РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.07.2021Справа № 910/5805/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., за участю секретаря судового засідання Кучеренко А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи №910/5805/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Діаконт"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про стягнення 1469174,08 грн

Представники учасників справи:

від позивача: Косинський В.М.;

від відповідача: Маринич Н.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Діаконт" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - відповідач) про стягнення 1 469 174,08 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення умов договору №20690-2019/20-121-11-19-07820 від 10.04.2019 у встановлений строк не здійснив повну оплату фактично виконаних робіт, у зв`язку з чим позивач просить стягнути основний борг в розмірі 1387087,04 грн, інфляційні втрати у розмірі 63389,87 грн та 3% річних у розмірі 18697,17 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №910/5805/21, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

12.05.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти позовних вимог, оскільки позивачем не виконано умов пункту 4.5 договору №20690-2019/20-121-11-19-07820 від 10.04.2019 щодо реєстрації та надання відповідачу податкових накладних, у зв`язку з чим відповідач має право в односторонньому порядку зменшити розмір оплати виконаних робіт на суму ПДВ. Окрім того, відповідач не погоджується із сумою 3% річних та інфляційних втрат, оскільки позивачем невірно визначено початкову дату періоду прострочення.

18.05.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає про виконання своїх зобов`язань за договором в повному обсязі, про що свідчать зареєстровані в установленому законом порядку податкові накладні.

В судовому засіданні 01.06.2021, виходячи з того, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи для розгляду по суті на 17.06.2021.

В судовому засіданні 17.06.2021 у відповідності до приписів статті 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 16.07.2021.

В судовому засіданні 16.07.2021 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити; представник відповідача в задоволенні позовних вимог просив відмовити.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 16.07.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

10.04.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Діаконт" (далі - замовник) та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - замовник) в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" укладено договір підряду №20690-2019/20-121-11-19-07820 (далі - договір), умовами п.1.1 якого передбачено, що замовник доручає, а підрядник зобов`язується виконати на свій ризик власними силами в межах вартості робіт, визначеної на підставі затвердженої в установленому порядку проектно-кошторисної документації (далі -ПКД), роботи на об`єкті ВП ЗАЕС по темі: «Впровадження обладнання та методики проведення сіпінг-методу КГО в робочій штанзі перевантажувальної машини в процесі транспортування ТВС». Енергоблок №4», і передати виконані роботи замовникові у встановлені строки у стані, який відповідає ПКД, будівельним нормам та технічним вимогам (додаток №3 до цього договору).

Відповідно до пункту 2.1 договору загальна вартість робіт складає 1387091,77 грн, в т.ч. ПДВ 231181,96 грн. Розрахунок вартості робіт зазначено в додатку №1 "Договірна ціна" до цього договору.

Пунктом 3.1 договору сторони погодили строк виконання робіт: квітень 2019 - червень 2019. Закінчення робіт фіксується технічним актом виконаних робіт в обсязі проектно-кошторисної документації та Технічних вимог (додаток №3 до договору).

Згідно пункту 4.1 договору підрядник, щомісячно в строк до 20 числа надає замовнику акт виконаних будівельних робіт (ф.КБ-2В) та довідку про вартість виконаних будівельних робіт (ф.КБ-3) в 4 екземплярах. Замовник, в свою чергу, протягом 5 робочих днів перевіряє реальність акта в частині об`ємів і вартості виконаних робіт, оформлює акт та довідку про вартість виконаних будівельних робіт (ф.КБ-3) у встановленому порядку або направляє мотивовану відмову від приймання робіт.

Оплата виконаних робіт замовником проводиться на підставі довідки про вартість виконаних будівельних робіт (ф.КБ-3), оформленої у встановленому порядку, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника протягом 45 днів з дати підписання довідки замовником (пункт 4.3 договору).

