РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.07.2021Справа № 910/211/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., дослідивши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ас-Транс Брок»

до товариства з обмеженою відповідальністю «EXPRESS-SALON»

про стягнення 95024,72 грн,

Представники:

не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом товариство з обмеженою відповідальністю «АС-Транс брок» до товариства з обмеженою відповідальністю «EXPRESS-SALON» про стягнення 95024,72 грн за договором (контрактом) на перевезення вантажу автомобільним транспортом № 01/06/2020 від 01.06.2020.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не повністю оплатив послуги перевезення.

Суд своєю ухвалою від 18.01.2021 відкрив провадження у справі № 910/211/21 та постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У зв`язку з тим, що товариство з обмеженою відповідальністю «EXPRESS-SALON» зареєстроване в Республіки Молдові суд зупинив провадження у справі.

Суд поновив провадження у справі.

Відповідно до статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач відзив на позов не подав.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами на підставі ст. 165 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

01.06.2020 товариство з обмеженою відповідальністю «АС-Транс брок» (перевізник) і товариство з обмеженою відповідальністю «EXPRES-SALON» (замовник) уклали договір (контракт) на перевезення вантажу автомобільним транспортом № 01/06/2020 (далі - Договір перевезення).

Відповідно до п. 1.1 Договору перевезення предметом чинного договору (контракту) є порядок взаємовідносин, що виникають між клієнтом і перевізником при плануванні, здійсненні і оплаті транспортно-експедиційних послуг при перевезенні вантажів у міжнародному автомобільному сполученні.

Підтвердженням факту надання послуг є оригінал товарно-транспортної накладної встановленого зразка (CMR) з відмітками вантажовідправника, перевізника, одержувача вантажу і митних органів (п 1.3 Договору перевезення).

Відповідно до п. 2.2 Договору перевезення застосовне право - право України.

Згідно з п. 5.3 Договору перевезення оплата здійснюється у EURO у строк 30 календарних днів з дати надання копії рахунку перевізника і копії CMR.

03.06.2020 був укладений договір-заявка на перевезення вантажу автомобільним транспортом № GV36 22, за яким ціна послуги складає 1900 EURO та повинна бути сплачена протягом 15 днів з моменту надання оригіналу документів перевезення.

03.06.2020 був укладений договір-заявка на перевезення вантажу автомобільним транспортом № GV36 23, за яким ціна послуги складає 1900 EURO та повинна бути сплачена протягом 15 днів з моменту надання оригіналу документів перевезення.

Згідно з рахунками-фактурами № 250 та № 251 про прийняття наданих транспортних послуг на перевезення вантажів в міжнародних напрямках від 11.06.2020, послуги виконані у повному обсязі, якість та строки відповідають умовам договору, зауважень немає. Сторони претензій одна до одної не мають.

Таким чином з 11.06.2020 до 26.06.2020 замовник повинен сплатити за послуги з перевезення вантажу.

Відповідач лише частково перерахував грошові кошти на рахунок позивача.

Станом на 16.12.2020 у відповідача наявна заборгованість по сплаті за послуги перед позивачем по рахунку-фактурі № 250 у розмірі 100 EUR, що за курсом НБУ встановленого на день подання позову до суду складає 3463,00 грн, та по рахунку-фактурі № 251 у розмірі 1900 EUR, що за курсом НБУ встановленого на день подання позову до суду складає 65797,00 грн, а всього 69260,00 грн.

Після звернення позивача з даним позовом до суду відповідач 69260,00 грн боргу не сплатив.

Згідно з нормами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем на суму 69260,00 грн належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

В умовах вищезазначених заявок зазнається, що у разі порушення строків сплати, встановлених договором-заявки, із замовника стягується неустойка у розмірі 0,2% від суми дебіторської заборгованості за кожен день прострочки платежу до моменту повного погашення заборгованості.

За розрахунком позивача, перевіреним судом, до стягнення з відповідача підлягає 25764,72 грн неустойки (37,2 EUR +706,8 EUR)*34,63 грн).

Задовольняючи вказану вимогу позивача суд виходив з такого.

Частиною 1 ст. 216 та частиною 2 ст. 217 ГК України передбачена господарсько-правова відповідальність учасників господарських відносин за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому цим Кодексом, іншими законами та договором, у вигляді відшкодування збитків, штрафних санкцій та оперативно-господарських санкцій.

У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються у розмірі передбаченому договором згідно з частиною 4 ст.231 ГК України.

Відповідно до вимог ст. 199 ГК України виконання господарського зобов`язання забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу.

До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК України.

Право учасників господарських відносин встановлювати інші ніж передбачено ЦК України види забезпечення виконання зобов`язань визначено частиною 2 ст. 546 ЦК України, що узгоджується із свободою договору встановленою ст. 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, суб`єкти господарських відносин при укладенні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов`язань встановленням окремого виду відповідальності - договірної санкції, за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов`язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити повністю позов товариства з обмеженою відповідальністю «АС-Транс брок» до товариства з обмеженою відповідальністю «EXPRESS-SALON».

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «EXPRESS-SALON» (вул. Емінеску, 12, село Гоянул Ноу, м. Кишинів, Республіка Молдова, реєстраційний номер 0609594, фіскальний код 679) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Ас-Транс Брок» (вул. Феодосійська, 4, кв. 206, м. Київ, 03028, код 37414236) 69260,00 грн боргу, 25764,72 грн неустойки, 2102,00 грн судового збору.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України».

Суддя С. А. Ковтун