РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2021Справа № 910/1166/21

Суддя Господарського суду міста Києва Головіна К. І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Укртехприлад Торговельний дім"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська Атомна електрична станція"

про стягнення 118 356,83 грн.

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Приватне акціонерне товариство "Укртехприлад Торговельний дім" (далі - ПрАТ "Укртехприлад ТД", позивач) із позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська Атомна електрична станція" (далі - ДП "НАЕК "Енергоатом", відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 118 356,83 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив умови договору поставки № 53-123-01-19-05936 від 19.11.2019 р. в частині повної та своєчасної сплати вартості поставленого товару, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість.

У позові ПрАТ "Укртехприлад ТД" просить стягнути з відповідача основний борг у сумі 103 080,00 грн., штраф у сумі 7 210,00 грн., інфляційні втрати у сумі 5 142,10 грн. та 3 % річних у сумі 3 004,73 грн., що разом становить 118 356,83 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2021 р. за вказаною позовною заявою було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, надав суду відзив, у якому проти позову заперечив, зазначив, що неналежне виконання зобов`язань за договором сталося не з його вини, а внаслідок введення у 2019 році нової моделі енергетичного ринку, що спричинило порушення контрагентами відповідача зобов`язань перед ДП "НАЕК "Енергоатом". Також вказав, що строк оплати поставленого товару має обчислюватись від дати реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, а не від дати постачання товару. Щодо нарахування штрафу відповідач наголосив на тому, що його не передбачено у договорі. Просив відмовити у задоволенні позову.

Указаний відзив був поданий з пропуском процесуального строку для його подання, тому ДП "НАЕК "Енергоатом" просило поновити такий строк, посилаючись на наявність поважних причин.

Суд, розглянувши клопотання відповідача про поновлення пропущеного строку, дійшов висновку, що воно підлягає задоволенню.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Згідно з ч. 8 ст. 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (ч. 1, 2 ст. 114 ГПК України).

Так, ухвалою Господарського суду міста Києва про відкриття провадження у справі від 02.02.2021 р. відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву - не менше 15 днів з дня вручення ухвали. При цьому з наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 866 вбачається, що вищевказана ухвала Господарського суду міста Києва від 02.02.2021 р. була отримана відповідачем - 08.02.2021 р., а відзив був поданий відповідачем 01.03.2021 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Дослідивши обґрунтування ДП "НАЕК "Енергоатом" щодо причин пропуску строку та врахувавши загальновідомі обставини щодо продовження строків введення карантину в Україні, у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", особливості порядку діяльності товариства в період карантину, суд визнав поважними причини пропуску відповідачем строку для подачі відзиву та поновив йому процесуальний строк, прийнявши відзив ДП "НАЕК "Енергоатом" до розгляду.

Щодо подальших пояснень та клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, поданих 10.03.2021 р., то суд застосував до них положення ч. 2 ст. 207 ГПК України, відповідно до яких суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом. При цьому суд вважав, що вказані документи відповідач мав можливість подати разом із відзивом, проте, такою можливістю не скористався.

Отже, розглянувши надані учасниками справи заяви по суті позову та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Установлено, що 19.11.2019 р. між ПрАТ "Укртехприлад ТД" (постачальник) та ДП "НАЕК "Енергоатом" (покупець) був укладений договір поставки № 53-123-01-19-05936 (далі - договір), за умовами якого постачальник зобов`язується передати покупцю, а покупець прийняти і оплатити товар (прилади для вимірювання витрат, рівня та тиску рідин і газів) у кількості, асортименті і цінах, зазначених у специфікації № 1 (п. 1.1).

Загальна вартість товару становить 103 080,00 грн. (п. 2.1 договору). Оплата відбувається на протязі 45 робочих днів після постачання товару згідно специфікації № 1 та виконання постачальником умов п. 3.2, 5.1 договору (п. 2.2 договору).

Згідно з п. 3.1 договору поставка товару здійснюється з дати публікації договору в системі Prozorro, але не пізніше 30.11.2019 р. на умовах DDP м. Южноукраїнськ, Миколаївська обл., Южноукраїнське відділення ВП «Складське господарство» відповідно до Правил Інкотермс-2010, з обов`язковою присутністю представника постачальника.

Приймання товару за кількістю та якістю здійснюється на складі вантажоотримувача відповідно до Інструкцій П-6 і П-7 та СОУ НАЕК 038:2017 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції АЕС". Організація вхідного контролю продукції АЕС». Датою постачання товару є дата отримання товару на складі вантажоотримувача з відміткою в накладній на відвантаження товару (п. 3.3 договору).

Покупець зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати за поставлені товари (п. 11.1.1 договору).

Дія договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 12.1 договору, та закінчується 31.12.2020 р. (п. 12.3).

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 вказаної статті).

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що специфікацією № 1 до договору сторони погодили найменування товару, його тип, характеристики, кількість та вартість на загальну суму 103 080,00 грн.

У подальшому, на виконання вказаного договору, відповідно до видаткових накладних № Д-1198 від 10.12.2019 р. та № Д-1232 від 18.12.2019 р. позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 103 080,00 грн. Відповідні податкові накладні були зареєстровані позивачем у Єдиному реєстрі податкових накладних 20.12.2019 р. та 08.01.2020 р.

Проте, відповідач свої зобов`язання зі сплати вартості поставленої продукції виконав неналежним чином, вартість товару станом на час розгляду даної справи на вказану суму не сплатив. При цьому строк для належної оплати видаткової накладної № Д-1198 від 10.12.2019 р. настав 18.02.2020 р. (45 робочих днів з дня поставки товару, з урахуванням вихідних та святкових днів), а за видатковою накладною № Д-1232 від 18.12.2019 р., враховуючи зазначені обставини, - 26.02.2020 р.

