ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" липня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/704/21

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Дизайн Інтер`єр" (65025, м. Одеса, вул. Генерала Бочарова, буд.7-А, код ЄДРЮОФОПГФ - 43128199, електронна адреса: )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Граніттрансстрой" (65490, Одеська обл., м. Теплодар, вул. Комунальна, буд. 12, код ЄДРЮОФОПГФ - 35503486, електронна адреса: )

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з Луцюк Р.П.

Представники сторін:

Від позивача: Фельдман О.А. - на підставі ордера серії ОД №424088 від 29.06.2021р.;

Від відповідача: Щукін О.С. на підставі ордеру серії ВН №1040234 від 17.05.2021р.

СУТЬ СПОРУ: Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Дизайн Інтер`єр", звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Граніттрансстрой" про стягнення заборгованості у розмірі 499 000 грн, штрафу у розмірі 850 000 грн.

Ухвалою суду від 22.03.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 08.04.2021р.

Ухвалою суду від 08.04.2021р. підготовче засідання відкладено на 27.04.2021р.

Ухвалою суду від 27.04.2021р. відкладено підготовче засідання на 18.05.2021р.

18 травня 2021р. до Господарського суду Одеської області надійшла зустрічна позовна заява ТОВ "Граніттрансстрой" до ТОВ "Дизайн Інтер`єр" про визнання недійсним Договору поворотної фінансової допомоги (позики) від 28.07.2020р. №28/07, укладеного між ТОВ "Граніттрансстрой" та ТОВ "Дизайн Інтер`єр".

Крім того, 18.05.2021р. до суду надійшла заява ТОВ "Граніттрансстрой" про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву. В обґрунтування даної заяви відповідач зазначає, що ухвалу суду про відкриття провадження у справі №916/704/21 ТОВ "Граніттрансстрой" не отримувало. Про наявність справи відповідачу стало відомо з офіційного веб-порталу «Судова влада», у зв`язку з чим 17.05.2021р. між ТОВ "Граніттрансстрой" та адвокатом Щукіним О.С. укладено Договір про надання правової допомоги №37/21.

На підстави зазначеного, враховуючи той факт, що Договір про надання правової допомоги, укладено за день до судового засідання, з урахуванням необхідності ознайомлення з матеріалами справи, відповідач просить продовжити строк для подання відзиву на позовну заяву у справі №916/704/21 до 02.06.2021р.

Ухвалою суду від 18.05.2021р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 03.06.2021р.

Ухвалою суду від 19.05.2021р. зустрічну позовну заяву ТОВ "Граніттрансстрой" залишено без руху та запропоновано надати належним чином оформлені докази направлення на адресу відповідача копії зустрічної позовної заяви з додатками згідно переліку.

31 травня 2021р. до суду надійшла заява ТОВ "Граніттрансстрой" про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 03.06.2021р. зустрічну позовну заяву ТОВ "Граніттрансстрой" повернуто в порядку ч.6 ст.180 ГПК України.

Протокольною ухвалою суду від 03.06.2021р. відкладено підготовче засідання на 29.06.2021р.

Протокольною ухвалою суду від 29.06.2021р. закрито підготовче провадження у справі, справу №916/704/21 призначено до розгляду по суті на 13.07.2021р.

Позивач - ТОВ "Дизайн Інтер`єр", підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

Відповідач - ТОВ "Граніттрансстрой", заперечує проти позовних вимог, просить відмовити у їх задоволенні з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, що надійшов до суду 01.06.2021р. та поясненнях, що надійшли до суду 13.07.2021р.

Позивач у справі зазначає, що 28.07.2020р між ТОВ «Дизайн Інтер`єр» (Позикодавець) та ТОВ «Граніттрансстрой» (Позичальник) укладено Договір № 28/07 поворотної фінансової допомоги (позики), згідно п.1.1. якого Позикодавець зобов`язується 29.07.2020р. надати Позичальнику поворотну фінансову допомогу (позику) в сумі 850 000 грн 00 коп.( без ПДВ) на умовах Договору, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

Пунктом 2.2 Договору передбачено, що поворотна фінансова допомога надається терміном на 30 днів та повинна бути повернута до 27.08.2020р. Позичальник повертає суму фінансової допомоги в безготівковій формі на розрахунковий рахунок Позикодавця.

