ужгородська міська рада прийняла ряд рішень, які не надали можливості КП Ужгородпарквідео добровільно виконати свої зобов`язання;

- 30.09.2015, тобто, через 5 днів після укладення мирової угоди та затвердження її судом, майно КП Ужгородпарквідео було передане Департаментом міського господарства Ужгородської міської ради Виконавчому комітету Ужгородської міської ради, а тому, навіть при можливості, що КП Ужгородпарквідео могло виконати свої зобов`язання за рахунок переданого йому майна, саме міська рада вчинила дії та позбавила КП Ужгородпарквідео всього майна;

- суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку, що неможливість виконання зобов`язань КП Ужгородпарквідео зумовлене діями Ужгородської міської ради, тому доводи відповідача не спростовують законність рішення суду першої інстанції;

- відповідач безпідставно зазначає про передчасність даного спору, оскільки позивачем надано всі докази, які свідчать про неможливість виконання судового рішення у справі № 907/900/15 в рамках виконавчого провадження.

Автоматизованою системою документообігу суду справу №907/676/20 розподілено до розгляду головуючому судді Кордюк Г.Т. Введено до складу судової колегії суддів Кравчук Н.М. та Мирутенка О.Л.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 12.04.2021 апеляційну скаргу Ужгородської міської ради на рішення Господарського суду Закарпатської області від 01.02.2021 у справі №907/676/20 залишено без руху.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 11.05.2021 у справі №907/676/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Ужгородської міської ради на рішення Господарського суду Закарпатської області від 01.02.2021 у справі №907/676/20, розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 30.06.2021.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 30.06.2021 на клопотання апелянта розгляд апеляційної скарги відкладено на 19.07.2021 ( в режимі відеоконференції з Господарським судом Закарпатської області).

У зв`язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії Мирутенка О.Л. розпорядженням керівника апарату Західного апеляційного господарського суду №469 від 19.07.2021 було призначено проведення автоматизованої зміни складу суду для розгляду справи №907/676/20.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2021 замість судді-члена колегії Мирутенка О.Л. введено суддю-члена колегії Плотніцього Б.Д.

В судовому засіданні представники сторін підтримали свої доводи та заперечення, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на апеляційну скаргу, висловили свої міркування з питань, що виникли в процесі розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права зазначає наступне:

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, КП Ужгородпарквідео створене на підставі рішення Ужгородської міської ради № 250 від 15.09.2011, а засновником комунального підприємства, на яке покладено обов`язок підготовки установчих документів та їх реєстрації, виступило Управління майном міста.

Відповідно до п.1 статуту КП Ужгородпарквідео таке засноване на власності територіальної громади міста (комунальній власності) і є майном Ужгородської міської ради (власник) та підпорядковане Управлінню майном міста і підконтрольне Головному управлінню міського господарства.

Відповідно до п. 3.4. Статуту підприємство несе відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах належного йому майна згідно з чинним законодавством. Підприємство не несе відповідальності за зобов`язаннями власника та уповноваженого власника. Власник та уповноважений власник не несуть відповідальності за зобов`язаннями підприємства.

Згідно з п. 4.2. Статуту майно підприємства є власністю територіальної громади міста (комунальною власністю) і закріплюється за підприємством на праві повного господарського відання.

У зв`язку з невиконанням КП Ужгородпарквідео взятих на себе зобов`язань по платі наданих послуг ТзОВ ТрансКом звернулося з позовом до суду..

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 25.09.2015 у справі №907/900/15 затверджена мирова угода, укладена між ТзОВ „ТрансКом, КП „Ужгородпарквідео та Департаментом міського господарства Ужгородської міської ради.

За умовами зазначеної мирової угоди, зокрема, КП Ужгородпарквідео погодилося та зобов`язалося сплатити ТзОВ ТрансКом суму штрафних санкцій у розмірі 56 423 грн. 06 коп., в тому числі 17 907 грн. 88 коп. пені, 34 551 грн. 20 коп. витрат від інфляції та 3 963 грн. 98 коп. трьох відсотків річних протягом 10 десяти календарних днів з моменту підписання вказаної мирової угоди.

У мировій угоді сторонами також погоджено, що дана мирова угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами та затвердження господарським судом, а у випадку її невиконання, визначена у ній заборгованість підлягає примусовому стягненню з відповідачів.

