ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"28" липня 2021 р. Справа № 924/471/21

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Вибодовського О.Д., розглянувши заяву представника відповідача малого приватного підприємства "Гермес С" - Антощук А.О. про відвід судді Музиці М.В. у справі

за позовом публічного акціонерного товариства "Центренерго", смт. Козин Обухівського району Київської області в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції, смт. Слобожанське Зміївського району Харківської області

до малого приватного підприємства "Гермес С", с. Рудка Дунаєвецького району Хмельницької області

про стягнення 1535597,60 грн пені за несвоєчасне виконання господарського зобов`язання, 32771,90 грн штрафу за несвоєчасне виконання господарського зобов`язання понад 20 календарних днів, згідно договору № 16/30 на закупівлю робіт з виготовлення (ремонту) обладнання від 07.02.2020р.,

та за зустрічним позовом МПП "Гермес С", с. Рудка Дунаєвецького району Хмельницької області

до публічного акціонерного товариства "Центренерго", смт. Козин Обухівського району Київської області в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції, смт. Слобожанське Зміївського району Харківської області

про внесення змін до договору на закупівлю робіт з виготовлення (ремонту) обладнання №16/30 від 07.02.2020 року,

без виклику представників учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 07.05.2021р. відкрито провадження у справі № 924/471/21 за позовом публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції до малого приватного підприємства "Гермес С" про стягнення 1535597,60 грн пені за несвоєчасне виконання господарського зобов`язання, 32771,90 грн штрафу за несвоєчасне виконання господарського зобов`язання понад 20 календарних днів, згідно договору № 16/30 на закупівлю робіт з виготовлення (ремонту) обладнання від 07.02.2020р., призначено підготовче засідання.

27.07.2021р. представником малого приватного підприємства "Гермес С" подано заяву про відвід судді Музики М.В.

Заява мотивована тим, що суддею Музикою М.В. не лише не виявлено факти зловживання процесуальними правами позивача за первісним позовом, на яких наполягав відповідач за первісним позовом, а й здійснено підбурювання позивача до продовження зловживання процесуальними правами шляхом неправильного застосування ч. 3 ст. 46 ГПК України та демонструванням нездатності правильно вирішити спір по суті.

Вважає, що суддя Музика М.В. вказаними діями допустив поведінку, що підриває авторитет правосуддя та суспільну довіру до суду, підбурює позивача до подальшого порушення встановленої чинним ГПК України правил та стандартів поведінки позивача, можливо, з корисливих (корупційних) мотивів постановлення рішення на користь позивача.

Підсумовує, що суддя під - час розгляду справи невірно застосовує частину 3, ст.46 ГПК України, неможливість судді Музики М.В. вільно та неупереджено, із дотриманням принципів законності та верховенства права, неупереджено та об"єктивно здійснювати розгляд спірних правовідносин та правильно застосовувати матеріальне та процесуальне законодавство під час вирішення спору по справі №924/471/21.

За результатами розгляду заяви про відвід, ухвалою суду від 27.07.2021р. (суддя Музика М.В.) визнано відвід судді Музики М.В. від участі у розгляді справи №924/471/21 необґрунтованим та постановлено передати заяву відповідача (малого приватного підприємства "Гермес С") про відвід судді у справі № 924/471/21 іншому судді, визначеному в порядку, встановленому ст. 32 ГПК України.

Розглянувши заяву представника ПМП "Гермес С" про відвід судді Музики М.В., суд дійшов наступних висновків.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені ст.ст. 35, 36 Господарського процесуального кодексу України.

Частинами 1-3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно з ч.ч. 1-3, ст. 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід (ч. 7, 8 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 11 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра судді господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. Саме така правова позиція викладена в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2018 року у справі № 9901/22/17.

Стаття 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії").

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (рішення у справах "Морель проти Франції", пункти 45-50; "Пескадор Валеро проти Іспанії", пункт 23) або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (рішення у справі "Лука проти Румунії", пункт 40), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (рішення у справах "Ветштайн проти Швейцарії", пункт 44; "Пабла Кю проти Фінляндії", пункт 30; "Мікалефф проти Мальти", пункт 96).