Позивач зазначає, що на виконання умов укладеного Договору 28.07.2020р. він перерахував відповідачу грошові кошти в сумі 850 000 грн, що підтверджується платіжним дорученням №891 від 28.07.2020р.

Однак, в порушення строку, визначеного в п.2.2. Договору, відповідач не повернув у строк до 27.08.2020р. 850 000 грн, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.

За даними позивача, відповідачем було частково повернуто суму позики, зокрема, 03.09.2020р. сплачено 150 000 грн; 22.09.2020р. - 50 000 грн; 30.09.2020р. - 50 000 грн; 27.10.2020р. - 50 000 грн; 29.12.2020р. - 51 000 грн.

Таким чином, за підрахунком позивача, заборгованість ТОВ «Граніттрансстрой» за Договором складає 499 000 грн.

Порушення умов Договору з боку ТОВ «Граніттрансстрой» позивач вважає порушенням своїх прав та охоронюваних законом інтересів, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом та просить суд стягнути на свою користь з ТОВ «Граніттрансстрой заборгованість у розмірі 499 000 грн.

Також позивач зазначає, що відповідно до п.3.1. Договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за Договором, сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України та умов цього Договору. У разі прострочення повернення фінансової допомоги частково або в повному обсязі більше, ніж на 5 календарних днів, Позичальник сплачує Позикодавцеві штраф у розмірі 100 (сто) % від суми отриманої фінансової допомоги (позики). У випадку, якщо термін прострочення становить менше 5 календарних днів, Позикодавець має право застосувати до Позичальника штрафні санкції, передбачені пунктом 3.2. цього Договору.

На підставі вищенаведеного, враховуючи прострочення встановленого Договором строку повернення коштів більше ніж на 5 днів, позивач нарахував відповідачу штраф у розмірі 850 000 грн, який просить стягнути на свою користь.

В якості нормативного обґрунтування позивач посилається на ст.ст. 509, 530, 549, 550, 629, 630, 1046, 1049 Цивільного кодексу України.

Відповідач визнає факт укладення Договору № 28/07 поворотної фінансової допомоги (позики) від 28.07.2020р., але вважає, що за своєю природою даний Договір є кредитним.

Таким чином, оскільки позивач, підписуючи Договір, діяв без відповідної ліцензії від Національного банку України, що, з позиції відповідача, наявні підстави для визнання даного Договору недійсним в порядку ч.1 ст. 227 Цивільного кодексу України.

Також, ТОВ «Граніттрансстрой» посилається на положення ст.216 Цивільного кодексу України, відповідно до якої недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Таким чином, на думку відповідача, у зв`язку недійсністю Договору у позивача відсутнє право на стягнення на свою користь заборгованості та штрафу.

Відповідач, також, вважає, що визначена п.3.1 Договору відповідальність за прострочення повернення фінансової допомоги, є несправедливою та такою, що спотворює призначення договірної відповідальності - відновлення майнового стану, що існував до порушення договірних зобов`язань. З цього приводу відповідач зазначає, що справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених ст. 3 Цивільного кодексу України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним із принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою.

ТОВ «Граніттрансстрой» зазначає, що, зокрема, неустойка спрямована на забезпечення компенсації майнових втрат постраждалої сторони. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було би передбачити.

За ч.2 ст.216 Господарського кодексу України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

ТОВ «Граніттрансстрой» зазначає, що відповідно до ч.1 ст.233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідач вважає, що якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним.

Відповідач, також посилається на рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013р. у справі №7-рп/2013, відповідно до якого наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Конституційний Суд України зауважив, що захист від цих зловживань має базуватись на положеннях законодавства, зокрема ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідач просить врахувати вищенаведене, адже, враховуючи те, що розмір штрафу, заявлений до стягнення у розмірі 850 000 грн, значно перевищує розмір заборгованості.

