ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2021 р. Справа№ 910/1081/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Майданевича А.Г.

Суліма В.В.

за участі секретаря судового засідання Яценко І.В.

представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 29.06.2021

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2021

у справі № 910/1081/21 (суддя - Спичак О.М.)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Іст Лоуд Груп"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про стягнення 788 601,78 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

26.01.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Іст Лоуд Груп» (далі - позивач) з вимогами до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі - відповідач) про стягнення 788 601,78 грн, з яких 751 431,84 грн основного боргу, 9 082,47 грн 3% річних та 28 087,47 грн інфляційних втрат.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що відповідач не виконав свого зобов`язання з оплати товару, поставленого позивачем за Договором поставки № 16533/53-124-01-20-12243 від 11.06.2020, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 751 431,84 грн. Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 9 082,47 грн та інфляційні втрати у розмірі 28 087,47 грн.

Короткий зміст оскаржуваного рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.04.2021 у справі № 910/1081/21 позов задоволено повністю. Стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Іст Лоуд Груп" суму основного боргу у розмірі 751 431 грн 84 коп., 3% річних у розмірі 9 082 грн 47 коп., інфляційні втрати у розмірі 28 087 грн 47 коп. та судовий збір у розмірі 11 829 грн 03 коп.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач не виконав свого зобов`язання з оплати товару, поставленого позивачем за Договором поставки №16533/53-124-01-20-12243 від 11.06.2020, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 751 431,84 грн., 3% річних у розмірі 9 082,47 грн та інфляційні втрати у розмірі 28 087,47 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" подало апеляційну скаргу, в якій просить суд прийняти до розгляду апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2021 у справі № 910/1081/21 та відкрити апеляційне провадження. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2021 у справі № 910/1081/21 у частині задоволення позовних вимог про стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Іст Лоуд Груп" 3% річних та інфляційних втрат у цій частині по суті спору винести нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції, розглядаючи справу, припустився порушень норм матеріального та процесуального права, не з`ясував обставини, що мають значення для справи, не доведені обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду першої інстанції, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Процесуальні дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2021 апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" у справі № 910/1081/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Ткаченко Б.О. (головуючий суддя (суддя-доповідач), судді: Майданевич А.Г., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2021 справу № 910/1081/21 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді - Майданевич А.Г., Сулім В.В. та призначено розгляд справи на 15.06.2021.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді Ткаченко Б.О. на лікарняному з 14.06.2021 по 18.06.2021, розгляд справи 15.06.2021 не відбувся.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2021 року, розгляд справи №910/1081/21 призначено на 29.06.2021 о 11:00 год. Доведено до відома учасників апеляційного провадження, що неявка їх представників у судове засідання не є перешкодою розгляду апеляційної скарги по суті.

08.06.2021 року через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника.

Явка представників сторін в судове засідання

Представник Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" та представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Іст Лоуд Груп» в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином за адресами свого місцезнаходження.

Частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховуючи те, що матеріали справи містять достатній обсяг документів, які є необхідними для розгляду справи, учасники справи про розгляд справи повідомлені належним чином, явка учасників спору у судове засідання обов`язковою не визнавалась, дійшов висновку, що неявка зазначених вище представників сторін у судове засідання не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги та справи, у зв`язку з чим підстави для відкладення розгляду справи - відсутні.

Крім того, судова колегія, з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися у судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка представників учасників справи у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що підстави для відкладення розгляду справи - відсутні.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

11.06.2020 між Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Іст Лоуд Груп» (постачальник) укладено Договір поставки № 16533/53-124-01-20-12243.

Відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар, найменування, асортимент, виробник, кількість, ціна та код товару згідно з УКТ ЗЕД зазначаються в специфікації № 1 (Додаток № 1 до договору), яка є невідомою частиною договору.

