ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2021 р. Справа№ 910/12997/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Скрипки І.М.

без повідомлення учасників апеляційного провадження розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Аркс", Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа - Гарант"

на рішення

Господарського суду міста Києва

від 21.01.2021 (рішення підписано 21.01.2021)

у справі № 910/12997/20 ( суддя Нечай О.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Аркс"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа - Гарант"

про стягнення 7 084, 91 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (далі - відповідач) про стягнення 7 084,91 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як страховик винної у ДТП особи, всупереч вимогам Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.01.2021 у справі № 910/12997/20 позов задоволено частково.

На підставі рішення суду з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" підлягає стягненню на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" страхове відшкодування в розмірі 4 327 грн. 79 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 283 грн. 99 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Суд першої інстанції часткового задовольняючи позовні вимоги посилався на ст.ст. 512, 514, 993 Цивільного кодексу України, ст.27, 29 Закону України «Про страхування», п. 22.1 ст. 22 та ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та дійшов до висновку про те, що відповідачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 2 757,12 грн безпосередньо потерпілій особі ( ОСОБА_1 ) до моменту його повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні, виконання відповідачем деліктного зобов`язання перед первісним кредитором (до його заміни), відповідно до ч. 2 ст. 516 Цивільного кодексу України, є належним виконанням та дійшов до висновку, що заявлений позивачем до стягнення з відповідача розмір страхового відшкодування має бути зменшено на вищевказану суму та згідно з п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. За розрахунком суду відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/8557743 ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000,00 грн., франшиза - 2 000,00 грн., отже до стягнення з відповідача підлягає страхове відшкодування в розмірі 4 327,79 грн. (9 084,91 - 2 757,12 - 2 000,00).

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнення їх доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Аркс" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині відмови у задоволенні позову ПАТ «СК`АРКС» та задовольнити позовні вимоги повністю.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, неправильно застосовано норми матеріального права.

Позивач в обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що згідно рахунку-фактури №КС-01355 від 11.11.2019 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Camry» д.н.з « НОМЕР_1 », склала 12 857,56 грн.

Відповідно до п. 10.2 Договору добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" №191808а9дк від 09.07.2019 встановлено франшизу при збитку внаслідок ДТП становить 0,50 % від страхової суми. Страхова сума складає розмірі 754 530,00 (п.11 договору). Франшиза передбачена договором страхування складає 754 530,00 грн. * 0,50% = 3 772,65 грн.

Апелянт зазначає, що загальний розмір страхового відшкодування за вирахуванням франшизи передбаченої договором страхування по вищевказаному страховому випадку склав 9 084,91 грн. Позивачем було складено страховий акт АКХ2514393 та здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 9 084,91 грн., що підтверджуються платіжним дорученням.

На підставі вищевикладеного у зв`язку з недостатністю страхового відшкодування за договором добровільного страхування страхувальник звернувся до відповідача та отримав страхове відшкодування у розмірі 2 757,00 грн. за полісом АМ8557743, внаслідок чого було покрито нанесену шкоду у повному обсязі за рахунок невідшкодованої шкоди за договором добровільного страхування.

Апелянт зазначає, що відповідач намагається ввести суд в оману, вказуючи на те, що ним у повному обсязі відшкодовано шкоду, яку було сплачено на рахунки страхувальника позивача.

На переконання апелянта, у відповідача відповідно до ст.ст. 993, 1187, 1188 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» № 1961-IV виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах ліміту відповідальності, передбачені полісом у розмірі 7 084, 91 грн. (9 084 грн. - 2000,00 грн.).

Також, не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа - Гарант" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення не звернув увагу на те, що відповідач належним чином, у визначений строк та у повному обсязі виконанов всі покладені на нього Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язки, а розмір страхового відшкодування був розрахований, погоджений та сплачений на користь потерпілої особи ОСОБА_1 за його заявою про страхове відшкодування від 04.11.2019 у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Крім того, апелянт звертає увагу суду на те, що між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_1 було погоджено спосіб та розмір збитку, який розраховано Страховиком. Таким чином первісний кредитор підтвердив свою згоду із способом та розміром збитку, розрахованого страховиком. Тобто, між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_1 , було погоджено спосіб та розмір збитку визначеного страховиком, що підтверджується його особистим підписом.

Факт згоди первісного кредитора ( ОСОБА_1 ) із способом і розміром збитку, який розраховано відповідачем підтверджується його особистим підписом на заяві про страхове відшкодування від 04.11.2019. Факт достовірності підпису первісного кредитора на заяві сторонами не оспорюється. Цим же підписом первісний кредитор підтвердив, що він ознайомився із всіма пунктами та умовами даної заяви. Жодних правок чи зауважень, щодо умов заяви первісним кредитором внесено не було. Після підписання даної заяви первісний кредитор ( ОСОБА_1 ) не звертався безпосередньо до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про незгоду з розміром відшкодування чи про відкликання попередньої заяви та не наполягав на проведенні експертизи пошкодженого транспортного засобу. Таким чином, зі сторони ТДВ СК «Альфа-Гарант» було належним чином, у повному обсязі виконано свій обов`язок, щодо виплати страхового відшкодування перед ОСОБА_1 .