Також відповідач просить врахувати, що причина неналежного виконання зобов`язання не залежала від волі відповідача та була пов`язана із невиконанням іншим суб`єктами господарювання зобов`язань перед ТОВ «Граніттрансстрой». Так, ТОВ «Граніттрансстрой» використало кошти отримані від ТОВ «Дизайн Інтер`єр» для виконання власних зобов`язань перед ПП «ББСД» () за Договором від 31.03.2020р. №31/03/20. Проте, ПП «ББСД» не розрахувалося із ТОВ «Граніттрансстрой» та має прострочену заборгованість у розмірі 1 340 117 грн 80 коп., у зв`язку з чим ТОВ «Граніттрансстрой» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості з ПП «ББСД». Наразі, справа №904/5669/20 розглядається Господарським судом Дніпропетровської області.

Відповідач також зазначає, що ТОВ «Граніттрансстрой» є збитковим підприємством та стягнення із нього штрафу у розмірі 850 000 грн за Договором поворотної фінансової допомоги (позики) №28/07 від 28.07.2020р. призведе до унеможливлення ведення ним господарської діяльності, що не є справедливим по відношенню до відповідача.

Крім того, відповідач вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження понесення останнім збитків, пов`язаних з несвоєчасним виконанням відповідачем зобов`язання за Договором.

Враховуючи все викладене, відповідач просить зменшити відповідний розмір штрафних санкцій до розміру, передбаченому ст. 625 Цивільного кодексу України.

Розглянув матеріали справи, вислухав пояснення представників сторін, суд встановив, що 28.07.2020р між ТОВ «Дизайн Інтер`єр» (Позикодавець) та ТОВ «Граніттрансстрой» (Позичальник) укладено Договір №28/07 поворотної фінансової допомоги (позики), згідно п.1.1. якого Позикодавець зобов`язується 29.07.2020р. надати Позичальнику поворотну фінансову допомогу (позику) в сумі 850 000 грн, без ПДВ, на умовах Договору, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Отже, між сторонами виникли правовідносини за договором позики.

Щодо посилань відповідача на те, що Договір №28/07 поворотної фінансової допомоги (позики) від 28.07.2020р. за своєю правовою природою є кредитним, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договором №28/07 поворотної фінансової допомоги (позики) від 28.07.2020р. встановлено, що фінансова допомога надається у розмірі 850 000 грн та підлягає поверненню у тому ж розмірі у визначений Договором строк. Умови Договору не передбачають нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами.

Отже, Договір №28/07 поворотної фінансової допомоги (позики) від 28.07.2020р. є договором позики, а не кредитним договором, у зв`язку з чим твердження відповідача про недійсність даного Договору з підстав відсутності у позивача ліцензії на здійснення банківської діяльності відхиляються судом.

Згідно ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п.1.2. Договору поворотна фінансова допомога (надалі «фінансова допомога» або «позика») - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Відповідно до п.2.2. Договору поворотна фінансова допомога надається терміном на 30 (тридцять) календарних днів та повинна бути повернута до 27.08.2020р. Позичальник повертає суму фінансової допомоги в безготівковій формі на розрахунковий рахунок Позикодавця.

Згідно зі ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За приписами ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати свої зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За матеріалами справи, 28.07.2020р. ТОВ «Дизайн Інтер`єр» було перераховано на рахунок ТОВ «Граніттрансстрой» грошові кошти у розмірі 850 000 грн, що підтверджується платіжним дорученням №891 від 28.07.2020р. з призначенням платежу: «надання поворотної фінансової допомоги (позики) згідно договору №28/07 від 28.07.2020р.».

Однак, в порушення п.2.2. Договору, ТОВ «Граніттрансстрой» не повернуло грошові кошти у розмірі 850 000 грн у строк до 27.08.2020р., у зв`язку з чим виникла заборгованість.

В подальшому, відповідачем було повернуто ТОВ «Дизайн Інтер`єр» грошові кошти у розмірі 351 000 грн, а саме: 03.09.2020р. сплачено 150 000 грн; 22.09.2020р. - 50 000 грн; 30.09.2020р. - 50 000 грн; 27.10.2020р. - 50 000 грн; 29.12.2020р. - 51 000 грн.

На підтвердження зазначених обставин позивач надав Довідку №1502/1 від 15.02.2021р. Відповідач, в свою чергу, визнає зазначені обставини у відзиві на позовну заяву та поясненнях.