Згідно із п. 2.1 Договору поставки № 16533/53-124-01-20-12243 від 11.06.2020 якість, кількість і комплектність товару повинні відповідати технічним характеристикам, вказаним в специфікації до договору, технічній документації, якою встановлені вимоги щодо його якості, кількості умовам договору та підтверджуватися паспортом або сертифікатом якості виробника, який передається постачальником для покупця разом з товаром згідно з діючою програмою забезпечення якості підприємства.

Пунктом 2.2 Договору поставки № 16533/53-124-01-20-12243 від 11.06.2020 визначено, що постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару, якість якого відповідає умовам, встановленим розділом 2 цього договору.

Відповідно до п. 2.4 Договору поставки № 16533/53-124-01-20-12243 від 11.06.2020 у разі поставки неякісного (дефектного), некомплектного товару, товару, що не відповідає умовам договору, а також при недопоставці товару покупець письмово повідомляє постачальника про виявлені недоліки товару.

Згідно із п. 4.1 Договору поставки № 16533/53-124-01-20-12243 від 11.06.2020, загальна вартість товару становить 752 328,00 грн.

Пунктом 11.1 Договору поставки № 16533/53-124-01-20-12243 від 11.06.2020 визначено, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з дати його реєстрації в ДП «НАЕК «Енергоатом» за умови підписання його уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (за наявності печатки) і діє до 31.12.2020.

Звертаючись з даним позовом до суду першої інстанції, позивач вказує на те, що відповідач не виконав свого зобов`язання з оплати товару, поставленого позивачем за Договором поставки № 16533/53-124-01-20-12243 від 11.06.2020, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 751 431,84 грн., 3% річних у розмірі 9 082,47 грн та інфляційні втрати у розмірі 28 087,47 грн.

Відповідач у свою чергу вказав на те, що долучені позивачем до позовної заяви копії видаткових накладних не містять відбитки печатки покупця. Крім того, за твердженням відповідача, позивачем не надано суду доказів того, що особи, вказані у спірних видаткових накладних, мали повноваження приймати товар.

При цьому, відповідач зауважив, що умовами Договору поставки №16533/53-124-01-20-12243 від 11.06.2020 передбачений обов`язок позивача поставити відповідачу стрічку алюмінієву кількістю 5500,00 кг та пудру алюмінієву кількістю 200,00 кг, тоді як позивачем було поставлено пудру алюмінієву кількістю 196,00 кг. Крім того, відповідач вказав на неправильність розрахунків 3% річних та інфляційних втрат, здійснених позивачем, та зауважив про безпідставність нарахування 3% річних та інфляційних втрат на суму ПДВ.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно із частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст Договору поставки № 16533/53-124-01-20-12243 від 11.06.2020, вказаний договір за своєю правовою природою є договором поставки, про що вірно вказав суд першої інстанції.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Специфікацією №1 до Договору поставки №16533/53-124-01-20-12243 від 11.06.2020 (Додаток №1) сторони погодили найменування, технічні характеристики товару, що постачається позивачем, визначили його ціну та загальну вартість - 752328,00 грн.

Відповідно до пункту 6.2 Договору поставки №16533/53-124-01-20-12243 від 11.06.2020 перехід права власності на товар за договором відбувається в момент поставки товару на склад вантажоодержувача за умови відповідності поставленого товару вимогам договору.

Пунктом 6.4 Договору поставки №16533/53-124-01-20-12243 від 11.06.2020 визначено, що датою поставки товару вважається дата підписання вантажоодержувачем видаткової накладної.

У матеріалах справи наявна копія видаткової накладної № 589 від 01.07.2020 на суму 43 911,84 грн.

На вказаній накладній наявний підпис особи, яка отримувала товар - комірник; міститься відбиток печатки Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Відокремленого підрозділу Хмельницького відділення); є посилання на реквізити Договору поставки №16533/53-124-01-20-12243 від 11.06.2020; проставлена дата отримання товару - 03.07.2020.

Крім того, в матеріалах справи наявна товарно-транспортна накладна, яка містить підпис особи, яка отримувала товар - комірник та відбиток печатки Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Відокремленого підрозділу Хмельницького відділення) та копія видаткової накладної №715 від 28.07.2020 на суму 707 520,00 грн.

