ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

26.07.2021 Справа №914/985/21

У справі за позовом: Керівника Галицької окружної прокуратури м. Львова, м. Львів, в інтересах держави,
до відповідача 1:Львівської міської ради, м. Львів,
до відповідача 2:Фізичної особи-підприємця Баранецького Ростислава Богдановича , с. Ралівка Самбірського району Львівської області,
про:визнання незаконними та скасування пунктів рішень органу місцевого самоврядування, визнання недійсним договору оренди землі, припинення права користування земельною ділянкою, повернення земельної ділянки, скасування державної реєстрації об`єкту нерухомого майна, припинення права власності та зобов`язання відповідача 2 звільнити земельну ділянку шляхом знесення (демонтажу) розміщеної на ній споруди станції технічного обслуговування.
Суддя Трускавецький В. П.,
Секретар судового засідання Шевчук О. О.
За участю представників учасників процесу:
прокурор:Сенів О. П. - прокурор,
відповідача 1:Кубай Ю. Г. - представник,
відповідача 2:Кухарська О. В. - адвокат.
Встановив.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Керівника Галицької окружної прокуратури м. Львова в інтересах держави до відповідача 1: Львівської міської ради та відповідача 2: Фізичної особи-підприємця Баранецького Ростислава Богдановича про визнання незаконними та скасування пунктів рішень органу місцевого самоврядування, визнання недійсним договору оренди землі, припинення права користування земельною ділянкою, повернення земельної ділянки, скасування державної реєстрації об`єкту нерухомого майна, припинення права власності та зобов`язання відповідача 2 звільнити земельну ділянку шляхом знесення (демонтажу) розміщеної на ній споруди станції технічного обслуговування.

Ухвалою суду від 20.04.2021 позовну заяву прийнято та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 18.05.2021. В подальшому підготовче засідання відкладалось на 02.06.2021, на 29.06.2021, на 06.07.2021, на 13.07.2021 та на 20.07.2021. Окрім того, ухвалою суду від 02.06.2021 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

Відповідачем 2 подано відзив на позов та клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи, Прокурором - відповідь на відзив відповідача 2.

21 травня 2021 року прокурором подано до суду заяву про забезпечення позову, у задоволенні якої відмовлено ухвалою суду від 24.05.2021. Також, 26.05.2021 прокурором подано заперечення на клопотання ФОП Баранецького Р. Б. про призначення експертизи.

Відповідач 2 - 28.05.2021 подав заперечення на відповідь на відзив.

Відповідач 1 - 06.07.2021 подав до суду письмові пояснення по суті заявлених позовних вимог, зокрема, вказавши про позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Проте, 13.07.2021 ЛМР подано письмові пояснення з уточнення позиції щодо задоволення позовних вимог.

19 липня 2021 року відповідачем 2 подано додаткові письмові пояснення.

Розглянувши заявлене клопотання ФОП Баранецького Р. Б. про призначення експертизи, судом з`ясовано наступне.

Обґрунтовуючи заявлене клопотання ФОП Баранецький Р. Б. вказує, що до матеріалів справи долучено ряд документів, які підтверджують, що станція технічного обслуговування автомобілів у АДРЕСА_1 , є об`єктом містобудування, а не тимчасовою спорудою, і її будівництво здійснювалось на підставі містобудівної документації та законодавства, яким на момент будівництва було врегульовано порядок отримання містобудівної документації для будівництва об`єкта містобудування.

Право на проектування та встановлення станції технічного обслуговування автомобілів на АДРЕСА_1 , було надано ФОП Волоцюзі Б. Д. на підставі рішення Львівської міської ради № 782 від 01.08.2008. При цьому, пунктом 2.1 зазначеного рішення ФОП Волоцюгу Б. Д. зобов`язано отримати вихідні дані на проектування станції технічного обслуговування автомобілів, а п. 2.2 вказаного рішення - розробити у ліцензованій проектній організації робочий проект тимчасової збірно-розбірної станції технічного обслуговування автомобілів.

