РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.07.2021Справа № 910/4445/21

За позовом СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО ВИРОБНИЧОГО КООПЕРАТИВУ "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ"

до МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ УКРАЇНИ

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_3

про скасування наказу

Суддя Гумега О.В.

секретар судового засідання

Пасічнюк С.В.

Представники:

від позивача - Прокопець О.М. на підставі ордеру серія КВ № 841711,

від відповідача - Юрченко О.В.,

від третьої особи-1 - ОСОБА_1,

від третьої особи-2 - ОСОБА_2,

від третьої особи-3 - ОСОБА_3

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

19.03.2021 СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКИЙ ВИРОБНИЧИЙ КООПЕРАТИВ "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" (далі - позивач, СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ") звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ УКРАЇНИ (далі - відповідач, Мін`юст) з вимогами про скасування наказу Міністерства юстиції України №1006/5 від 18.03.2021 про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 15.02.2021 (далі - Наказ №1006/5 від 18.03.2021).

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що Наказ №1006/5 від 18.03.2021, прийнятий на підставі висновку Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 02.03.2021 суперечить приписам п. 1, 4, 5, 7, 8 ч. 8 ст. 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" та п. 6 Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню.

Одночасно з поданням позову, СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" подано до Господарського суду міста Києва заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.03.2021 заяву СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" про забезпечення позову задоволено частково.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/4445/21, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 26.04.2021 о 10:40 год., залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

01.04.2021 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи, а саме доказів направлення третім особам - 1, 2, 3 копії позовної заяви та копій доданих до неї документів.

14.04.2021 через відділ діловодства суду відповідачем подано відзив на позовну заяву з додатками, відповідно до якого відповідач запереував проти позову.

У підготовче засідання, призначене на 26.04.2021, з`явились представники позивача, відповідача, треті особи-1, 3. Третя особа-2 у підготовче засідання 26.04.2021 не з`явилась.

26.04.2021 через відділ діловодства суду подано клопотання про дозвіл на проведення відеозапису (зйомки) судового засідання журналістами ТОВ "Новинна Група Україна (для телеканалів "Україна" та "Україна 24").

Представники позивача проти заявленого клопотання про проведення відеозапису судового засідання заперечували.

Представники відповідача та третіх осіб - 1, 3 підтримали заявлене клопотання про проведення відеозапису судового засідання.

Судом задоволено клопотання про дозвіл на проведення відеозапису та надано дозвіл на проведення трансляції судового засідання у справі №910/4445/21.

У підготовчому засіданні 26.04.2021 представник третьої особи-3 звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі №910/4445/21. Клопотання залучене судом до матеріалів справи.

Суд запропонував учасникам справи надати суду та надіслати іншим учасникам справи письмові пояснення щодо клопотання третьої особи-3 про закриття провадження у справі

Суд зазначив, що клопотання про закриття провадження у справі буде вирішено у наступному підготовчому засіданні.

У підготовчому засіданні 26.04.2021 представник позивача звернувся до суду з усним клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи для надання відповіді на відзив. Клопотання судом задоволено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 відкладено підготовче засідання у справі на 24.05.2021 о 14:00 год.

20.05.2021 через відділ діловодства суду представником позивача подане клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. Клопотання судом задоволене.

21.05.2021 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшли заперечення проти клопотання про закриття провадження у справі № 910/4445/21 від 26.04.2021, відповідно до яких позивач просив суд відмовити у задоволенні клопотання третьої особи-3 про закриття провадження у справі.

24.05.2021 через відділ діловодства суду надійшло клопотання третьої особи-1 про закриття провадження у справі та постановлення ухвали про передачу справи за територіальною підсудністю (ст. 30 ГПК України).

24.05.2021 через відділ діловодства суду надійшло спільне клопотання третіх осіб-1, 2, 3 про перенесення слухання у справі, відповідно до якого треті особи-1, 2, 3 просили суд перенести судове засідання, призначене на 24.05.2021, на інший день у зв`язку з відсутністю технічної можливості прибуття їх представника, водночас подані до суду клопотання підтримали в повному обсязі.