Матеріали справи свідчать, що 25.05.2020 р. ПрАТ "Укртехприлад ТД" звернулось до відповідача із вимогою сплатити вартість поставленого товару в сумі 103 000,00 грн., однак, вказана вимога ДП "НАЕК "Енергоатом" була залишена без відповіді та задоволення.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися у встановлений строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час (ст. 530 ЦК України).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Оскільки відповідач своєчасно не сплатив вартість поставленого товару, чим допустив порушення зобов`язання, то у нього виникла заборгованість на суму 103 080,00 грн.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що строк сплати товару пов`язаний з реєстрацією податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних, оскільки такі твердження є необгрунтованими з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Так, відповідно до п. 2.2 договоруоплата відбувається на протязі 45 робочих днів після постачання товару згідно специфікації № 1 та виконання постачальником умов п. 3.2, 5.1 договору.

Разом з товаром постачальник надає покупцю видаткову накладну з відображенням коду товару, податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умов щодо її реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи і зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), шляхом направлення її на електронну адресу покупця протягом терміну, визначеного чинною редакцією ПКУ. Разом з податковою накладною постачальник надає покупцю електронну квитанцію про реєстрацію податкової накладної у ЄРПН; документ, який підтверджує якість товару (сертифікат якості, паспорт, інше) (п. 3.2 договору).

Стаття 666 ЦК України визначає правові наслідки, що настають в разі невиконання продавцем обов`язку передати приналежності товару та документи, що стосуються товару. Зокрема, якщо продавець не передає покупцеві документи, які стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Із матеріалів справи вбачається, що доказів відмови покупця від прийняття товару за видатковими накладними № Д-1198 від 10.12.2019 р. та № Д-1232 від 18.12.2019 р. відповідач не надав, також він не заявив про свої зауваження чи вимоги стосовно наявності будь-яких невідповідностей у супровідних документах на товар, які позивач повинен був усунути.

Отже, суд вважає, що відповідачем не спростовано його обов`язку сплатити належним чином вартість належно поставленого товару за видатковими накладними № Д-1198 від 10.12.2019 р. та № Д-1232 від 18.12.2019 р. протягом 45 робочих днів з дня поставки товару, тобто, 18.02.2020 р. та 26.02.2020 р., про що вже судом було зазначено вище.

Також суд не приймає до уваги твердження відповідача про відсутність його вини у порушенні умов договору внаслідок невиконання його контрагентами зобов`язань за іншими господарськими угодами у зв`язку із запровадженням в Україні «нової моделі енергетичного ринку», зважаючи на таке.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання договору не допускається (ч. 7 ст. 193 ГК України).

Згідно з ч. 2 ст. 218 ГК України, 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

На підставі наведеного, належне виконання відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем не може ставитися у залежність від виконання зобов`язань іншими контрагентами відповідача або зміни умов постачання електричної енергії в Україні, і таких відкладальних умов в оплаті товару договір поставки не містить.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки доказів належної сплати вартості товару відповідач не надав, доводів позивача не спростував, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з ДП "НАЕК "Енергоатом" основного боргу в сумі 103 080,00 грн. підлягають задоволенню.

Також за прострочення виконання зобов`язання позивач нарахував відповідачу штраф у сумі 7 210,00 грн.

У силу ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Нормами ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

У обгрунтування своїх вимог про стягнення штрафу позивач посилається на ч. 2 статті 231 ГК України, відповідно до якої у разі, якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах, зокрема, за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Суд приймає до уваги, що відповідач у справі є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, але за змістом ч. 2 ст. 231 ГК України передбачено застосування штрафних санкцій за порушення негрошового зобов`язання, а тому нарахування позивачем штрафу за прострочення відповідачем грошового зобов`язання (з оплати поставленого товару) суд вважає необгрунтованим. При цьому в укладеному між сторонами договорі нарахування штрафу за прострочку платежу не передбачено, про що також вказував відповідач.

За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення штрафу у сумі 7 210,00 грн. задоволенню не підлягають.

Стосовно нарахування інфляційної складової боргу в сумі 5 142,10 грн. та 3 % річних у сумі 3 004,73 грн. за порушення зобов`язання, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на встановлене судом прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, вимога про стягнення 3 % річних та інфляційної складової боргу є правомірно заявленою позивачем.

Здійснивши перерахунок сум матеріальних втрат, суд встановив, що з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати у сумі 5 142,10 грн. та 3 % річних у сумі 2 816,78 грн., тобто, в меншому розмірі, оскільки позивачем не враховано, що товар сплачується протягом 45 робочих (не календарних) днів з дня поставки товару.

Отже, позовні вимоги ПрАТ "Укртехприлад ТД" підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73 - 79, 129, 236 - 238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Укртехприлад Торговельний дім" до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська Атомна електрична станція" про стягнення заборгованості у сумі 118 356,83 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська Атомна електрична станція" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ідентифікаційний код 24584661) на користь Приватного акціонерного товариства "Укртехприлад Торговельний дім" (02121, м. Київ, вул. Харківське шосе, 145, ідентифікаційний код 34342578) основний борг у сумі 103 080 (сто три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп., інфляційні втрати у сумі 5 142 (п`ять тисяч сто сорок дві) грн. 10 коп., 3 % річних у сумі 2 816 (дві тисячі вісімсот шістнадцять) грн. 78 коп., судовий збір у сумі 2 129 (дві тисячі сто двадцять дев`ять) грн. 65 коп.

У решті вимог - відмовити.

Повне судове рішення складене 27 липня 2021 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К. І.