Отже, в порядку ст.75 ГПК України, вказані обставини не підлягають доведенню.

Таким чином, враховуючи часткову оплату, заборгованість ТОВ «Граніттрансстрой» перед ТОВ «Дизайн Інтер`єр» становить 499 000 грн.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За таких обставин, обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 499 000 грн.

Згідно ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до п.3.1. Договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за Договором, Сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України та умов цього Договору. У разі прострочення повернення фінансової допомоги частково або в повному обсязі більше, ніж на 5 календарних днів, Позичальник сплачує Позикодавцеві штраф у розмірі 100 (сто) % від суми отриманої фінансової допомоги (позики). У випадку, якщо термін прострочення становить менше 5 календарних днів, Позикодавець має право застосувати до Позичальника штрафні санкції, передбачені пунктом 3.2. цього Договору.

Отже, враховуючи строк прострочення повернення фінансової допомоги, у позивача виникло право на стягнення штрафу у розмірі 850 000грн.

Згідно з положеннями ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.

Вирішуючи питання щодо можливості зменшення штрафу, суд, виходячи із загальних засад, встановлених у ст.3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, зазначає, що при зменшенні розміру неустойки (штрафу, пені), суд бере до уваги інтереси сторін, що заслуговують на увагу, і оцінює співвідношення розміру заявленої до стягнення неустойки, зокрема, із розміром збитків позивача. Якщо порушення зобов`язання відповідачем не потягло за собою значні збитки для інших господарюючих суб`єктів, то суд може з урахуванням інтересів сторін зменшити розмір належної до сплати неустойки. При цьому, як необхідність використання права на зменшення розміру штрафних санкцій, так і розмір, до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 11.07.2014р. №7-РП/2013 наявність у кредитора можливості стягувати зі боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Слід зауважити, що за своєю правовою природою штрафні санкції виконують саме стимулюючу функцію, спонукаючи боржника до належного виконання своїх зобов`язань під загрозою застосування до нього цього виду відповідальності, та стягуються в разі порушення такого зобов`язання. Але, наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення, оскільки неустойка, як вже зазначалося вище, має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання, але не може лягати непомірним тягарем для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Неустойка має подвійну правову природу та є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Розглядаючи питання щодо зменшення штрафу, суд виходить з того, що розмір заборгованості за Договором №28/07 поворотної фінансової допомоги (позики) від 28.07.2020р. становить 499 000 грн, тоді як розмір визначеної позивачем на підставі п.3.1. Договору неустойки становить 850 000 грн, тобто, 100% від суми отриманої позики, а не від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, що на думку суду є несправедливим, а застосовані санкції надмірно великими щодо суми заборгованості.

Слід також зазначити, що позивачем не надано до матеріалів справи доказів понесених збитків, спричинених порушенням умов Договору.

Отже, умови Договору в частині застосування штрафних санкцій містять вагомий дисбаланс між розміром штрафних санкцій (100% від вартості наданої позики), з огляду на відсутність негативних наслідків, спричинених позивачу таким простроченням.

Більше того, ТОВ «Граніттрансстрой» було частково повернуто позику у розмірі 351 000 грн.

За таких обставин, керуючись принципом справедливості, суд дійшов висновку, що наявні підстави для зменшення розміру штрафу, заявленого ТОВ «Дизайн Інтер`єр» до стягнення, до 499 000 грн. (100% від суми заборгованості).

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

При цьому, за приписами ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі вищенаведеного, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 231, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Дизайн Інтер`єр" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Граніттрансстрой" про стягнення заборгованості у розмірі 499 000 грн, штрафу у розмірі 850 000 грн. - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Граніттрансстрой" (65490, Одеська обл., м. Теплодар, вул. Комунальна, буд. 12, код ЄДРЮОФОПГФ - 35503486, електронна адреса: ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дизайн Інтер`єр" (65025, м. Одеса, вул. Генерала Бочарова, буд.7-А, код ЄДРЮОФОПГФ - 43128199, електронна адреса: ) заборгованість у розмірі 499 000 грн, штраф у розмірі 499 000 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 14 970 грн.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 23 липня 2021 р.

Суддя Н.В. Рога