РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.07.2021Справа № 910/7410/21

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Приватного акціонерного товариства "УКРГІДРОЕНЕРГО" (07300, Київська обл., Вишгородський р-н, місто Вишгород) до Державного підприємства "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 27) про стягнення 621 262,27 грн,

Без виклику представників учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

07.05.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "УКРГІДРОЕНЕРГО" до Державного підприємства "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" про стягнення 621 262,27 грн, та 11.05.2021 передана судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Відповідно до заявлених позовних вимог позивач просить суд стягнути з Державного підприємства "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" заборгованість у розмірі 621 262,27 грн, яка виникла у відповідача внаслідок порушення умов Договору купівлі - продажу електричної енергії з покупцем для забезпечення загальносуспільних інтересів №03-ГП/20/305/01/20 від 26.02.2020, а саме у з підстав несвоєчасної оплати за електричну енергію у зв`язку з чим утворилась заборгованість у вигляді штрафних санкцій (пені).

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 12.05.2021 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

25.05.2021 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в загальному позовному провадженні.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 31.05.2021 відмовлено в задоволенні клопотання Державному підприємству "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" про розгляд справи в порядку загального позовного провадженням.

01.06.2021 через канцелярію суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого останній заперечує стосовно позовних вимог з тих підстав, що позивачем пропущено строк позовної давності в один рік, а також зазначає, що позивачем здійснено невірно розрахунок пені. Крім того просить застосувати наслідні пропуску строку позовної давності.

09.06.2021 від представника відповідача надійшли додаткові пояснення відповідно до яких просив у разі задоволення позовних вимог зменшити розмір неустойки до 1 грн.

10.06.2021 від представника позивача надійшла відповідь на відзив відповідно до якої останній просив поновити пропущений процесуальний строк на подання відповіді на відзив, обгрунтовуючи тим, що в межах наданого судом строку на подання Відповіді на Відзив, у Позивача робочими днями були лише 04.06.2021 (п`ятниця), 07.06.2021 (понеділок) та 08.06.2021 (вівторок), а 05.06.2021 (субота) та 06.06.2021 (неділя) - вихідні дні.

Водночас як зазначає позивач, ПрАТ «Укргідроенерго» є найбільшою гідрогенеруючою компанією в Україні, що включена до переліку 15 найбільших підприємств державного сектору економіки. Відповідно така компанія має значний штат працівників з чітким розподілом функцій, прав та обов`язків.

Інформація, необхідна для підготовки Відповіді на Відзив, знаходиться у розпорядженні різних структурних підрозділів Товариства, а відтак знадобився додатковий час на запитування та збір інформації й витребування потрібних документів.

Крім того позивач не погоджується з твердженнями відповідача стосовно пропущення позовної давності, з огляду на той факт, що порушення відповідачем умов Договору в частині своєчасної сплати за поставлену електричну енергію є тривалою подією, яка виникла від дати першого дня прострочення належного виконання грошового зобов`язання (з 11.04.2020), та діяла протягом тривалого часу - до 08.05.2020 (день фактичної оплати заборгованості за Договором в повному обсязі).

Позивач вважає, що дія статті 258 Цивільного кодексу України щодо скороченого строку позовної давності (зокрема, до вимог про стягнення неустойки застосовується позовна давність в один рік) надає Позивачу право на захист свого порушеного права та інтересу шляхом подання позову до Відповідача та отримання сум нарахованої неустойки, оскільки Позов поданий у межах встановленого строку позовної давності, а саме - 07.05.2021, тобто у межах встановленого строку в один рік від моменту, коли відбулося порушення права Позивача.

18.06.2021 від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких останній заперечував, щодо поновлення строку та прийняття відповіді на відзив позивача, оскільки останнім пропущено строк на його подачу.

Стосовно позовних вимог заперечував у їх задоволенні.

Ухвалою суду від 12.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Так у пункті 4 ухвали про відкриття провадження у справі запропоновано позивачу у строк не пізніше п`ять днів з дня отримання відзиву на позовну заяву подати відповідь на відзив в порядку статті 166 Господарського процесуального кодексу України, копію якого направити відповідачу в той самий строк, докази направлення надати суду разом з відповіддю на відзив.