В рішенні у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006 року зазначено: "стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з Бангалорськими принципами поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Підставою, покладеною представником відповідача в основу заяви про відвід судді Музики М.В. є те, що, суддею відмовлено в задоволенні клопотання відповідача за первісним позовом про залишення позову без розгляду з мотивів зловживання процесуальними правами позивачем за первісним позовом, а також прийнято заяву Зміївської ТЕС від 03.06.2021 року №25/746-2851.

Тобто, заявник, фактично, висловлює незгоду з рішенням, яке ухвалено суддею Музикою М.В.

Разом з тим, згідно з положеннями Господарського процесуального кодексу України правомірність, повнота та об`єктивність прийнятого судового рішення, вірне застосування норм матеріального чи процесуального права, оцінювання доказів, є предметом дослідження у відповідному апеляційному/касаційному господарському суді та не є підставою для відводу судді.

Частиною 4 ст. 35 ГПК України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Одночасно суд звертає увагу на практику ЄСПЛ, який у своїх рішеннях встановлює два виключення із поняття "належних сумнівів". Несприятлива позиція суду з питань права сама по собі не породжує сумнівів в неупередженості (Castillo Algar 44). Сумніви мають бути засновані на фактичних обставинах; не припустимі гіпотези про можливий розвиток подій (Bulut).

Крім того, відповідно до ст. 3 Кодексу суддівської етики суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною.

Статтею 8 Кодексу суддівської етики на суддю покладено обов`язок здійснювати судочинство в межах та порядку, визначених процесуальним законом, і виявляти при цьому тактовність, ввічливість, витримку й повагу до учасників судового процесу та інших осіб.

Згідно зі ст. 10 вказаного Кодексу суддя повинен виконувати свої обов`язки безсторонньо і неупереджено та утримуватися від поведінки, будь-яких дій або висловлювань, що можуть призвести до виникнення сумнівів у рівності професійних суддів, народних засідателів та присяжних при здійсненні правосуддя.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (п. 49 рішення у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006).

У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. При оцінці об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (п. 29, 31 рішення Європейського суду з прав людини "Газета "Україна-центр" проти України" від 15.07.2010).

Отже, щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від даної справи, оскільки існує презумпція неупередженості судді. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Тобто, підстави для задоволення заяви про відвід судді у кожній конкретній справі з огляду на його неупередженість або необ`єктивність, мають бути встановлені саме щодо конкретної справи або щодо учасників такої справи.

Разом з тим, в даному випадку будь-яких доказів того, що суддя Господарського суду Хмельницької області Музика М.В. виявив будь-які прояви неупередженості або необ`єктивності у справі, що наразі розглядається, заявником суду не надано.

Аналогічно не є підставою для відводу судді Музики М.В. припущення адвоката Антощук А. О. про корисливі (корупційні) мотиви судді Музики М.В. постановлення рішення на користь позивача, які зазначені у заяві.

За таких обставин мотиви представника МПП "Гермес С", на яких ґрунтується заява про відвід судді Господарського суду Хмельницької області Музики М.В. у справі №924/471/21, не мають об`єктивного підґрунтя та не свідчать про неможливість подальшого розгляду справи в такому складі суду, а обставин будь-якого приватного інтересу чи упередженості судді не встановлено, у зв`язку з чим заява представника відповідача про відвід судді Музики М.В. є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 2, 35, 38, 39, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача Антощук А.О. від 26.07.2021р. про відвід судді Музики М.В. від розгляду справи № 924/471/21 відмовити.

Ухвала набирає законної сили 28.07.2021р. та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О.Д. Вибодовський

Віддрук. у 5 прим. (рек. зповід):

1 - до справи;

2, 3 - позивачу (08711, Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вул. Рудиківська, буд. 49; 63460, Харківська область, Зміївський район, смт. Слобожанське, Балаклійське шосе, 2);

4, 5 - відповідачу (32421, Хмельницька область, Дунаєвецький район, с. Рудка; адвокату Антощук А.О., АДРЕСА_1 ).