При цьому, вказаний правочин (заява про страхове відшкодування) було вчинено ще 04.11.2019р., а виплата відшкодування на користь первісного кредитора здійснена 27.12.2019р.

Перехід права вимоги від первісного кредитора ( ОСОБА_1 ) до позивача відбувся 14.11.2019р., тобто в момент виплати на користь першого страхового відшкодування за договором майнового страхування, тоді як про сам факт переходу права вимоги боржника (ТДВ СК «Альфа-Гарант») було повідомлено 11.02.2020р.

Апелянт звертає увагу суду на те, що в силу приписів статі 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов`язанні саме на тих умовах, які існували в останнього.

Однак, первісний кредитор у даному зобов`язанні, шляхом вчинення відповідного правочину (заява про страхове відшкодування), фактично відмовився від права одержання відшкодування в більшому розмірі, ніж той який визначено ТДВ СК «Альфа-Гарант». Тобто, в даному випадку первісний кредитор позбавив сам себе та відповідно нового кредитора (позивача) права вимоги до ТДВ СК «Альфа-Гарант», отримавши за це відповідний привілей (у вигляді виплати відшкодування у коротший строк).

Апелянт переконаний, що оскільки ТДВ СК «Альфа-Гарант» (як боржник у деліктному зобов`язанні) виконало свої обов`язки у повній мірі безпосередньо перед потерпілою особою ( ОСОБА_1 / первісним кредитором), ще до того моменту як ТДВ СК «Альфа-Гарант» було повідомлено про зміну кредитора у зобов`язанні, то таке виконання є належним, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Узагальнені доводи відзиву відповідача на апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Аркс"

В свою чергу відповідач, заперечуючи проти доводів апеляційної скарги позивача, зазначає, що позивач намагається переконати суд у тому, що потерпіла особа - ОСОБА_1 , своїм зверненням до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про страхове відшкодування пред`явив вимоги до відповідача виключно щодо відшкодування розміру франшизи, передбаченої умовами договору добровільного страхування наземного виду транспорту «Все включено» № 191808а9дк від 09.07.2019. Однак під час звернення 07.11.2019р до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про страхове відшкодування, він не повідомив відповідача про наявність договору добровільного страхування наземного транспорту, укладеного з АТ «СК «АРКС», а натомість проінформував про те, що страхового відшкодування від інших страховиків він не отримував, про що свідчить його рукописний текст у відповідній графі, також не зазначив про те, що він бажає отримати від ТДВ СК «Альфа-Гарант» тільки відшкодування розміру франшизи, визначеної умовами договору добровільного страхування, натомість було зазначено про його бажання отримати відшкодування витрат пов`язаних з пошкодженням транспортного засобу «Тоyоtа Саmгy», реєстраційний № НОМЕР_2 , загалом; на момент звернення до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про страхове відшкодування (07.11.2019р.) позивач ще не здійснив виплату відшкодування ОСОБА_1 .

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Аркс" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.01.2021 у справі № 910/12997/20 та призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа - Гарант" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.01.2021 у справі № 910/12997/20 та призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників.

Частиною 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За правилами п. 1 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

29 грудня 2018 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2 було укладеного договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № АМ/8557743, забезпечений транспортний засіб «Opel Corsa», реєстраційний № НОМЕР_3 . Відповідно до умов даного договору розмір франшизи становить 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

02.11.2019 о 09 год. 45 хв. по вул. Володимира Великого в м. Кривому Розі біля електроопори № 9 ГК "Саксаганець" відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Opel Corsa», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля "Тoyota Camry", реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 13.11.2019 у справі № 214/8460/19 (провадження № 3/214/2535/19) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено зокрема, автомобіль "Тoyota Camry", реєстраційний номер НОМЕР_5 , який був застрахований у позивача на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" №191808а9дк від 09.07.2019.

04.11.2019 року ОСОБА_1 звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про страхове відшкодування, якою підтвердив свою згоду із способом та розміром збитку, розрахованого страховиком. Тобто між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_1 , було погоджено спосіб та розмір збитку визначеного страховиком, що підтверджується його особистим підписом, а також надав всі необхідні документи для здійснення виплати страхового відшкодування на його користь. Зазначена заява зареєстроване відповідачем 07.11.2019 за № ЦВ/19/6517.