Копію відзиву на позовну заяву позивачем отримано 03.06.2021, проте відповідь на відзив направлено засобами поштового зв`язку лише 09.06.2021.

Статтею 113 ГПК України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно зі статтею 116 ГПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку.

Строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, строк закінчується в останній день цього місяця.

Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події.

Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію тільки в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу.

Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Положеннями частини четвертої статті 166 ГПК України визначено, відповідь на відзив подається в строк, встановлений судом. Суд має встановити такий строк подання відповіді на відзив, який дозволить позивачу підготувати свої міркування, аргументи та відповідні докази, іншим учасникам справи - отримати відповідь на відзив завчасно до початку розгляду справи по суті, а відповідачу - надати учасникам справи заперечення завчасно до початку розгляду справи по суті.

У пункті 7 розділу II рішення у справі «Мінак та інші проти України» ЄСПЛ указав, що Принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною (рішення від 27 жовтня 1993 року у справах «Авотіньш проти Латвії», заява № 17502/07, пункт 119 та «Домбо Бехеєр Б. В . проти Нідерландів», пункт 33). Кожній стороні має бути забезпечена можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, у тому числі з апеляційною скаргою іншої сторони, та надати власні зауваження з цього приводу. Під загрозою стоїть впевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони мали змогу висловити свою позицію щодо кожного документа в матеріалах справи (пункти 17 - 18 рішення від 06 лютого 2001 року у справі «Беер проти Австрії», заява № 30428/96).

Враховуючи практику ЄСПЛ та керуючись пунктом 1 статті 6 Конвенції, суд не може позбавити позивача можливості надати йому відповідь на відзив по справі та не виконати свого зобов`язання щодо дотримання закріпленого у статті 6 Конвенції принципу рівності сторін.

22.07.2021 від представника позивача надійшли додаткові пояснення відповідно до яких просив прийняти відповідь на відзив, позовні вимоги задовольнити.

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

26.02.2020 між Державним підприємством «Гарантований покупець» (далі - відповідач, гарантований покупець) та Приватним акціонерним товариством «Укргідроенерго (далі - позивач, продавець) було укладено договір №03-ГП/20/305/01/20 купівлі - продажу електричної енергії з покупцем для забезпечення загальносуспільних інтересів від 26.02.2020, відповідно до п. 2.1 якого продавець зобов`язаний продати електричну енергію Гарантованому покупцю, а Гарантований покупець зобов`язаний купити (прийняти та оплатити) електричну енергію в обсягах та за ціною, що визначаються за результатами аукціону на підставі відповідного аукціонного свідоцтва та на умовах, що визначені у цьому договорі.

В редакції додаткової угоди № 1/306/01/20 від 26.02.2020) у відповідності до результатів електронного аукціону від 26.02.2020, аукціонного свідоцтва № 03ЕР-260220-GB-2-1 від 26.02.2020 та Договору Гарантований покупець купує у Продавця електричну енергію.

Періодом постачання електричної енергії є календарні дати з 00:00 годин першого числа березня 2020 р. по 24:00 годин останнього числа березня 2020 р. (Далі місяць постачання).

Обсяг електричної енергії, що підлягає продажу у Місяці постачання відповідно до умов цієї Додаткової угоди становить 33 435 МВт.год.

Ціна електричної енергії становить 673,76 грн за 1 МВт.год.

Вартість електричної енергії становить 22527 165,60 грн.

Гарантований покупець зобов`язується оплатити Продавцю вартість електричної енергії у відповідності до умов договору.

Продавець продає, а Гарантований покупець купує електричну енергію за графіком доданим до цієї Додаткової угоди.

В редакції додаткової угоди № 2/307/01/20 від 26.02.2020) у відповідності до результатів електронного аукціону від 26.02.2020, аукціонного свідоцтва № 03ЕР-260220-GB-1-1 від 26.02.2020 та Договору Гарантований покупець купує у Продавця електричну енергію.

Періодом постачання електричної енергії є календарні дати з 00:00 годин першого числа березня 2020 р. по 24:00 годин останнього числа березня 2020 р. (Далі місяць постачання).

Обсяг електричної енергії, що підлягає продажу у Місяці постачання відповідно до умов цієї Додаткової угоди становить 131 985 МВт.год.

Ціна електричної енергії становить 673,76 грн за 1 МВт.год.