Законодавством, чинним на момент будівництва спірної станції технічного обслуговування автомобілів було визначено різні порядки будівництва об`єкта містобудування та встановлення малої архітектурної форми та, відповідно, отримання різної документації для вказаних цілей.

Так, будівництво об`єкта містобудування здійснювалось на підставі вихідних даних на проектування, у відповідності до проектної документації, погодженої компетентними органами, відповідність вимогам законодавства якої підтверджено експертними висновками.

Встановлення малої архітектурної форми здійснювалось на підставі паспорта прив`язки малої архітектурної форми та дозволу на розміщення малої архітектурної форми (згідно затвердженої форми, наведеної в додатку до Типових правил).

Окрім цього, Типовими правилами встановлено, що стаціонарна мала архітектурна форма - це одноповерхова споруда площею до 30 кв. м., яка має закрите приміщення для тимчасового перебування людей, - кіоск, одноповерховий павільйон тощо.

Відповідно до вказаного, рішенням Львівської міської ради № 782 від 01.08.2008, надано ФОП Волоцюзі Б. Д. право на проектування та встановлення станції технічного обслуговування автомобілів на АДРЕСА_1 , та яким його зобов`язано розробити у ліцензованій проектній організації робочий проект тимчасової збірно-розбірної станції технічного обслуговування автомобілів на підставі отриманих вихідних даних, фактично передбачено підготовку та отримання документів, необхідних для будівництва об`єкта містобудування.

Як вбачається з робочого проекту, розробленого ТзОВ «Фазис» (ліцензія АВ № 369939 від 12.12.2007) на замовлення ФОП Волоцюги Б. Д. на виконання рішення Львівської міської ради № 782 від 01.08.2008, проектом передбачено будівництво двоповерхової станції технічного обслуговування автомобілів на основі з фундаментних блоків з використанням бетонного залиття.

Вказане свідчить, що робочим проектом визначено будівництво об`єкта містобудування, оскільки згідно чинного на той момент законодавства малою архітектурною формою була одноповерхова споруда площею до 30 кв.м., яка встановлена без улаштування фундаментів.

Зазначений робочий проект погоджено Сихівським районним відділом м. Львова ГУ МНС України у Львівській області (експертний висновок № 2/367 від 15.07.2008), головним санітарним лікарем м. Львова (висновок № 60/06 від 16.07.2009), філією ДП «Спеціалізована державна експертна організація - центральна служба будівельної експертизи» у Львівській області «Львівдержбудекспертиза» (позитивний комплексний висновок державної експертизи № 14-00171-09 від 18.08.2009), що відповідає процедурі погодження проекту об`єкта містобудування, визначеній в чинному на той час законодавстві.

22 жовтня 2009 року вказаний вище робочий проект погоджено Управлінням архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради (лист № 5-11203/2401 від 22.10.2009), що відповідав ч. 5 ст. 7 Закону України «Про архітектурну діяльність», чинній на момент отримання вказаного погодження.

12 липня 2012 року Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» складено технічний паспорт на станцію технічного обслуговування автомобілів по АДРЕСА_1 . Згідно технічного паспорта, споруда складається з двох поверхів, загальна площа споруди складає 326,3 кв.м.

Таким чином, об`єкт станції технічного обслуговування автомобілів, збудований на АДРЕСА_1 , не є тимчасовою спорудою, оскільки містить два поверхи, його площа складає 326,3 кв.м., і він збудований на основі із фундаментних блоків із бетонним залиттям.

Споруда станції технічного обслуговування автомобілів, яка знаходиться у АДРЕСА_1 є нерозривно пов`язаною із вказаною земельною ділянкою, оскільки збудована на основі із фундаментних блоків із бетонним залиттям. Переміщення вказаного об`єкта незавершеного будівництва є неможливим без його знецінення.

Відтак, як вказує позивач, станції технічного обслуговування автомобілів, розташована у АДРЕСА_1 на земельній ділянці, площею 0,0490 га, кадастровий номер :04:002:0034, має всі ознаки нерухомого майна, визначені ст. 181 ЦК України, а також Національним стандартом № 1 «Загальні засади майна та майнових прав», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1440 від 10.09.03.