Оскільки ухвала Господарського суду Закарпатської області від 25.09.2015 №907/900/15 має статус виконавчого документу, а КП Ужгородпарквідео в добровільному порядку свої зобов`язання за мировою угодою не виконало, позивач звернувся до органу Державної виконавчої служби для примусового стягнення заборгованості.

Постановою державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 07.11.2019 відкрито виконавче провадження з виконання затвердженої ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 25.09.2015 мирової угоди у справі №907/900/15.

Однак, зобов`язання КП Ужгородпарквідео щодо сплати заборгованості не виконано.

За інформацією Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано Франківськ), наданою листом від 17.07.2020 року, в рамках здійснення заходів із примусового виконання ухвали Господарського суду Закарпатської області від 25.09.2015, державним виконавцем, зокрема, накладено арешт на майно боржника, здійснено вихід за адресою реєстрації боржника, відібрано пояснення від керівника та встановлено, що з квітня 2012 року КП Ужгородпарквідео призупинило виробничу діяльність, майно та грошові кошти відсутні, за юридичною адресою комунальне підприємство діяльність не проводить, фактична адреса відсутня.

Не отримавши від КП Ужгородпарквідео сплати визначеної у мировій угоді суми заборгованості ні в добровільному порядку, ні за наслідками примусового виконання ухвали суду, ТзОВ ТрансКом звернулося до КП Ужгородпарквідео із заявою від 31.01.2020 № 14 про виконання умов мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 25.09.2015, та просило пояснити причини тривалого невиконання вказаної мирової угоди.

У відповідь на заяву позивача від 31.01.2020 КП Ужгородпарквідео листом № 1 від 04.03.2020 повідомило, що з 01.04.2012 підприємство не проводить виробничої діяльності і будь-які грошові кошти у нього відсутні.

З метою з`ясування фінансового забезпечення боржника позивач звернувся із адвокатським запитом до Ужгородської міської ради та просив надати йому копію рішення Ужгородської міської ради про створення КП Ужгородпарквідео, копію статуту такого комунального підприємства, копії рішень міської ради, що приймались у період з дня затвердження мирової угоди у справі № 907/900/15 по день надання відповіді на запит щодо фінансування КП Ужгородпарквідео, а також прийнятих у цей же період рішень щодо майна КП Ужгородпарквідео.

У відповідь на запит позивача Ужгородська міська рада надала рішення VIII сесії VI скликання Ужгородської міської ради від 15.09.2011 року № 250 Про створення комунального підприємства; статут КП Ужгородпарквідео. Щодо решти запитуваної позивачем інформації міська рада інформувала, що у зазначений період рішень щодо фінансування діяльності та майна КП Ужгородпарквідео не приймалось.

Адвокатським запитом від 01.06.2020 представник позивача просив Ужгородську міську раду надати йому копію рішення Виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 206 від 12.07.2017 та копії рішень, які приймались на його виконання; інформацію про стан виконання ухвали Господарського суду Закарпатської області від 25.09.2015 у справі №907/900/15.

Виконавчий комітет Ужгородської міської ради у відповідь на адвокатський запит представника позивача надав інформацію про те, що 19.02.2015 Ужгородською міською радою було прийнято рішення № 1649 "Про ліквідацію комунального підприємства "Ужгородпарквідео". Із покликанням на положення п. 9 Постанови КМУ 28 лютого 2002 року № 228 "Про затвердження Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ" міська рада зазначила, що одержувач бюджетних коштів використовує бюджетні кошти відповідно до вимог бюджетного законодавства на підставі плану використання бюджетних коштів, що містить розподіл бюджетних асигнувань. Одержувачем не може бути суб`єкт господарювання, громадська чи інша організація, яку визнано в установленому порядку банкрутом, стосовно якої порушено справу про банкрутство чи яка перебуває в стадії ліквідації, крім вугледобувних підприємств, щодо яких введено процедуру розпорядження майном. Нецільовим використанням бюджетних коштів є їх витрачання на цілі, що не відповідають бюджетним призначенням. Наведена обставина, за переконанням міської ради, унеможливила реалізацію рішення виконавчого комітету 12.07.2017 року № 206, оскільки фінансова допомога передбачена виключно діючим комунальним підприємствам шляхом поповнення статутного капіталу або ж у вигляді дотації на покриття збитків за попередні періоди. У зв`язку з цим, жодних рішень на виконання рішення виконавчого комітету 12.07.2017 року № 206 не приймалося.