У підготовче засідання, призначене на 24.05.2021, з`явились представники позивача та відповідача.

Треті особи-1, 2, 3 у підготовче засідання 24.05.2021 не з`явилась.

У підготовчому засіданні 24.05.2021 судом здійснювався розгляд клопотання третьої особи-3 про закриття провадження у справі №910/4445/21, поданого у підготовчому засіданні 26.04.2021.

Представник позивача заперечував проти задоволення клопотання третьої особи-3 про закриття провадження у справі з підстав, викладених у запереченнях, поданих 21.05.2021 через відділ діловодства суду.

Представник відповідача підтримав клопотання третьої особи-3 про закриття провадження у справі.

Розглянувши у підготовчому засіданні 24.05.2021 клопотання третьої особи-3 про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України, суд відхилив дане клопотання як безпідставне.

Прохальна частина клопотання третьої особи-3 про закриття провадження у справі містила клопотання про скасування заходів забезпечення позову у даній справі.

Враховуючи, що клопотання третьої особи-3 про закриття провадження у справі судом відхилене, підстави для скасування заходів забезпечення позову у даній справі відсутні.

У підготовчому засіданні 24.05.2021 судом здійснювався розгляд клопотання третьої особи-1 про закриття провадження у справі, поданого 24.05.2021 через відділ діловодства суду, відповідно до якого третя особа-1 просила суд закрити провадження у справі, постановити ухвалу про передачу справи за територіальною підсудністю до Господарського суду Київської області та вирішити питання про заходи забезпечення позову шляхом скасування таких.

Представник позивача заперечував проти задоволення клопотання третьої особи-1 про закриття провадження у справі,

Представник відповідача залишив клопотання третьої особи-1 про закриття провадження у справі на розсуд суду.

Розглянувши у підготовчому засіданні 24.05.2021 клопотання третьої особи-1 про закриття провадження у справі, суд відхилив клопотання третьої особи-1 про закриття провадження у справі та постановлення ухвали про передачу справи за територіальною підсудністю.

У підготовчому засіданні 24.05.2021 судом здійснювався розгляд спільного клопотання третіх осіб-1, 2, 3 про перенесення слухання у справі, поданого 24.05.2021 через відділ діловодства суду.

Представники позивача та відповідача залишили дане клопотання на розсуд суду.

Судом відхилене як безпідставне клопотання третіх осіб-1, 2, 3 про перенесення слухання у справі.

Представник позивача у підготовчому засіданні 24.05.2021 усно заявив про необхідність подачі відповіді на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.05.2021 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та відкладено підготовче засідання у справі на 14.06.2021 о 14:00 год.

27.05.2021 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

У підготовче засідання 14.06.2021 з`явилися представники позивача та представник відповідача. Треті особи не з`явились.

У підготовчому засіданні 14.06.2021 суд долучив до матеріалів справи відповідь на відзив, яка подана представником позивача 27.05.2021 через відділ діловодства суду.

У підготовчому засіданні, призначеному на 14.06.2021, суд вчинив дії, визначені частиною другою статті 182 ГПК України, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05.07.2021 о 15:30 год.

16.06.2021 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме копії статуту СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" ідентифікаційний код юридичної особи 32904374 (нова редакція), затвердженого загальними зборами членів СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ", протокол № 05/2020 від 05.11.2020.

22.06.2021 від слідчого СУ ГУНП в Київській області старшого лейтенаната поліції Є.Могиляна надійшов запит про надання інформації, направлений до суду засобами електронного зв`язку.

У судове засідання, призначене на 05.07.2021, з`явилися представники позивача, представник відповідача та треті особи-1, 2, 3.

У судовому засіданні 05.07.2021 здійснювався розгляд справи по суті.

Відповідно до ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд і вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

У судовому засіданні 05.07.2021 суд заслухав вступне слово позивача, відповідача та третіх осіб-1, 2, 3. З дозволу суду учасники справи ставили запитання один одному.

Стислий виклад позиції учасників справи.

Позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, зазначив таке.

Колегія Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції (далі - Колегія), розглянувши скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (далі - скаржники) від 15.02.2021, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 15.02.2021 за № КО-4478 (далі - скарга) на реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) від 10.04.2019 №8002541 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», проведену державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстрація плюс» Товкайло Уляною Василівною, та від 12.02.2021 № 002541 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», проведену державним реєстратором Виконавчого комітету Ржашівської міської ради Захарченко Людмилою Миколаївною, щодо СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" (далі відповідно - реєстраційна дія від 10.04.2019 та реєстраційна дія від 12.02.2021), рекомендувала задовольнити скаргу частково.

Наказ №1006/5 від 18.03.2021 (далі - Наказ) прийнятий на підставі висновку Колегії від 02.03.2021 (далі - Висновок).

Позивач стверджує, що Наказ прийнятий всупереч приписам п. 1, 4, 5, 7, 8 ч. 8 ст. 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" (далі - Закон) та п. 6 Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128 (далі - Порядок), а відтак є протиправним та підлягає скасуванню, зважаючи на таке.

Відповідно до п. 7 ч. 8 ст. 34 Закону, Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо скарга подана особою, яка не має на це повноважень.

Скаржниками у своїй скарзі жодним чином не було обгрунтовано, яким чином порушено їх право відповідною дією чи бездіяльністю державних реєстраторів, що є безумовною підставою для відмови у задоволенні скарги. Скаржниками не зазначено, яким чином обраний спосіб захисту їх прав (а саме скасування реєстраційних дій) може поновити їх права. Відповідно, скарга подана особами, які не мають на це повноважень.

Відповідно до п. 5 ч. 8 ст. 34 Закону, Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо є рішення цього органу з такого самого питання.

Протягом 2019-2020 років у Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України та безпосередньо Колегією вже неодноразово розглядались різні скарги по реєстраційним діям, що були проведені відносно СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ". Зокрема, по реєстраційній дії від 10.04.2019 існують такі рішення з цього самого питання: накази №1876/7 від 23.05.2019, №2578/7 від 04.07.2019, №4107/7 від 05.12.2019, №669/7 від 17.03.2020, №1539/7 від 22.06.2020.

Відповідно до п. 8 ч. 8 ст. 34 Закону, Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо закінчився встановлений законом строк подачі скарги.

Згідно з ч. 3 ст. 34 Закону рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю. Отже, граничним строком оскарження реєстраційної дії від 10.04.2019 до Колегії є 09.06.2019 або скаржники повинні були зазначити дату, коли вони дізналася про порушення їх прав відповідною реєстраційною дією. Проте, скаржниками у скарзі взагалі не зазначено, коли вони дізналися про вказану реєстраційну скаргу, тобто не обґрунтовано та не спростовано обставин щодо пропуску строків на оскарження реєстраційної дії від 10.04.2019, враховуючи при цьому, що скарга подана 15.02.2021, тобто через 1 рік і 10 місяців після вчинення реєстраційної дії від 10.04.2019. Скаржники знали про реєстраційну дію від 10.04.2019 набагато раніше, про що вказує, зокрема, справа №911/1727/19 у Господарському суді Київської області, провадження у якій було відкрито 18.07.2019. Таким чином, строк оскарження в 60 днів у скаржників минув, що є підставою для відмови задоволенні скарги.

Відповідно до п. 1, 4 ч. 8 ст. 34 Закону, Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо: скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою цієї статті; у разі наявності інформації про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави.

Як зазначав позивач, у Господарському суді Київської області з 18.07.2019 перебуває справа № 911/1727/19, зокрема, про скасування реєстраційної дії у ЄДР від 10.04.2019 №8002541 стосовно СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ". Також у Господарському суді Київської області з 24.12.2020 перебуває справа № 911/3656/20 з вимогами до СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" щодо визнання недійсним рішення загальних зборів СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" від 10.04.2019, оформленого протоколом № 10/2019; скасування "Державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, 10.04.2019р.; 8002541; Зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи, ОСОБА_4 , Комунальне підприємство "Реєстрація Плюс". При цьому, скаржниками у скарзі не було зазначено інформації щодо наявності судових справ, предметом розгляду яких є спірні реєстраційні дії щодо СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ".