ОСОБА_1 під час звернення до ТДВ СК «Альфа- Гарант» з заявою про страхове відшкодування від 04.11.2019р. не повідомив відповідача про наявність договору добровільного страхування наземного транспорту № 191808а9дк укладеного з АТ «СК «АРКС», та зазначив, що страхового відшкодування від інших страховиків він не отримував, про що свідчить його рукописний текст у відповідній графі.

З метою встановлення вартості матеріальних збитків завданих власнику транспортного засобу "Тoyota Camry", реєстраційний № НОМЕР_5 , було проведено огляд вказаного транспортного засобу та складено аварійний сертифікат № 55-0/61/2 від 22.11.2019р., згідно результатів якого було встановлено, що вартість матеріального збитку, складає 4 757 (чотири тисячі сімсот п`ятдесят сім) гривень 12 копійок без урахування ПДВ.

27 грудня 2020 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» було складено страховий акт та розрахунок страхового відшкодування. На підставі зазначених документів ТДВ СК «Альфа-Гарант» було здійснено виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 у розмірі 2 757 (дві тисячі сімсот п`ятдесят сім) гривень 12 копійок. (4 757,12 грн. - 2 000,00 грн.), з яких 4 757,12 грн. - розмір матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу "Тoyota Camry", реєстраційний № НОМЕР_6 ; 2 000,00 грн. - франшиза за договором № АМ/8557743. Факт оплати підтверджується платіжним дорученням № 5550 від 27.12.2019р.

Таким чином, між ТДВ СК «Альфа-Гарант» (як боржником у даному зобов`язанні) було досягнуто згоди з ОСОБА_1 (як первісним кредитором у даному зобов`язанні), щодо способу та розміру завданого йому збитку та відповідно страхового відшкодування. Жодна із вказаних сторін зобов`язання, на момент досягнення згоди не наполягала на проведенні оцінки майна (доказів зворотного надано не було). ТДВ СК «Альфа-Гарант» було належно та у повному обсязі виконано свій обов`язок, щодо виплати страхового відшкодування перед ОСОБА_1 .

06.11.2019 ОСОБА_1 звернувся до позивача із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу.

Згідно з наявними у матеріалах справи ремонтною калькуляцією № 1.003.19.0 від 11.11.2019, рахунком-фактурою ремонтної організації (ТОВ "Алмаз Сістем") № КС-01355 від 19.12.2019 та Актом КС-01355 здачі-прийняття робіт (надання послуг) з технічного обслуговування від 27.12.2019 вартість ремонту застрахованого позивачем автомобіля "Тoyota Camry", реєстраційний № НОМЕР_5 становить 12 857,57 грн.

На підставі страхового акту № ARX2514393 від 13.11.2019 та розрахунку страхового відшкодування (додаток № 1 до страхового акту), відповідно до яких розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті, складає 9 084,91 грн., позивачем було виплачено своєму страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 9 084,91 грн., яке було перераховано на рахунок ТОВ "Алмаз Сістем", що підтверджується наявною в матеріалах справи належним чином засвідченою копією платіжного доручення № 614 132 від 14.11.2019.

Позивачем було направлено відповідачу заяву (претензію) вих. № 0020321/ІНС від 03.02.2020 про виплату страхового відшкодування в розмірі 9 084,91 грн., у відповідь на яку відповідач у листі вих. № 12/708 від 19.02.2020 повідомив позивача про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування, оскільки 27.12.2019 відповідачем було здійснено виплату страхового відшкодування власнику транспортного засобу "Тoyota Camry", реєстраційний № НОМЕР_5 ( ОСОБА_1 ).

Враховуючи відмову відповідача у виплаті страхового відшкодування в порядку регресу, позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування в розмірі 7 084,91 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

За змістом статті 980 Цивільного кодексу України, статті 4 Закону України "Про страхування" залежно від предмета договору страхування може бути особистим, майновим, а також страхуванням відповідальності.

Відповідно до положень статті 999 Цивільного кодексу України та статей 6, 7 Закону України "Про страхування" за вольовою ознакою страхування може бути добровільним і обов`язковим, тому кожен вид страхування має свої особливості правового регулювання.

Порядок здійснення страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України встановлено розділом ІІІ Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Правовідносини, які складись між сторонами підпадають під правове регулювання Закону Україну "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 1.4 статті 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Пунктом 1.7. статті 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що забезпечений транспортний засіб - це транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Частина 1 статті 1187 Цивільного кодексу України визначає, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до змісту статей 512, 514 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, установлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виконання страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов`язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди відповідно до приписів статті 512 Цивільного кодексу України відбулася фактична заміна кредитора у таких зобов`язаннях: у деліктному зобов`язанні винуватця; у зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ здійснити відшкодування завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого як кредитора переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування. Тобто у даному випадку перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, а відбулася виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов`язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ).