При цьому, виконавчий комітет Ужгородської міської ради у наведеній відповіді на адвокатський запит також зазначив, що КП "Ужгородпарквідео" засноване на власності територіальної громади міста і є майном Ужгородської міської ради та підпорядковане Департаменту міського господарства. Положення статуту комунального підприємства виключають обов`язок власник та уповноваженого власника нести відповідальність за зобов`язаннями підприємства, а тому, у департаменті міського господарства відсутня інформація про стан виконання судового рішення ухвали Господарського суду Закарпатської області у справі № 907/900/15 від 25.09.2015.

Здійснивши аналіз наданих Ужгородською міською радою та її виконкомом у відповідь на адвокатські запити документів та інформації, позивач прийшов до висновку про те, що саме бездіяльність Ужгородської міської ради призвела до неможливості виконання КП Ужгородпарквідео своїх зобов`язань, оскільки міська рада здійснила фактичне вилучення майна, яке було передано комунальному підприємству, а прийнявши рішення про припинення діяльності КП Ужгородпарквідео, не вчинила жодних дій з метою фактичного припинення діяльності такого підприємства з наданням можливості кредиторам пред`явити вимоги до правонаступника КП Ужгородпарквідео.

З огляду на наведене ТзОВ ТрансКом звернулось до Господарського суду Закарпатської області з позовом у даній справі про визнання незаконною бездіяльності Ужгородської міської ради, яка полягає у нездійсненні заходів щодо фінансування КП Ужгородпарквідео з метою виконання судового рішення ухвали Господарського суду Закарпатської області від 25.09.2015 року у справі № 907/900/15 та стягнення з Ужгородської міської ради заборгованості за грошовими зобов`язаннями КП Ужгородпарквідео в розмірі 56 423 грн. 06 коп. згідно ухвали Господарського суду Закарпатської області від 25.09.2015 року у справі № 907/900/15.

Оцінивши матеріали справи та докази, що містяться у ній, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне:

Як зазначалось вище, КП „Ужгородпарквідео є комунальним підприємством, яке утворене Ужгородською міською радою, майно підприємства є комунальною власністю та закріплене за ним на праві повного господарського відання.

Право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користуються і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами (ст. 136 ГК України).

Відповідно до ч. 1-4 ст. 78 ГК України комунальне унітарне підприємство утворюються компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління. Орган, до сфери управління якого входить комунальне унітарне підприємство, є представником власника відповідної територіальної громади і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами. Майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство). Статутний капітал комунального унітарного підприємства утворюються органом, до сфери управління якого воно належить. Розмір статутного капіталу комунального унітарного підприємства визначаються відповідною місцевою радою.

Відповідно до ч. 10 ст. 78 ГК України особливості господарської діяльності комунальних унітарних підприємств визначаються відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом щодо діяльності державних комерційних або казенних підприємств, а також інших вимог, передбачених законом.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 74 ГК України державне комерційне підприємство є суб`єктом підприємницької діяльності, діє на основі статуту або модельного статуту і несе відповідальність за наслідки своєї діяльності усім належним йому на праві господарського відання майном згідно з цим Кодексом та іншими законами, прийнятими відповідно до цього Кодексу. Майно державного комерційного підприємства закріплюється за ним на праві господарського відання. Держава та орган, до сфери управління якого входить державне комерційне підприємство, не несуть відповідальності за його зобов`язаннями, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 76 ГК України передбачено, що казенне підприємство створюється за рішенням Кабінету Міністрів України. У рішенні про створення казенного підприємства визначаються обсяг і характер основної діяльності підприємства, а також орган, до сфери управління якого входить підприємство, що створюється. Реорганізація і ліквідація казенного підприємства проводяться відповідно до вимог цього Кодексу за рішенням органу, до компетенції якого належить створення даного підприємства. Майно казенного підприємства закріплюється за ним на праві оперативного управління.

Відповідно до ч. 3 ст. 77 ГК України орган, до сфери управління якого входить казенне підприємство, здійснює контроль за використанням та збереженням належного підприємству майна, і має право вилучити у казенного підприємства майно, яке не використовується або використовується не за призначенням, та розпорядитися ним у межах своїх повноважень.

3гідно з приписами ч. 7 ст. 77 ГК України казенне підприємство відповідає за своїми зобов`язаннями лише коштами, що перебувають у його розпорядженні. У разі недостатності зазначених коштів держава, в особі органу, до сфери управління якого входить підприємство, несе повну субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями казенного підприємства.