Однак, в той же час, в документах, долучених до матеріалів справи, станція технічного обслуговування автомобілів, яка знаходиться у АДРЕСА_1 , визначена як тимчасова споруда.

У зв`язку із наявною невідповідністю у документації, яка не дає можливості однозначно стверджувати про правовий статус будівлі станції технічного обслуговування автомобілів, розташованої у АДРЕСА_1 , як об`єкта нерухомого майна чи тимчасової будівлі, позивач вважає, що дана обставина може бути з`ясована виключно за результатом проведення судової будівельно-технічної експертизи, з поставленим на вирішення експерта питанням: чи є об`єкт «Станція технічного обслуговування автомобілів, загальною площею 326,3 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 », що належить на праві власності Баранецькому Р. Б. , нерухомим майном?

Прокурор у поданому запереченні на заявлене клопотання про призначення експертизи зазначає, що у клопотанні Відповідач 2 стверджує, що право на проектування та встановлення станції технічного обслуговування автомобілів на АДРЕСА_2 було надано фізичній особі-підприємцю Волоцюзі Богдану Дмитровичу рішенням Львівської міської ради № 782 від 01.08.2008. Пунктом 2.1 зазначеного рішення ФОП Волоцюгу Б. Д. зобов`язано отримати вихідні дані на проектування станції технічного обслуговування автомобілів, а п. 2.2 вказаного рішення - розробити у ліцензованій проектній організації робочий проект тимчасової збірно-розбірної станції технічного обслуговування автомобілів.

Однак, Відповідач 2 не зазначає фактичних даних зазначених у вказаному рішенні виконавчого комітету, а трактує таке на свою користь. Як вбачається з рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради № 782 від 01.08.2008, ФОП Волоцюзі Б. Д. дозволено проектування тимчасової збірно-розбірної станції технічного обслуговування автомобілів на два пости на АДРЕСА_1 без права капітального будівництва зі знесенням існуючої нежитлової металевої споруди та без оформлення права власності.

В подальшому, ТзОВ «Фазис» на замовлення ФОП Волоцюга Б. Д. , розроблено робочий проект Збірно-розбірного тимчасового павільйону станції технічного обслуговування на 2 пости на АДРЕСА_1 .

Підпунктом 4.2. пункту 4 Робочого проекту встановлено, що передбачається будівництво збірно-розбірного тимчасового павільйону з розмірами 9.0x17.5 одноповерховий, в осях Б-В; 2-4; двоповерховий. В конструктивному відношенні павільйон являє собою будівлю з каркасом з металевих конструкцій. Павільйон встановлений на основу з фундаментних блоків.

Однак у клопотанні Відповідач 2 зазначає «на основі з фундаментних блоків з використанням бетонного залиття», що не відповідає даним Робочого проекту.

Принагідно слід зазначити, що фундаментний блок, це не фундамент, як вважає Відповідач 2, а лише будівельний матеріал для будівництва фундаменту.

Доводи Відповідача 2, про те, що робочим проектом визначено будівництво об`єкта містобудування, оскільки згідно чинного на той момент законодавства малою архітектурною формою була одноповерхова споруда площею до 30 кв.м., яка встановлена без улаштування фундаментів, не відповідають дійсності, оскільки рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 782 від 01.08.2008 надано дозвіл на проектування тимчасової збірно-розбірної станції технічного обслуговування автомобілів без права капітального будівництва та самим Робочим проектом передбачено будівництво тимчасової збірно-розбірної станції технічного обслуговування, а не малої архітектурної форми.

Слід зазначити, управлінням архітектури департаменту містобудування Львівської міської ради розглянуто та погоджено Робочий проект проектування тимчасової збірно-розбірної станції технічного обслуговування автомобілів на два пости на АДРЕСА_1 без права капітального будівництва.

Відповідно до технічного паспорту № 1125 від 12.07.2012, виданого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», вищезазначена нежитлова будівля літера Б-1 загальною площею 326,3 кв.м. на АДРЕСА_1 , яка складається з першого та мансардного поверхів, є станцією технічного обслуговування.

