ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2021 р. Справа №914/93/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді О.С.Скрипчук.

суддів Б.Д. Плотніцький

О.Л. Мирутенка

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» № 3915-2727-21 від 12.04.2021 (вх. № 01-05/1492/21 від 27.04.2021)

на рішення Господарського суду Львівської області від 24.03.2021 (м. Львів, суддя М.Р. Король, повний текст рішення складено 29.03.2021)

у справі № 914/93/21

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до відповідача Комунального підприємства «Бориславтеплоенерго», м. Борислав

про стягнення 78088,80грн.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Господарського суду Львівської області із позовом до Комунального підприємства «Бориславтеплоенерго» про стягнення 78088,80грн., з них: пеня у сумі 62 693,63 грн.; три проценти річних у сумі 7 169,29 грн.; інфляційні втрати у сумі 2 127,50 грн.; збитки у сумі 6 098,37 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу №6569/18-КП-21 від 09.10.2018 щодо своєчасної оплати за переданий газ.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 24.03.2021 позов Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задоволено частково. Суд виніс рішення, яким стягнув з Комунального підприємства «Бориславтеплоенерго» на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 62 693,63 грн пені, 7 169,29 грн 3% річних, 2 127,50 грн інфляційних втрат та 1937,84 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що факт поставки позивачем відповідачу природного газу підтверджується актами приймання-передачі природного газу, що долучені позивачем до матеріалів даної справи. Відповідачем прострочено виконання зобов`язань за договором щодо оплати поставленого йому природного газу, а відтак, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Не погоджуючись з даним рішенням суду Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» подало апеляційну скаргу № 3915-2727-21 від 12.04.2021 (вх. № 01-05/1492/21 від 27.04.2021), в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області в частині відмови у стягненні збитків 6098,37 грн., прийняти в цій частині нове рішення, яким в позові відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов до необґрунтованого висновку, що позовні вимоги про стягнення збитків не доведені належними та допустимими доказами. Адже, в матеріалах справи містяться Акти приймання-передачі природного газу. з яких вбачається споживання природного газу у меншому обсязі від замовленого, протиправна поведінка заподіювача збитків полягає у бездіяльності відповідача щодо невиконання обов`язку самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно надавати додаткові угоди на коригування замовлених обсягів за цим договором. У результаті бездіяльності відповідача позивачу нанесено збитки у сумі 6098,37 грн., які розраховані відповідно до порядку розрахунку на відшкодування таких збитків визначених у п. 1 розділу VI Правил постачання природного газу (постанова НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496).

Відповідачем не подано відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи між 09.10.2018 між ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (постачальник) та Комунальним підприємством «Бориславтеплоенерго» (споживач) було укладено договір № 6569/18-КП-21 постачання природного газу. Згідно умов договору постачальник зобов`язався поставити споживачеві природний газ, а споживач оплатити його на умовах договору.

Крім того, між сторонами також було укладено додаткову угоду №1 від 25.10.2018, додаткову угоду №2 від 27.10.2018, додаткову угоду №3 від 02.11.2018, додаткову угоду №4 від 26.11.2018, додаткову угоду №5 від 15.03.2019, додаткову угоду №6 від 18.03.2019, додаткову угоду №7 від 26.03.2019, якими частково вносилися зміни та доповнення до договору № 6569/18-КП-21 від 09.10.2018 про постачання природного газу.

Відповідно до п. 2.1 договору (в редакції додаткової угоди від 26.11.2018 № 4 до договору з урахуванням додаткової угоди від 18.03.2019 №6 до договору), позивач зобов`язався передати відповідачу в період з 01.10.2018 по 30.04.2019 - 240,325 тис.куб.м.

На виконання умов договору, позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 1 603 969,66 грн. в обсязі 212,969 тис. куб.м., що підтверджується Актами приймання - передачі природного газу .

Відповідно до пункту 6.1 договору (в редакції додаткової угоди від 26.11.2018 № 4), оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 8.2 договору (з 01.12.2018 - пунктом 7.2 договору в редакції додаткової угоди від 26.11.2018 № 4) визначено, що у разі прострочення відповідачем оплати згідно п. 6.1 договору, відповідач зобов`язується сплатити позивачу пеню у розмірі 15,3 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Як зазначає позивач, оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно, чим порушив умови договору.