Отже, умовою покладення субсидіарної відповідальності на орган місцевого самоврядування за змістом ч. 7 ст. 77 та ч. 10 ст. 78 ГК України є недостатність коштів, які є у розпорядженні комунального підприємства.

Водночас, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У низці випадків ЄСПЛ визнавав державу відповідальною за борги підприємств незалежно від їх формальної класифікації у внутрішньодержавному праві (рішення від 30 листопада 2004 року у справі «Михайленки та інші проти України», пункт 45, рішення від 04 квітня 2006 року у справі «Лисянський проти України», пункт 19, рішення від 03 квітня 2007 року у справі «Кооперативу Агрікола Слобозія-Ханесей проти Молдови», пункти 18,19, рішення від 12 квітня 2007 року у справі «Григор`єв та Какаурова проти Російської Федерації», пункт 35, рішення від 15 січня 2008 року у справі «Р. Качапор та інші проти Сербії». Отже, внутрішньодержавний правовий статус підприємства як самостійної юридичної особи сам по собі не звільняє державу від відповідальності за борги підприємств у межах Конвенції.

Вказана позиція викладена і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 5023/4388/12

За прецедентною практикою Європейського суду, держава може нести відповідальність за борги свого державного підприємства, навіть якщо компанія є окремою юридичною особою, за умови, що вона не користуються достатньою інституційною та функціональною незалежністю від держави, щоб звільнити останню від її відповідальності за Конвенцією (рішення від 30.11.2004 року у справі Михайленки та інші проти України, п. 45; рішення від 03.04.2007 року у справі Кооперативу Агрікола Слобозія Ханесей проти Молдови, п. п. 18,19, рішення від 08.04.2010 року у справі Єршова проти Російської Федерації, п. п. 54-63.

Ключовими критеріями, використаними у вищезазначених справах для визначення того, чи дійсно держава була відповідальна за такі борги, були наступні: правовий статус компанії (за публічним чи приватним правом); характер її діяльності (державні функції або звичайний комерційний бізнес); контекст її функціонування (наприклад, монополія або в значній мірі регульований бізнес); її інституційна незалежність (частка державної власності); та її функціональна незалежність (ступінь державного нагляду і контролю). У справі Михайленки та інші проти Украйни, де боржником була будівельна компанія в зоні відчуження Чорнобиль, Суд визнав державу відповідальною за борги компанії, у якій держава була власником або акціонером.

При цьому, Європейським судом висловлена позиція щодо субсидіарної відповідальності муніципального органу (органу місцевого самоврядування) за зобов`язаннями муніципального підприємства у пункті 62 рішення у справі Єршова проти Російської Федерації та зазначено, що враховуючи публічний характер діяльності підприємства, істотний ступінь контролю за його майном з боку муніципальних органів влади і рішень останніх, які мали наслідком передачу майна і подальшу ліквідацію підприємства, суд дійшов висновку про те, що підприємство не було наділене достатньою організаційною та управлінською незалежністю від муніципальних органів влади. Отже, незалежно від статусу підприємства як самостійної юридичної особи, муніципальна влада і відповідно держава мають бути в межах Конвенції визнані відповідальними за діяльність і бездіяльність підприємства.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, КП Ужгородпарквідео не виконало умов мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 25.09.2015 року у справі № 907/900/15. Листом № 1 від 04.03.2020 КП Ужгородпарквідео повідомило, що з 01.04.2012 підприємство не проводить виробничої діяльності і будь-які грошові кошти у нього відсутні.

Позивач вважає, що саме бездіяльність Ужгородської міської ради призвела до неможливості виконання КП Ужгородпарквідео своїх зобов`язань.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.12.2013 Виконавчий комітет Ужгородської міської ради прийняв рішення № 468, яким вирішив, з метою покращення розрахунків з бюджетом, фінансовому управлінню міської ради передбачити при формуванні бюджету міста на 2014 рік бюджетні асигнування на поповнення статутних коштів КП Ужгородпарквідео в розмірі 71 076 грн. 90 коп., з подальшим винесенням питання на розгляд сесії Ужгородської міської ради.

До даного рішення додана інформаційна довідка про фінансово господарський стан КП Ужгородпарквідео, з якої вбачається, що фінансово господарський стан КП Ужгородпарквідео станом на 01.10.2013 характеризується такими основними показниками: дохід від реалізації продукції 0,0 тис. грн.; витрати підприємства 111,6 тис. грн.; дебіторська заборгованість 0,0 тис. грн.; кредиторська заборгованість 293,5 тис. грн., з них: бюджет 62,3 тис. грн., Пенсійний фонд 62,9 тис. грн.