При цьому, за інформацією Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, в Реєстрі будівельної діяльності відсутні відомості щодо реєстрації будь-яких документів, виданих Баранецькому Р.Б. на об`єкт, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка кадастровий № :04:002:0034 (лист № 0006-вих-12418 від 19.02.2021).

Як вбачається з вищенаведеного, на земельній ділянці відсутні об`єкти нерухомого майна та наявний об`єкт інфраструктури - тимчасова споруда збірно-розбірної станції обслуговування автомобілів.

Враховуючи зазначене, прокурор просить суд відмовити у задоволенні клопотання ФОП Баранецького Р. Б. про призначення судової будівельно-технічної експертизи за безпідставністю.

Відповідач 1 проти задоволення заявленого відповідачем 2 клопотання про призначення судової експертизи усно заперечив.

Відповідно до пункту 8 частини 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд вирішує питання про призначення експертизи. Згідно з частиною 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» визначено, що судовою експертизою є дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Частинами 2, 3 пункту 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» закріплено, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

З аналізу наведених норм матеріального та процесуального права вбачається, що підставою для призначення судової експертизи є необхідність з`ясування обставин, що мають значення для справи, для такого з`ясування необхідні спеціальні знання, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Предметом спору у даній справі є вимоги про визнання незаконними та скасування пунктів рішень органу місцевого самоврядування, визнання недійсним договору оренди землі, припинення права користування земельною ділянкою, повернення земельної ділянки, скасування державної реєстрації об`єкту нерухомого майна, припинення права власності та зобов`язання відповідача 2 звільнити земельну ділянку шляхом знесення (демонтажу) розміщеної на ній споруди станції технічного обслуговування.

Як з`ясовано з матеріалів справи та підтверджено прокурором у підготовчому засіданні, підставами позову, зокрема, є порушення порядку надання в оренду спірної земельної ділянки та реєстрація права власності на спірний об`єкт, тощо.

Львівська міська рада у поданих до суду письмових поясненнях частково погоджується із заявленими вимогами, вказуючи лише про наявність такої підстави для позову, реєстрації права власності на спірний об`єкт, чим заперечила вимоги про визнання недійсними рішень та Договору оренди.

Разом з тим, згідно з приписами частини першої статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно з частиною третьою статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Таким положенням Основного Закону України кореспондують приписи статей 319, 328 ЦК України, за змістом яких власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом частин першої, другої статті 182 цього ж Кодексу право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

В свою чергу, за визначенням пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Також, статтею 331 ЦК України (частина друга) встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Об`єктами ж будівництва, у розумінні абзацу п`ятого частини першої статті 4 Закону № 3038-VI є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні об`єкти інженерно-транспортної інфраструктури.

Системний аналіз названих правових норм законодавства дає підстави для висновку, що спірне майно, стосовно якого здійснена державна реєстрація права власності, набуває певного правового статусу і перебуває під захистом держави, яка офіційно визнала і підтвердила факт набуття речових прав на таке нерухоме майно. Вказана державна реєстрація права власності на спірний об`єкт, проведена як на об`єкт нерухомого майна, що підтверджується відповідним Витягом.

За вказаних обставин, враховуючи заявлені вимоги про скасування державної реєстрації об`єкту нерухомого майна, припинення права власності та зобов`язання відповідача 2 звільнити земельну ділянку шляхом знесення (демонтажу) розміщеної на ній споруди станції технічного обслуговування, за наявності у матеріалах справи протилежних доказів (з урахуванням оскарженої державної реєстрації, яка станом на момент розгляду справи є законною) приналежності спірного майна до нерухомого чи рухомого, суд вважає за необхідне для правильного вирішення справи з`ясувати відповідну обставину належності об`єкту до рухомих чи нерухомих речей, шляхом призначення судової експертизи.