Позивач наголосив, що Міністерство юстиції України не мало права здійснювати перегляд рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав з огляду на наявність судового спору.

Згідно з пунктом 6 Порядку, якщо під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації відповідно до пункту 5 цього Порядку встановлено наявність підстав для відмови в задоволенні, Мін`юст чи відповідний територіальний орган приймає не пізніше десяти робочих днів з дня її реєстрації рішення про відмову в задоволенні такої скарги із зазначення мотивів такої відмови.

Позивач вважає, що Колегією було порушено Порядок, скарга не повинна була призначатись до розгляду та у її задоволенні слід було відмовити, адже передбачено, що перед розглядом скарги по суті Колегія вивчає скаргу для встановлення, зокрема, чи дотримано вимоги законів щодо її оформлення.

Позивач наголосив, що згідно приписів Закону та Порядку предметом розгляду скарг у сфері державної реєстрації є лише процедурні порушення, вчинені державним реєстратором під час здійснення реєстраційних дій, тоді як встановлення обставин, які передували таким діям, є безумовною компетенцією судів.

Відносно реєстраційної дії від 12.02.2021 Колегія вирішувала питання про право, шо не відноситься до її компетенції, а є компетенцією суду. Вийшовши за межі розгляду скарги та повноважень, Колегія вирішила питання про право, а саме про: не правомочність загальних зборів членів СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ", відсутність у окремих членів кооперативу на момент проведення загальних зборів від 05.11.2020 статусу члена кооперативу, зазначено, що голова кооперативу діяв поза межами повноважень у випадку затвердження заяв про вступ членів до кооперативу. На думку позивача, такі дії Колегії є незаконними, а тому відповідач не повинен був брати до уваги Висновок Колегії при прийнятті рішення за наслідками розгляду скарги.

Оскільки всупереч нормам Закону та Порядку Колегія порушила процедуру розгляду скарги, вийшла за межі скарги та перевищила свої повноваження, тому прийняте відповідачем рішення у вигляді Наказу №1006/5 від 18.03.2021 на основі висновку Колегії, на думку позивача, є протиправним та підлягає скасуванню.

В свою чергу, незаконно скасувавши реєстраційну дію, відповідач порушив корпоративні права позивача, зокрема, щодо діяльності та управління кооперативом, що призвело до негативних наслідків для позивача.

Відповідач проти позову заперечував, з огляду на таке.

Колегія, розглянувши скаргу встановила, що скаржниками не дотримано строк подачі скарги на оскарження реєстраційної дії від 10.04.2019, у зв`язку з чим, скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

Щодо реєстраційної дії від 12.02.2021 Колегія відповідно до відомостей ЄДР встановила, що державним реєстратором Захарченко Л.М. проведено реєстраційну дію від 12.02.2021 № 009002541 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», внаслідок якої змінено відомості про Голову СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" та включено до складу нових членів СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ".

Відповідач вказав, що в обґрунтування своїх вимог скаржники зазначили, що протокол загальних зборів членів СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" від 05.11.2020 № 05/2020 було подано з порушенням трьох денного строку для подачі документів для державної реєстрації.

Шляхом перевірки відомостей ЄДР та документів, які були подані для проведення оскаржуваної реєстраційної дії, Колегією встановлено, що підставою для її проведення слугував, зокрема, протокол загальних зборів членів СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" від 05.11.2020 № 05/2020 з реєстром осіб (членів кооперативу), що зареєструвались для участі у загальних СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" 05.11.2020.

Враховуючи той факт, що відповідно до відомостей ЄДР на момент проведения оскаржуваної реєстраційної дії членами СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" були 27 осіб, то загальні збори членів СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ", які відбулися 05.11.2020, були проведені з порушенням вимог статті 15 Закону України "Про кооперацію" та статуту СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ", оскільки на них були присутні менше половини членів кооперативу, а тому загальні збори членів СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" не були правомочними вирішувати питання про прийняття нових членів СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ".