Позивач при зверненні до суду першої інстанції просив стягнути з відповідача пені у сумі 62 693,63 грн.; три проценти річних у сумі 7 169,29 грн.; інфляційні втрати у сумі 2 127,50 грн.; збитки у сумі 6 098,37 грн. нараховані на підставі п. 3.13. договору в редакції додаткової угоди від 26.11.2018 № 4.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Враховуючи те, що апелянт оскаржує рішення в частині відмови у стягненні збитків 6098,37 грн., суд апеляційної інстанції не переглядає рішення в частині задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 11.1 додаткової угоди від 26.11.2018 № 4 до договору, пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2,3.8.2, абз.2) підп.3.9.2 п.3.9, 3.13, 5.7, абз. п`ятий підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абз. третій ПІДП.2) п.6.4 цього договору застосовуються сторонами з дня зазначеного в повідомленні Постачальника, яке направляється на електронну адресу споживача, зазначену в пункті 12 цього договору та розміщується на офіційному сайті постачальника.

Відповідно до повідомлення №26-1751/1.17-19 від 21.02.2019 постачальник повідомив споживача, що з 01 березня 2019 року застосовуються наступні пункти договору: пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз.2) підп.3.9.2 п.3.9, 3.13, 5.7, абз. п`ятий підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абз. третій підп.2) п.6.4 цього договору. Відповідно, пункти 3.2.1, 3.4.1, 3.8.1, абзі)підп.3.9.2 п.3.9, абзац четвертий підп.5) п.6.2, абзац другий підп.2) п.6.4 договору з 01 березня 2019 року сторонами не застосовуються.

Відповідно до додаткової угоди №5 від 15.03.2019 до договору з 01 березня 2019 року застосовуються наступні пункти відповідних договорів: пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз.2) підп.3.9.2 п.3.9,3.13,5.7, абз. п`ятий підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абз. третій підп.2) п.6.4 цього Договору. Відповідно, пункти 3.2.1, 3.4.1, 3.8.1, абз. 1) підп.3.9.2 п.3.9, абзац четвертий підп.5) п.6.2, абзац другий підп.2) п.6.4 договорів з 01 березня 2019 року втрачають чинність.

Пунктами договору, що застосовуються з 01.03.2019, передбачено, зокрема, наступне.

Пунктом 3.13 Договору (в редакції Додаткової угоди від 26.11.2018 № 4) передбачено, що якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного Відповідачем природного газу більше, ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п.2.1 Договору), відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу збитки в порядку, визначеному п.5.7 Договору (в редакції Додаткової угоди від 26.11.2018 № 4). При цьому, розмір збитків визначається таким чином:

- якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу. Відповідач зобов`язаний відшкодувати Позивачу збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості невикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період;

- якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати

замовлений обсяг природного газу на цей період.

Відповідач зобов`язався відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою:

В = ( У ф - У п ) х Ц х К ,

де: Уф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений позивачем Відповідачу протягом розрахункового періоду за цим договором відповідно до акту приймання-передачі природного газу;

Уп - замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений в п. 2.1 Договору:

Ц - ціна природного газу за цим договором;

К - коефіцієнт, який дорівнює 0,5.

Пунктом 5.7 договору (в редакції Додаткової угоди від 26.11.2018 № 4) передбачено, що відшкодування позивачу збитків, розрахованих відповідно до умов п. 3.13 договору, здійснюється наступним чином:

Позивач на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо відповідач порушив п. 3.9 Договору та не надав акт приймання передачі, то використання газу за відповідний період приймається О куб.м.) та замовлених обсягів, визначених п. 2.1 Договору, розраховує збитки відповідно до п. 3.13.1 або 3.13.2 п.3.13 договору;

Позивач після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає Відповідачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків;

Відповідач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензії, зобов`язаний відшкодувати позивачу вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.

Відповідно до підп.8) п.6.2 договору (в редакції додаткової угоди від 26.11.2018 № 4), відповідач зобов`язаний, зокрема, відшкодувати позивачу збитки, розраховані відповідно до п.3.13 договору.

Відповідно до підп.4) п.6.3 договору (в редакції додаткової угоди від 26.11.2018 № 4), Позивач має право вимагати від Відповідача відшкодування збитків, що виникли через порушення Відповідачем умов п. 2.1 договору у разі. Якщо відхилення фактично використаних Відповідачем в розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5% (як в бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених.

Вказані пункти Договору почали діяти з 01.03.2019р.

Відповідно з положеннями п. 1 Розділу VI Правил постачання природного газу (далі - Правила), затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30.09.2015 № 2496 (із змінами), а саме: відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим (крім споживачів, постачання яким здійснюється в рамках виконання спеціальних обов`язків, покладених Кабінетом Міністрів України на суб`єктів ринку природного газу на підставі статті 11 Закону України Про ринок природного газу), постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадках:

1) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період;

2) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) постачання

природного газу споживачу його постачальником буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період, постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою:

В = (Уф-Уп)хЦхК,

де: Уф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу

протягом розрахункового періоду за договором на постачання природного газу;

Уп - підтверджений обсяг природного газу на розрахунковий період;

Ц - ціна природного газу за договором постачання природного газу;

К - коефіцієнт, який визначається постачальником та не може перевищувати 0,5.