Вартість електричної енергії становить 88 926 213,60 грн.

Гарантований покупець зобов`язується оплатити Продавцю вартість електричної енергії у відповідності до умов договору.

Продавець продає, а Гарантований покупець купує електричну енергію за графіком доданим до цієї Додаткової угоди.

В редакції додаткової угоди № 3/308/01/20 від 26.02.2020) у відповідності до результатів електронного аукціону від 26.02.2020, аукціонного свідоцтва № 03ЕР-260220-GB-3-1 від 26.02.2020 та Договору Гарантований покупець купує у Продавця електричну енергію.

Періодом постачання електричної енергії є календарні дати з 00:00 годин першого числа березня 2020 р. по 24:00 годин останнього числа березня 2020 р. (Далі місяць постачання).

Обсяг електричної енергії, що підлягає продажу у Місяці постачання відповідно до умов цієї Додаткової угоди становить 58660 МВт.год.

Ціна електричної енергії становить 673,76 грн за 1 МВт.год.

Вартість електричної енергії становить 39522761,60 грн.

Гарантований покупець зобов`язується оплатити Продавцю вартість електричної енергії у відповідності до умов договору.

Продавець продає, а Гарантований покупець купує електричну енергію за графіком доданим до цієї Додаткової угоди.

Пунктами 4.1-4.3 Договору передбачено, що купівля-продаж електричної енергії здійснюється за ціною, яка визначається за результатами проведеного аукціону на підставі відповідного аукціонного свідоцтва та зазначається у Додатковій угоді для місяця постачання.

Купівля-продаж електричної енергії за цим Договором здійснюється з нарахуванням податку на додану вартість відповідно до вимог чинного законодавства України (пункт 4.1.)

Вартість електричної енергії визначається як арифметичний добуток обсягу електричної енергії на ціну за 1 (один) МВт.год., та зазначається у Додатковій угоді для місяця постачання (пункт 4.2).

Гарантований покупець здійснює оплату за куплену електричну енергію наступним чином:

1. Кожного наступного дня за Добою постачання електричної енергії - у розмірі не менше 65% від грошових коштів, отриманих Гарантованим покупцем від продажу електричної енергії за цим Договором.

При цьому не пізніше останнього числа місяця постачання Гарантований покупець забезпечує оплату Продавцю вартості електричної енергії у розмірі не менше 75% від її вартості електричної енергії за цим договором.

2. Не пізніше 10-го числа місяця, що слідує за місяцем постачання Гарантований покупець здійснює на користь продавця остаточний платіж за куплену у місяці постачання електричну енергію. (пункт 4.3).

Відповідно до пункту 6.2 Договору сторони погодили, що у випадку не забезпечення Гарантованим покупцем повної оплати за електричну енергію до 10-го числа місяця, що слідує за місяцем постачання, продавець має право нараховувати Гарантованому покупцю пеню за кожний день прострочення платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення, враховуючи день фактичної оплати. Нарахування пені здійснюється за увесь час порушення зобов`язання.

Актом від 31.03.2020 купівлі-продажу електричної енергії за березень 2020 встановлено загальну вартість електричної енергії (з ПДВ), яка становить 181 171 368,96 грн.

Вищевказаний акт підписаний сторонами без зауважень та скріплений печатками сторін.

Оскільки відповідачем своєчасно не було здійснено оплату за договором №03-ГП/20/305/01/20 купівлі - продажу електричної енергії з покупцем для забезпечення загальносуспільних інтересів від 26.02.2020, позивач був змушений звернутись з даним позовом до суду про стягнення пені в розмірі 621 262,27 грн. за період з 11.04.2020-08.05.2020.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник ) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 712 ЦК України ).

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України ).

Порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання ( неналежне виконання ) (ст. 610 ЦК України ).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України )

Згідно ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. ( ст. 525 ЦК України ).

Судом установлено, що за березень 2020 року відповідачу була поставлена електрична енергія на загальну суму 181 171 368,96 грн, (акт купівлі-продажу від 31.03.2020).