На вказаній накладній міститься підпис особи, яка отримувала товар - завідувач складом; міститься відбиток печатки Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Відокремленого підрозділу Хмельницького відділення); є посилання на реквізити Договору поставки №16533/53-124-01-20-12243 від 11.06.2020; проставлена дата отримання товару - 29.07.2020.

Також у матеріалах справи міститься, копія відповідної товарно-транспортної накладної, яка містить підпис особи, яка отримувала товар - комірник та відбиток печатки Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Відокремленого підрозділу Хмельницького відділення).

З огляду на викладене вбачається, що вказаними первинними документами підтверджується факт постачання позивачем відповідачу товару на загальну суму 751 431,84 грн, що в свою чергу спростовує твердження відповідача, стосовно того, що накладні не містять відбитку печатки відповідача.

Посилання відповідача відносно того, що особи, вказані у спірних видаткових накладних, не мали повноважень на отримання товару, не підтверджені належними та допустимими доказами, а на спірних видаткових накладних міститься відбиток печатки Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом».

Що стосується наявної в матеріалах справи копії Акту звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2020 по 24.12.2020, який підписаний з боку відповідача уповноваженими особами та скріплений відбитком печатки Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Відокремленого підрозділу Хмельницького відділення), в якому міститься інформація про те, що відповідачем було отримано від позивача за Договором поставки № 16533/53-124-01-20-12243 від 11.06.2020 товар за видатковою накладної № 589 від 01.07.2020 на суму 43 911,84 грн. та за видатковою накладної № 715 від 28.07.2020 на суму 707 520,00 грн., що разом становить 751 431,84 грн.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №914/385/18, від 10.04.2019 у справі №04/6455/17, від 05.11.2019 у справі №915/641/18.

При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.

Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 зі справи №902/761/18, від 20.08.2020 зі справи №914/1680/18).

Таким чином, позивачем доведено належними та допустимим доказами факт здійснення ним поставки на користь відповідача відповідно до умов Договору поставки № 16533/53-124-01-20-12243 від 11.06.2020 на загальну суму 751 431,84 грн, а саме: за видатковою накладної № 589 від 01.07.2020 на суму 43 911,84 грн. та за видатковою накладної № 715 від 28.07.2020 на суму 707 520,00 грн. про що вірно вказав суд першої інстанції.

Згідно із частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до пункту 5.1 Договору поставки № 16533/53-124-01-20-12243 від 11.06.2020 оплату за поставлений товар покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 30-ти календарних днів з дати поставки товару на склад вантажоодержувача, за умови відповідності поставленого товару вимогам договору щодо його кількості та якості.

Відповідачем під час розгляду справи не вказувалось про невідповідність товару, поставленого позивачем, вимогам щодо якості.

Пунктом 5.3 Договору поставки № 16533/53-124-01-20-12243 від 11.06.2020 визначено, що у випадку ненадання постачальником покупцю електронної податкової накладної, зареєстрованої у ЄРПН, покупець має право в односторонньому порядку зменшити ціну договору на суму ПДВ, на яку не було надано податкову накладну.

Таким чином, оскільки товар за видатковою накладної № 589 від 01.07.2020 на суму 43 911,84 грн. був фактично отриманий відповідачем 03.07.2020, а за видатковою накладної № 715 від 28.07.2020 на суму 707 520,00 грн - 29.07.2020, то отриманий від позивача товар за видатковою накладної № 589 від 01.07.2020 на суму 43 911,84 грн. відповідач повинен був оплатити у строк до 03.08.2020 включно, а товар за видатковою накладної № 715 від 28.07.2020 на суму 707 520,00 грн. - у строк до 28.08.2020 включно (з урахуванням положень ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, відповідно до якої, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день).