Відповідно до частин 4 та 5 статті 99 Господарського процесуального кодексу України питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Проаналізувавши запропоновані заявником питання, та оцінивши їх у сукупності із доводами та запереченнями сторін, дотримуючись забезпечення встановлених п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантій, в контексті усталеної практики Європейського суду з прав людини щодо справедливого судового розгляду справи та повноти встановлення і дослідження обставин справи та задля виконання визначених ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завдань господарського судочинства, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість заявленого клопотання, з огляду на доцільність та необхідність отримання відповідей ще на інше питання, що входить у коло доказування при розгляді заявлених позовних вимог, зокрема:

1. Чи є об`єкт «Станція технічного обслуговування автомобілів, загальною площею 326,3 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 », що належить на праві власності Баранецькому Р. Б. , нерухомим майном?

2. Чи відповідає об`єкт «Станція технічного обслуговування автомобілів, загальною площею 326,3 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 » робочому проекту, розробленому ТзОВ «Фазис» (ліцензія АВ №369939 від12.12.2007 року) на замовлення фізичної особи-підприємя Волоцюги Богдана Дмитровича на виконання рішення Львівської міської ради №782 від 01.08.2008, яким передбачено будівництво двоповерхової станції технічного обслуговування автомобілів на основі з фундаментних блоків з використанням бетонного залиття?

Відповідно до частини 3 статті 99 Господарського процесуального кодексу України, при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно.

При поданні клопотання про призначення судової експертизи заявником запропоновано доручити її проведення, Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз. Прокурор та відповідач 1 не висловлювати заперечень чи інших позицій щодо відповідної установи, лише висловлювати заперечення проти задоволення клопотання в цілому. У суду відсутні будь-які підстави для призначення судової експертизи в іншій експертній установі, а тому доцільним є доручити проведення цієї експертизи експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Пунктом 2 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках: призначення судом експертизи.

Провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених: пунктом 2 частини першої статті 228 цього Кодексу - на час проведення експертизи (п. 6 ч. 1 ст. 229 ГПК України).

Як вказав Європейський суд з прав людини у рішенні «Дульський проти України» від 01.06.2006 (заява № 61679/00) експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7, 11, 13, 100, 169, 177, 183, 228, 229, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Клопотання Фізичної особи-підприємця Баранецького Ростислава Богдановича про призначення судової експертизи задовольнити частково.

2. Призначити судову експертизу.

3. Проведення експертизи доручити Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз.

4. На вирішення експерта поставити такі питання:

4.1. Чи є об`єкт «Станція технічного обслуговування автомобілів, загальною площею 326,3 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 », що належить на праві власності Баранецькому Р. Б. , нерухомим майном?

4.2. Чи відповідає об`єкт «Станція технічного обслуговування автомобілів, загальною площею 326,3 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 » робочому проекту, розробленому ТзОВ «Фазис» (ліцензія АВ № 369939 від12.12.2007 року) на замовлення фізичної особи-підприємя Волоцюги Богдана Дмитровича на виконання рішення Львівської міської ради № 782 від 01.08.2008, яким передбачено будівництво двоповерхової станції технічного обслуговування автомобілів на основі з фундаментних блоків з використанням бетонного залиття?

5. Попередити судового експерта, який буде давати експертний висновок, про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків, передбачену статтями 384 і 385 Кримінального кодексу України.

6. Витрати на проведення експертизи покласти на відповідача 2 - ФОП Баранецького Р. Б .

7. Зобов`язати сторони, у випадку необхідності, подати через суд для експертного аналізу додаткові документи.

8. Запропонувати судовому експерту реалізувати надане йому статтею 13 Закону України «Про судову експертизу» право щодо зазначення в експертному висновку фактів, які мають значення для справи і з приводу яких йому не були поставлені питання.

9. Провадження у справі зупинити.

Відповідно до частини 7 статті 99 Господарського процесуального кодексу України призначений судом експерт невідкладно повинен повідомити суд про неможливість проведення ним експертизи через відсутність у нього необхідних знань або без залучення інших експертів.

Справу № 914/985/21 надіслати до Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз для проведення судової експертизи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 26.07.2021.

Суддя В.П. Трускавецький