РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.07.2021Справа № 910/4444/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., дослідивши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Шеф-монтаж»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Укрмаш-Юніон»

про стягнення 100392,73 грн,

Представники: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом товариство з обмеженою відповідальністю «Шеф-монтаж» до товариства з обмеженою відповідальністю «Укрмаш-Юніон» про стягнення 100392,73 грн, з яких: 50000,00 грн боргу, 2313,70 грн 3% річних, 4520,00 грн інфляційних втрат, 29166,67 грн збитків.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не оплатив виконані позивачем роботи за договором № 19082019 від 19.08.2019.

Суд своєю ухвалою від 14.04.2021 відкрив провадження у справі № 910/4444/21 та постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач відзив на позов не подав.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами на підставі ст. 165 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

19.08.2019 товариство з обмеженою відповідальністю «Шеф-монтаж» (виконавець) та товариство з обмеженою відповідальністю «Укрмаш-юніон» (замовник) уклали договір № 19082019 (далі - Договір).

Згідно з п. 1.1 Договору замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати відповідно до умов даного договору монтаж консольного крану.

Відповідно до розділу 2 Договору вартість виконання роботи складає 120000,00 грн. Оплата здійснюється у 2 етапи: аванс у розмірі 50% (60000,00 грн з ПДВ) від договірної вартості робіт поточного року (або кожного етапу) перераховується виконавцю протягом 3 днів після підписання договору; залишок до сплати 50% (60000,00 грн з ПДВ) від договірної вартості робіт перераховується виконавцю протягом 3 (трьох) банківських днів після підписання акту (актів) виконаних робіт.

Сторони уклали протокол погодження договірної ціни на виконання робіт за договором на загальну суму 120000 грн та календарний план виконання робіт за Договором, який є невід`ємною частиною Договору.

30.08.2019 сторони підписали акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 71 на загальну суму 95000 грн, в т.ч. ПДВ 15833,33 грн.

Згідно з умовами Договору відповідач зобов`язаний розрахуватися на надані послуги до 04.09.2019.

Однак відповідач перерахував позивачеві 45000,00 грн (22.08.2019 - 20000,00 грн, 23.08.2019 - 15000,00 грн, 30.08.2019 - 10000,00 грн).

Станом на 18.03.2021 борг відповідача становив 50000,00 грн.

Після звернення позивача з цим позовом до суду відповідач не сплатив 50000,00 грн боргу.

Згідно з нормами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем на суму 50000,00 грн належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Згідно з п. 5.5 Договору за несвоєчасну оплату виконаних робіт у строки, передбачені п. 3.2 договору замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в момент нарахування пені, від вартості виконаних робіт, за кожен день такого прострочення оплати робіт.

Позивач заявив до стягнення з відповідача 14392,36 грн пені за період з 02.09.2019 по 18.03.2021.

Водночас зобов`язання є простроченим з 05.09.2019 (три банківські дні - 2, 3 та 4 вересня 2019 року).

Крім того частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Отже, пеня підлягає нарахуванню тільки протягом шести місяців з дня прострочення зобов`язання.

Таким чином нарахування пені є припиненим з 07.03.2020.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
5000005.09.2019 - 05.09.2019117.0000 %46.58
5000006.09.2019 - 24.10.20194916.5000 %2215.07
5000025.10.2019 - 12.12.20194915.5000 %2080.82
5000013.12.2019 - 30.01.20204913.5000 %1812.33
5000031.01.2020 - 06.03.20203611.0000 %1081.97
всього:7236.76
За розрахунком суду до стягнення з відповідача підлягає 7236,76 грн пені. Суд відмовляє у стягненні 7155,60 грн пені.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком суду до стягнення з відповідача підлягає 2301,37 грн 3% річних за період з 05.09.2019 по 18.03.2021 та 4410,40 грн інфляційних втрат за період вересень 2019 року - лютий 2021 року. Суд відмовляє в частині стягнення 12,33 грн 3% річних та 109,60 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

- для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Відповідач не склав розрахунки коригування до податкових накладних в електронній формі та не зареєстрував їх в Єдиному реєстрі податкових накладних, що унеможливило віднести суму податку на додану вартість до складу податкового зобов`язання в частині його зменшення.

Внаслідок чого позивач сплатив до державного бюджету 29166,67 грн податку на додану вартість.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управне на сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарських відносин.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України.

Умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв`язку між діями особи та збитками, які складають об`єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Тобто збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Обов`язковою умовою покладення відповідальності має бути безпосередній причинний зв`язок між неправомірними діями і збитками. Збитки є наслідком, а невиконання зобов`язань - причиною.

Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності порушення відповідачем зобов`язання, наявність та розмір понесених збитків, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача.

Стаття 623 Цивільного кодексу України визначає, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Суд вважає доведеним наявність причинно-наслідкового зв`язку між порушенням зобов`язання відповідачем та завданням позивачеві збитків, тому задовольняє вимоги позивача про стягнення з відповідача 29166,67 грн збитків.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов`язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню в частині стягнення 50000,00 грн боргу, 7236,76 грн пені, 2301,37 грн 3% річних, 4410,40 грн інфляційних втрат, 29166,67 грн збитків, а загалом 93115,20 грн. Суд відмовляє в іншій частині позову.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов товариства з обмеженою відповідальністю «Шеф-монтаж» до товариства з обмеженою відповідальністю «Укрмаш-Юніон».

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Укрмаш-Юніон» (вул. Предславинська, 34-Б, м. Київ, 03150, код 38291213) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Шеф-монтаж» (вул. Кулібіна, 4/2, оф. 7, м. Київ, 03062, код 41916689) 50000,00 грн боргу, 7236,76 грн пені, 2301,37 грн 3% річних, 4410,40 грн інфляційних втрат, 29166,67 грн збитків, 2105,45 грн судового збору.

Відмовити в іншій частині.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України».

Суддя С. А. Ковтун