При цьому, посилання відповідача, що за видатковою накладної №589 від 01.07.2020 на суму 43911,84 грн. позивачем було поставлено товар кількістю 196 кг замість 200 кг, не впливають на виникнення у відповідача обов`язку здійснити оплату за фактичну кількість поставленого товару, про що також вірно вказав суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Згідно із ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

З наведеного вбачається, що передання продавцем меншої кількості товару, ніж це було погоджено сторонами умовами договору, не звільняє покупця від обов`язку здійснити оплату за фактично отриману кількість товару.

Водночас, у такому випадку покупець має право 1) вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або 2) відмовитися від переданого товару та його оплати, 3) а якщо товар оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Доказів сплати грошових коштів у розмірі 751 431,84 грн станом на дату розгляду справи в суді першої інстанції матеріали справи не містять.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, наявність та розмір заборгованості Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» за Договором поставки № 16533/53-124-01-20-12243 від 11.06.2020 (за видатковою накладної № 589 від 01.07.2020 на суму 43 911,84 грн. та за видатковою накладної № 715 від 28.07.2020 на суму 707 520,00 грн.) у сумі 751 431,84 грн підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не спростовані, у зв`язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Іст Лоуд Груп» у частині стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» суми основного боргу у розмірі 751 431,84 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, про що вірно вказав суд першої інстанції.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 9 082,47 грн за період з 04.08.2020 по 21.01.2021.

Згідно із статтею 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши розрахунок 3% річних, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо його обґрунтованості, у зв`язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Іст Лоуд Груп» у частині стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» 3% річних у розмірі 9 082,47 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати у розмірі 28 087,47 грн.

У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням унаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

Кредитору, у свою чергу, згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України належить право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу.

Цивільним кодексом України, як основним актом цивільного законодавства, не передбачено механізму здійснення розрахунку інфляційних втрат кредитора у зв`язку із простроченням боржника у виконанні грошового зобов`язання.

Частиною першою статті 8 Цивільного кодексу України визначено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Згідно із частиною п`ятою статті 4 Цивільного кодексу України інші органи державної влади України у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, можуть видавати нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини.

Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено індексацію грошових доходів населення як встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону). Статтею 2 цього Закону передбачено як об`єкти індексації грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, що не мають разового характеру, перелік яких визначено у частині першій цієї статті; водночас, частиною другою статті 2 цього Закону законодавець передбачив право Кабінету Міністрів України встановлювати інші об`єкти індексації, поряд з тими, що зазначені у частині першій цієї статті.

З метою реалізації Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» Кабінет Міністрів України постановою № 1078 від 17.07.2003 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок), пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (пункти 1-1, 4 Порядку).

Тобто, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007.

Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 Цивільного кодексу України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України особа має право отримати компенсацію інфляційних збитків за весь період прострочення. Якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - «дефляція», то це не змінює його правової природи і не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМУ №1078 від 17.07.2003.

Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 роз`яснено, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Дослідивши розрахунок інфляційних втрат, наявний в матеріалах справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо його обґрунтованості, у зв`язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Іст Лоуд Груп» у частині стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» інфляційних втрат у розмірі 28 087,47 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

З огляду на зазначене, колегія суддів не вбачає порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті судом першої інстанції оскаржуваного рішення та нез`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, про які зазначає апелянт в апеляційній скарзі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи.

Згідно з ч. 1 ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також із дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстави для його скасування відсутні.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Дослідивши наявні у справі матеріали, розглянувши апеляційну скаргу, керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2021 у справі № 910/1081/21 - залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2021 у справі № 910/1081/21 - без змін.

2. Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом".

3. Матеріали справи № 910/1081/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та, з урахуванням п.2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України, не підлягає касаційному оскарженню.

В зв`язку з перебуванням у відпустках головуючого судді Ткаченка Б.О. у період з 05.07.2021 по 19.07.2021 та судді Майданевича А.Г. у період з 05.07.2021 по 20.07.2021 повна постанова складена та підписана 21.07.21.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді А.Г. Майданевич

В.В. Сулім