Натомість, відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання з своєчасної оплати електроенергії, відпущеної березень 2020 року, у зв`язку із чим, останньому нарахована пеня в розмірі 621 262,27 грн.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Відповідно до пункту 6.2 Договору сторони погодили, що у випадку не забезпечення Гарантованим покупцем повної оплати за електричну енергію до 10-го числа місяця, що слідує за місяцем постачання, продавець має право нараховувати Гарантованому покупцю пеню за кожний день прострочення платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення, враховуючи день фактичної оплати. Нарахування пені здійснюється за увесь час порушення зобов`язання.

Водночас, відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності.

Згідно з ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Зокрема ст. 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

У статті 260 Цивільного кодексу України зазначено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Частиною першою статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Так позивачем визначено, а відповідачем не оспорюється, що позивачем вірно обрано період початку нарахування пені, а саме з 11.04.2020 року.

Відповідно до п. 1.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" від 29 травня 2013 року N 10 (далі - Постанова № 10) позовна давність, за визначенням статті 256 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, позовна давність є інститутом цивільного права і може застосовуватися виключно до вимог зі спорів, що виникають у цивільних відносинах, визначених у частині першій статті 1 ЦК України, та у господарських відносинах (стаття 3 Господарського кодексу України, далі - ГК України).

В свою чергу, як вбачається з позовної заяви позивача, останній звернувся до суду з позовом 06.05.2021 (відмітка пошти на почтовому конверті, а також на описі вкладення до цінного листа).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було здійснено оплати за поставлену електроенергію на яку нараховано неустойку (пеню) за період з 11.04.2020-08.05.2020 наступним чином:

11.04.2020-16.04.2020 на суму 62909135,23 грн (сплачено частково 16.04.2020 у розмірі 7 268 996,61 грн);

17.04.2020 на суму 55640138,62 грн. (сплачено частково 17.04.2020 у розмірі 833603,36 грн);

18.04.2020-22.04.2020 на суму 54857535,26 грн. (сплачено частково 22.04.2020 у розмірі 6098741,90 грн);

23.04.2020-24.04.2020 на суму 48758793,96 грн. (сплачено частково 24.04.2020 у розмірі 5702492,79 грн);

25.04.2020-27.04.2020 на суму 43056301,17 грн. (сплачено частково 27.04.2020 у розмірі 3801661,87грн);

28.04.2020-29.04.2020 на суму 39254639,30 грн. (сплачено частково 29.04.2020 у розмірі 3084819,57 грн);

30.04.2020 на суму 36169819,73 грн. (сплачено частково 30.04.2020 у розмірі 13501293,63 грн);

01.05.2020-05.05.2020 на суму 22668526,10 грн. (сплачено частково 05.05.2020 у розмірі 3394678,47 грн);

06.05.2020-08.05.2020 на суму 19273847,63 грн. (сплачено повністю 08.05.2020).

Водночас, відповідно до частин 1 та 3 ст. 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Згідно з п. 4.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" у дослідженні обставин, пов`язаних із вчиненням зобов`язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (частина перша статті 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності. Бездіяльність боржника (наприклад, неоспорювання ним безспірного списання коштів, якщо така можливість допускається за законом або договором) не свідчить про переривання перебігу позовної давності, оскільки таке переривання можливе лише шляхом вчинення дій. Визнання боржником основного боргу, в тому числі і його сплата, саме по собі не є доказом визнання ним також і додаткових вимог кредитора (зокрема, неустойки, процентів за користування коштами), а так само й вимог щодо відшкодування збитків і, відтак, не може вважатися перериванням перебігу позовної давності за зазначеними вимогами.

Як встановлено судом, відповідачем було здійснено часткові оплати, а отже здійснення часткових оплат у період з 11.04.2020-08.05.202 свідчать про переривання строку позовної давності.

Проте з урахуванням переривання строку позовної давності, позивачем пропущено строк позовної давності по вимогам про стягнення неустойки за період з 11.04.2020-05.05.2020 - включно.

Отже враховуючи вищевикладене предметом розгляду даного спору становить період з 06.05.2020-08.05.2020 на суму 19273847,63 грн. (сплачено повністю 08.05.2020) за яким розмір пені складає 25 277,18 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що 08.05.2020 відповідачем було здійснено погашення заборгованості у повному розмірі, а відтак день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені.