Відповідно до п. 2.1 договору (у редакції додаткової угоди № 6 від 18.03.2019), постачальник передає Споживачу у березні 2019 року замовлений обсяг природного газу в кількості 55,000 тис.куб.м.

Актом приймання-передачі від 31.03.2019 сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у обсязі 46,707 тис.куб.м.

Таким чином, відповідач в березні 2019 фактично спожив природний газ, в обсязі меншому на 8,293 тис.куб.м. ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 договору.

Позивачем на адресу відповідача відправлено Акт-претензію за вих.№ 26-954-19 від 16.05.2019р. (змінену в частині розрахунку суми збитків листом від 20.11.2019 за вих.№ 26-3721-19) , якою просив відповідача сплатити збитки на підставі п. 3.13 та 5.7 договору та п. 1 Розділу VI Правил в розмірі 1897,30 грн. за різницю між замовленим в березні 2019 обсягом природного газу (55,000 куб.м.) та фактичним обсягом використаного відповідачем в березні 2019 природного газу за договором (46,707 куб.м.), згідно детального розрахунку наданого у додатках.

Відповідно до п. 2.1 договору (у редакції додаткової угоди № 6 від 18.03.2019) постачальник передає споживачу у квітні 2019 року замовлений обсяг природного газу в кількості 27,000 тис.куб.м.

Актом приймання-передачі від 30.04.2019 сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у обсязі 7,937 тис.куб.м.

Таким чином, відповідач в квітні 2019 року фактично спожив природний газ, в обсязі меншому на 19,063 тис.куб.м. ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 договору.

Також, позивачем на адресу відповідача відправлено Акт-претензію за вих. № 26-2066-19 від 12.06.2019, (змінену в частині розрахунку суми збитків листом від 20.11.2019 за вих. № 26-3722-19), якою просив у відповідача сплатити збитки на підставі п. 3.13 та 5.7 договору та п. 1 Розділу VI Правил в розмірі 4 201,07 грн. за різницю між замовленим в квітні 2019 обсягом природного газу (27,000 куб.м.) та фактичним обсягом використаного Відповідачем в квітні 2019 природного газу за Договором (7,937куб.м.), згідно детального розрахунку наданого суду.

Відповідно до статті 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

Стаття 22 ЦК України дає загальне для цивільного законодавства (як договірного так і деліктного зобов`язання) визначення збитків. Так, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією з форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки частиною 1 цієї статті визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Визначення поняття збитків наводиться також у частині 2 статті 224 Господарського кодексу України, відповідно до якої під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Стаття 225 ГК України конкретизує, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Отже, збитки це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Реальні збитки це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Упущена вигода це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується.

Відсутність належних доказів на підтвердження реальності вчинення АТ "НАК "Нафтогаз України" витрат та недоведення зменшення майна АТ "НАК "Нафтогаз України" у результаті врегулювання небалансу, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення збитків.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України).

Позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження факту збитків (реальних чи упущеної вигоди), спричинених порушенням відповідачем неналежним виконанням зобов`язань за договором, що є підставою для відмови у позові щодо стягнення з відповідача збитків.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає про те, що в матеріалах справи є достатньо доказів в обґрунтування позовних вимог про стягнення збитків, а саме: Акти приймання-передачі природного газу, із яких вбачається споживання природного газу у меншому обсязі від замовленого, протиправна поведінка заподіювача збитків полягає у бездіяльності відповідача щодо невиконання обов`язку самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно надавати додаткові угоди на коригування замовлених обсягів за цим договором. А у результаті бездіяльності відповідача позивачу нанесено у сумі 6098,37 грн., які розраховані відповідно до порядку розрахунку на відшкодування таких збитків визначених у п. 1 розділу VI Правил постачання природного газу (постанова НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496).

Однак, суд апеляційної інстанції звертає увагу апелянта, що ним не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження факту збитків (реальних чи упущеної вигоди), спричинених порушенням відповідачем неналежним виконанням зобов`язань за договором, а погодження сторонами в договорі порядку визначення розміру збитків не звільняє від обов`язку кредитора довести повний склад цивільного правопорушення як підстави для застосування такої форми майнової відповідності, як відшкодування збитків.

За таких обставин, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 24.03.2021 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника висновків місцевого господарського суду не спростовують.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір, сплачений за апеляційну скаргу, покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» № 3915-2727-21 від 12.04.2021 (вх. № 01-05/1492/21 від 27.04.2021) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 24.03.2021 у справі № 914/93/21 залишити без змін.

3. Судовий збір сплачений за апеляційну скаргу покласти на апелянта.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Головуючий суддя О.С. Скрипчук

Суддя Б.Д. Плотніцький

Суддя О.Л. Мирутенко