Відповідно до пункту 4.4 договору підрядник зобов`язаний на протязі 30 днів з дати оформлення технічного акта виконаних робіт в обсязі проектно-кошторисної документації, надати замовнику остаточний акт виконаних робіт (ф.КБ-2в) та довідку про вартість виконаних будівельних робіт (ф. КБ-3).

Підрядник зобов`язаний надати замовнику податкову накладну за формою, визначеною чинною редакцією Мінфіну №1307 від 31.12.2015, складену в електронній формі з дотриманням умов щодо її реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи і зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), шляхом направлення її на електронну адресу замовника « та » протягом терміну, визначеного чинною редакцією ПКУ. Підрядник зобов`язаний вказувати в податковій накладній позначення, одиниці вимірювання послуги, що надається за договором, згідно з вимогами «Класифікатору систем позначень одиниць вимірювання та обліку», ДК 011-96, затвердженого наказом Держстандарту України №8 від 09.01.1997 (пункт 4.5 договору).

Договір набуває чинності з моменту підписання обома сторонами і діє до 30.10.2019 (пункт 14.1 договору).

В додатку №1 до договору підряду №20690-2019/20-121-11-19-07820 "Договірна ціна" від 10.04.2019 сторонами визначено остаточну договірну ціну в розмірі 1387091,77 грн.

Додатком №2 до договору підряду №20690-2019/20-121-11-19-07820 узгоджено технічні вимоги на виконання будівельно-монтажних робіт «Впровадження обладнання та методики проведення сіпінг-методу КГО в робочій штанзі перевантажувальної машини в процесі транспортування ТВС».

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у відповідності до умов договору були виконані визначені договором роботи на загальну суму 1387087,04 грн, що підтверджується довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат №346 від 28.08.2020 за серпень 2020 року, актами приймання виконаних будівельних робіт №1 від 28.08.2020 за серпень 2020 року та додатку №1 до нього (акт вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт від 28.08.2020) , №2 від 28.08.2020 за серпень 2020 року та №3 від 28.08.2020 за серпень 2020 року, які підписані представниками сторін без зауважень та скріплені печатками сторін.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов договору щодо виконаних робіт.

Тоді як, відповідач свого обов`язку з повної та своєчасної оплати виконаних робіт належним чином не здійснив, внаслідок чого виник борг за виконані роботи в сумі 1387087,04 грн.

При цьому, листом №28-23/4108 від 19.02.2021 у відповідь на претензію позивача, відповідач визнав претензію в повному обсязі та повідомив, що зважаючи на складну ситуацію на ринку електричної енергії, зокрема у зв`язку із заборгованістю за фактично відпущену електроенергію у поточному році, у відповідача відсутня можливість вчасно та в повній мірі здійснювати розрахунки за зобов`язаннями перед контрагентами.

Приписами статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання, в силу вимог статей 526, 525 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься і у ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Окремим видом договору підряду є договір будівельного підряду.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором будівельного підряду, а частинами 1, 2 статті 875 Цивільного кодексу України визначено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.

У відповідності до ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Положенням ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 4.3 договору сторони визначили, що оплата виконаних робіт замовником проводиться на підставі довідки про вартість виконаних будівельних робіт (ф.КБ-3), оформленої у встановленому порядку, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника протягом 45 днів з дати підписання довідки замовником.

При цьому, суд зазначає, що обов`язок позивача, передбачений пунктом 4.5 договору щодо реєстрації та направлення відповідачу на електронну адресу податкових накладних не є відкладальною обставиною в системному тлумаченні умов договору та розумінні ст. 212 ЦК України і не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 ЦК України; тому наявність або відсутність реєстрації та направлення на електронну адресу відповідача податкових накладних не звільняє відповідача від обов`язку сплатити належні за договором кошти за виконані роботи, які прийняті відповідачем без зауважень.

Водночас судом враховано, що відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: порядковий номер податкової накладної (1); дата складання податкової накладної (2); повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг (3); податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу) (4); повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг (5); опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг (6); ціна постачання без урахування податку (7); ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні (8); загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку (9); код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (10); індивідуальний податковий номер (11).