В силу приписів статі 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов`язанні саме на тих умовах, які існували в останнього, що в цьому випадку полягає в набутті права отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором(полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань на умовах визначених цим же договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Первісний кредитор ( ОСОБА_1 ) у даному зобов`язанні, шляхом вчинення відповідного правочину (заява про страхове відшкодування), фактично відмовився від права одержання відшкодування в більшому розмірі, ніж той який визначено ТДВ СК «Альфа-Гарант». В даному випадку первісний кредитор позбавив себе та відповідно, нового кредитора (позивача), права вимоги до ТДВ СК «Альфа-Гарант», отримавши за це відповідний привілей (у вигляді виплати відшкодування у коротший строк).

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Позивач (як новий кредитор) був позбавлений ОСОБА_1 (як первісним кредитором), будь-якого права вимоги до ТДВ СК «Альфа-Гарант», як страхувальника цивільно-правової відповідальності особи, яка завдала шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 516 Цивільного кодексу України встановлено, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

На підставі вищевикладеного, враховуючи той факт, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» (як боржник у деліктному зобов`язанні) виконало свої обов`язки у повній мірі безпосередньо перед потерпілою особою ( ОСОБА_1 / первісним кредитором), ще до того моменту як ТДВ СК «Альфа-Гарант» було повідомлено про зміну кредитора у зобов`язанні, таке виконання є належним, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Колегія одночасно зазначає, що позивач вправі реалізувати право вимоги шляхом звернення безпосередньо до особи відповідальної за завдану шкоду.

Колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги позивача про те, що ОСОБА_1 (потерпіла особа) своїм зверненням до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про страхове відшкодування пред`явив вимоги до відповідача виключно щодо відшкодування розміру франшизи, передбаченої умовами договору добровільного страхування наземного виду транспорту «Все включено» № 191808а9дк від 09.07.2019, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 при зверненні 07.11.2019р до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про страхове відшкодування, не повідомив відповідача про наявність договору добровільного страхування наземного транспорту, укладеного з АТ «СК «АРКС», а проінформував про те, що страхового відшкодування від інших страховиків він не отримував, про що свідчить його рукописний текст у відповідній графі, також не зазначив про те, що він бажає отримати від ТДВ СК «Альфа-Гарант» тільки відшкодування розміру франшизи визначеної умовами договору добровільного страхування, натомість було зазначено про його бажання отримати відшкодування витрат, пов`язаних з пошкодженням транспортного засобу «Тоyоtа Саmгy», реєстраційний № НОМЕР_2 .

Крім того, на момент звернення до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про страхове відшкодування (07.11.2019р.) позивач ще не здійснив виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 , а тому останній не міг звертатись до відповідача у зв`язку з недостатністю страхового відшкодування за договором добровільного страхування, оскільки йому не було відомо, ні про можливий розмір відшкодування, ні про майбутній факт його виплати позивачем.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до п. 2, ч. 1, ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Частиною 1 статті 277 ГПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що доводи, викладені відповідачем в апеляційній скарзі, найшли своє підтвердження під час розгляду справи в апеляційному порядку, рішення суду першої інстанції ухвалено при нез`ясуванні обставин, що мають значення для справи (щодо наявності у відповідача обов`язку перед позивачем щодо відшкодування заявленої до стягнення суми виплаченого страхового відшкодування), за недоведеності обставин, що мають значення для справи, як суд першої інстанції визнав встановленими (щодо наявності у відповідача підстав виконання цього обов`язку), висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, а також при ухваленні рішення судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права щодо визначення обов`язку особи відповідати за цивільними зобов`язаннями, у зв`язку з чим на підставі п. 1-4 ч. 1 ст. 277 ГПК України оскаржуване рішення підлягає скасуванню в апеляційному порядку з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову з наведених у даній постанові підстав.

Судові витрати.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України визначено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 14 ст. 129 ГПК України визначено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За результатами розгляду апеляційної скарги, понесені відповідачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги підлягають відшкодуванню позивачем.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню до Верховного Суду судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, 269, 270 пунктом 2 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Аркс" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.01.2021 у справі № 910/12997/20 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа - Гарант" задовольнити.

Рішення Господарського суду міста Києва від 21.01.2021 у справі № 910/12997/20 скасувати.

Прийняти нове рішення.

У задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" (Україна, 04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8; ідентифікаційний код: 20474912) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (Україна, 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26; ідентифікаційний код: 32382598) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3153, 00 грн.

Видати наказ

Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

Матеріали справи № 910/12997/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених ст. 287 ГПК України та у строки, встановлені ст. 288 ГПК України.

Повний текст складено 23.07.2021

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

І.М. Скрипка