Довідка також містить інформацію про те, що здійснювати свою діяльність КП Ужгородпарквідео не має змоги через незавершеність роботи щодо облаштування місць для паркування.

05.12.2014 Виконавчим комітетом Ужгородської міської ради прийнято рішення № 466 Про фінансово-господарську діяльність КП Ужгородпарквідео, яким вирішено рекомендувати міській раді припинити діяльність КП Ужгородпарквідео шляхом його ліквідації.

З врахуванням рішення Виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 05.12.2014, 19.12.2014 Ужгородська міська рада прийняла рішення № 548, яким вирішила: Департаменту міського господарства прийняти у комунальну власність територіальної громади міста Ужгород необоротні активи КП Ужгородпарквідео згідно з додатком на загальну суму 650 874 грн 84 коп.

В подальшому, згідно рішення № 1644 від 19.02.2015 Ужгородська міська рада вирішила зменшити розмір статутного капіталу КП Ужгородпарквідео на суму 650 874 грн. 84 коп.

Рішенням № 1649 від 19.02.2015 Ужгородська міська рада вирішила ліквідувати КП Ужгородпарквідео.

Рішенням Ужгородської міської ради № 1840 від 16.10.2015 вирішено внести зміни до програми виконання судових рішень, зокрема, ухвали Господарського суду Закарпатської області по справі № 907/900/15, визначено потребу коштів для Департаменту міського господарства на суму 79 255 грн.

Рішенням Ужгородської міської ради № 100 від 04.02.2016 Про припинення діяльності окремих комунальних підприємств вирішено, зокрема, припинити шляхом приєднання до комунального підприємства Уж-світло КП Ужгородпарквідео.

Проте, як вбачається із відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, станом на день розгляду спору КП Ужгородпарквідео не ліквідовано.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що із вищенаведених рішень Ужгородської міської ради вбачається, що саме Ужгородською міською радою прийнято ряд рішень щодо майна, яке було передано КП Ужгородпарквідео, а також щодо діяльності цього підприємства, зокрема, щодо його ліквідації, які мають наслідком неможливість виконання останнім умов мирової угоди у справі № 907/900/15 ні в добровільному порядку, ні в примусовому порядку, ні в порядку задоволення кредиторських вимог до боржника чи вимог до правонаступника.

Зважаючи на викладені вище обставини суд апеляційної інстанції відхиляє покликання апелянта на те, що рішення Ужгородської міської ради не вплинули на можливість виконання КП Ужгородпарквідео своїх зобов`язань і міська рада не повинна нести відповідальність за зобов`язаннями комунального підприємства.

Враховуючи викладені вище обставини в сукупності, зважаючи на те, що майно КП Ужгородпарквідео є комунальним, управління яким здійснює виключно Ужгородська міська рада, яка не вчиняє жодних дій, які би мали наслідком виконання КП Ужгородпарквідео ухвали Господарського суду Закарпатської області у справі №907/900/15, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції про незаконність бездіяльності міської ради.

Як наслідок, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для покладення на Ужгородську міську раду субсидіарної відповідальності та стягнення з неї заборгованості за грошовими зобов`язаннями КП Ужгородпарквідео в розмірі 56 423 грн. 06 коп. згідно ухвали Господарського суду Закарпатської області від 25.09.2015 року у справі № 907/900/15.

Покликання апелянта на передчасність звернення ТзОВ ТрансКом до суду з позовом у даній справі судом апеляційної інстанції відхиляється, оскільки наявними в матеріалах справи доказами, про які зазначено вище, підтверджується неможливість виконання КП Ужгородпарквідео ухвали Господарського суду Закарпатської області від 25.09.2015 року у справі № 907/900/15.

Відтак, рішення Господарського суду Закарпатської області від 01.02.2021 у справі №907/676/20 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, не можуть слугувати підставою для скасування або зміни оскаржуваного рішення суду.

Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на скаржника в порядку ст.ст.129, 282 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, -

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 01.02.2021 у справі №907/676/20 залишити без змін, апеляційну скаргу Ужгородської міської ради без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

3. Порядок та строк оскарження встановлені ст. ст.288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Кравчук Н.М.

Суддя Плотніцький Б.Д.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 23.07.2021