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (пункт 201.2 статті 201 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 201.10 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та «Про електронні довірчі послуги".

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені; для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

З матеріалів справи вбачається, а саме з податкової накладної від 28.08.2020 (порядковий номер 4), що має відмітку контролюючого органу про її прийняття, та квитанції про реєстрацію даної податкової накладної в ЄРПН від 03.09.2020 та податкової накладної від 28.08.2020 (порядковий номер 5), що має відмітку контролюючого органу про її прийняття, та квитанції про реєстрацію даної податкової накладної в ЄРПН від 03.09.2020, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Діаконт" своєчасно зареєстровано податкове зобов`язання по виконанню будівельно-монтажних робіт на замовлення відповідача загальною вартістю 1387087,04 грн.

Відтак, зважаючи на приписи чинного законодавства відповідач міг самостійно довідатись про реєстрацію вказаних податкових накладних з моменту їх реєстрації контролюючим органом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що, в даному випадку, виходячи з аналізу пунктів 4.3 та 4.5 договору, обов`язок замовника (відповідача) з оплати робіт виникає безпосередньо з факту виконання підрядником (позивачем) робіт та їх прийняття шляхом підписання довідки про вартість виконаних будівельних робіт.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та змісту п. 4.3 договору, строк виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати виконаних робіт за договором на момент розгляду справи настав.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідач зобов`язання з повної та своєчасної оплати виконаних робіт за договором так і не виконав.

Тоді як, частина 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт виконання робіт, визначених умовами договору підряду №№20690-2019/20-121-11-19-07820 від 10.04.2019, та факт порушення відповідачем своїх зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати виконаних робіт, підтверджений матеріалами справи та не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог в частині стягнення основного боргу у розмірі 1387087,04 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховний Суд №910/12604/18 від 01.10.2019).

Відтак, оскільки відповідач допустив прострочення розрахунків з позивачем за виконані роботи, на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано 3% річних у розмірі 18697,17 грн та інфляційні втрати у розмірі 63389,87 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку, що останній є арифметично невірним, оскільки при визначенні початку періоду прострочення оплати позивачем не було враховано, що прострочення виконання зобов`язання розпочинається з наступного дня, в який мала б бути здійснена оплата, таким чином, належною сумою 3% річних, за розрахунком суду, є 18558,56 грн за період прострочення з 14.10.2020 по 25.03.2021.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Водночас, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат за належний період прострочення, за розрахунком суду їх розмір є більшим, ніж заявлено позивачем.

Статтею 14 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Нормативне визначення принципу диспозитивності надає право учаснику справи вільно розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд ч. 2 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог (ч.2 ст. 237 ГПК України).

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що позивач у позовній заяві просить стягнути суму інфляційних втрат у розмірі 63389,87 грн, а суд не може виходити за межі позовних вимог, інфляційні втрати підлягають стягненню у заявленому позивачем розмірі.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, а доводи викладені у відзиві на позовну заяву спростовуються вищевикладеним.

За таких обставин, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи, що факт належного виконання робіт та порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині їх своєчасної оплати підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 13, 14, 73, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Діаконт" до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 1469174,08 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ідентифікаційний код 24584661) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Діаконт" (08170, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта-Поштова, вул. Набережна, буд. 33; ідентифікаційний код 33870520) основний борг у розмірі 1387087 (один мільйон триста вісімдесят сім тисяч вісімдесят сім) грн 04 коп., інфляційні втрати у розмірі 63389 (шістдесят три тисячі триста вісімдесят дев`ять) грн 87 коп., 3% річних у розмірі 18558 (вісімнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят вісім) грн 56 коп та судовий збір у розмірі 22035 (двадцять дві тисячі тридцять п`ять) грн 53 коп.

3. Видати наказ позивачу після набрання рішенням суду законної сили.

4. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 20.07.2021.

Суддя Т.В. Васильченко