Суд зазначає, що встановивши розмір, термін і порядок нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі. Тобто сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 Цивільного кодексу України), а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (частина третя статті 6 Цивільного кодексу України), у тому числі, мають право пов`язувати період нарахування пені з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (фактичний момент оплати). Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 21.06.2017 зі справи № 910/2031/16 та Верховного Суду від 10.04.2018 зі справи № 916/804/17 а також аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10 вересня 2020 року у справа № 916/1777/19.

Оскільки сторони при укладені договору, а саме у пункті 6.2 дійшли згоди, що у випадку не забезпечення Гарантованим покупцем повної оплати за електричну енергію до 10-го числа місяця, що слідує за місяцем постачання, продавець має право нараховувати Гарантованому покупцю пеню за кожний день прострочення платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення, враховуючи день фактичної оплати, суд вважає необгрунтованим позицію відповідача стосовно того, що день фактичної сплати суми заборгованості не повинен враховуватись при розрахунку пені, оскільки умовами договору сторони погодили протилежне.

Суд, перевіривши розрахунок пені за період з 06.05.2020-08.05.2020, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, яка становить 25 277,18 грн., вважає її вірною та такою, що підлягає задоволенню.

Отже, суд вважає, що відповідач зобов`язаний своєчасно здійснювати розрахунки з позивачем щодо оплати вартості електричної енергії з покупцем для забезпечення загальносуспільних інтересів з врахуванням платежів, пов`язаних з неналежним виконанням зобов`язання, а відсутність коштів та неналежне виконання зобов`язань перед відповідачем третіми особами не є підставою для звільнення відповідача від виконання встановленого чинним законодавством за умовами укладеного сторонами Договору зобов`язання.

Щодо доводів відповідача про те, що позивачем не обґрунтовано бази нарахування пені - не зазначено від якої суми нараховується подвійна облікова ставка НБУ, суд зазначає про їх помилковість та невідповідність дійсності, з огляду на встановлені судом обставини на підставі належних та допустимих доказів несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язань.

Суд зазначає, що укладеним між сторонами договором саме відповідач взяв на себе обов`язок купувати електричну енергію для забезпечення загальносуспільних інтересів, та здійснювати її оплату відповідно до умов договору та законодавства України.

Саме лише посилання відповідача на те, що порушення грошового зобов`язання сталося не з його вини, не може бути прийнято судом, оскільки недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника не є підставою для звільнення відповідача у даній справі від виконання своїх договірних зобов`язань, у тому числі, в частині здійснення своєчасної оплати вартості обсягу електричної енергії отриманої у березні 2020 року.

Суд зазначає, що відповідач не довів належними доказами відсутність своєї вини та, відповідно, необхідність звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання в розумінні ст. 614 ЦК України.

Суд зазначає, що відсутність бюджетних асигнувань чи будь-яких інших надходжень коштів від контрагентів боржника не виправдовує його бездіяльність і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, про що, зазначав Європейський суд з прав людини у рішеннях «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та "Бакалов проти України».

Суд не знаходить підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки до 1,00 грн., з наступних підстав:

Відповідно до ч. 4 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають значення.

Згідно ч. 1 ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

При цьому, сума нарахованих штрафних санкцій не перевищує 6 % від суми боргу.

Аналіз приписів статей 551 Цивільного кодексу України, 233 Господарського кодексу України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Відповідно до частини третьої статті 13, частини першої статті 76, статті 78, статті 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.09.2019 у справі №904/4685/18, від 21.11.2019 у справі № 916/553/19).

Суд зазначає, що позивач і відповідач є господарюючими суб`єктами і вони несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Зменшення (за клопотанням сторони) заявлених штрафних санкцій, які нараховуються за неналежне виконання стороною свої зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з статтею 74 Господарського процесуального України, статтею 233 Господарського кодексу України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 910/9765/18.

Доказів на підтвердження існування вказаних обставин відповідачем суду не надано.

При цьому, невиконання контрагентом своїх зобов`язань не є підставою для зменшення розміру штрафних санкцій.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Гарантований покупець» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 27, код 43068454) на користь Приватного акціонерного товариства "УКРГІДРОЕНЕРГО" (07300, Київська обл., Вишгородський р-н, місто Вишгород, код 20588716) штрафні санкції (пеню) у розмірі 25 277 (двадцять п`ять тисяч двісті сімдесят сім) грн. 18 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 379 (триста сімдесят дев`ять) грн 16 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 26.07.2021

Суддя В.О. Демидов