На підставі викладеного, Колегія дійшла висновку, що скарга у відповідній частині підлягає задоволенню, оскільки державний реєстратор Захарченко Л.М. повинна була відмовити у державній реєстрації на підставі пункту 5 частини першої статті 28 Закону (згідно якого підставою для відмови у державній реєстрації є випадок, коли документи суперечать вимогам Конституції та законів України), про що було вказано у Висновку Колегії від 02.03.2021.

Щодо посилання СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" на неправомірність Наказу у зв`язку з тим, що зі скаргою звернулись особи, які не мають на це повноважень, то відповідач пояснив, що у скарзі скаржники вказали та підтвердили відомостями з ЄДР та Статутом СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ", що вони є засновниками та членами вказаного кооперативу, а відтак реєстраційна дія від 12.02.2021 порушує права скаржників.

Щодо пропуску скаржниками строку на звернення зі скаргою, відповідач зазначив, що Наказом було частково задоволено скаргу в частині скасування реєстраційної дії від 12.02.2021, а в частині скасування реєстраційної дії від 10.04.2019 було відмовлено з зазначених мотивів. Оскільки скаржники звернулися зі скаргою 15.02.2021, то 60-денний строк на оскарження реєстраційної дії від 12.02.2021 не скінчився, а відтак посилання СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" на пропуск строку подачі скарги є безпідставними.

Щодо посилання СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" на п. 5 ч. 8 ст. 34 Закону, стосовно наявності рішень Мін`юсту з такого самого питання, а саме наказів №1876/7 від 23.05.2019, №2578/7 від 04.07.2019, №4107/7 від 05.12.2019, №669/7 від 17.03.2020, №1539/7 від 22.06.2020, відповідач зазначив, що такі посилання є безпідставними, оскільки при прийнятті вказаних рішень Мін`юстом не досліджувалось та не вирішувалось питання щодо реєстраційної дії від 12.02.2021.

Проаналізувавши перелік учасників судового спору у справах № 911/1727/19 та № 911/3656/20, предмет та підстави спору, вбачається, що вони не є ідентичними спору, який був предметом скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на дії державного реєстратора, за результатами якого було постановлено оскаржуваний Наказ. Отже, посилання СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" на п. 1, 4 ч. 8 ст. 34 Закону є безпідставними, оскільки з аналізу вказаних норм Закону вбачається, що підставою відмови Мін`юстом у задоволенні скарги у сфері державної реєстрації є наявність не будь-якого судового спору, а виключно спору між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав.

Відповідач вважає, що Колегія діяла в межах повноважень, перевіряючи доводи та мотиви скаржників, оскільки відповідно до п. 9 Порядку під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст чи відповідний територіальний орган встановлює наявність обставин, якими обгрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного розгляду.

Відтак, за доводами відповідач, оскаржуваний Наказ є правомірним, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Треті особи-1, 2, 3 проти позову заперечували, підтримали позицію відповідача.

У судовому засіданні 05.07.2021 судом здійснювалось з`ясування обставин справи та дослідження наявних в матеріалах справи доказів, після чого судом оголошено перерву до 26.07.2021 о 11:40 год.

У судове засідання, призначене на 26.07.2021, з`явилися представники позивача, представник відповідача та треті особи-1, 2, 3.

У судовому засіданні 26.07.2021 суд продовжив розгляд справи по суті та перейшов до судових дебатів.

У судових дебатах представники позивача, відповідача та третіх осіб-1, 2, 3 виступили з промовами (заключним словом).

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 26.07.2021 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, з`ясувавши обставини справи, на які учасники справи посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши в судовому засіданні докази, якими учасники справи обґрунтовували обставини справи, суд

УСТАНОВИВ:

Відповідно до п. 2 Статуту СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ", затвердженого рішенням загальних зборів СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ", оформленим протоколом від 13.09.2007, та зареєстрованого державним реєстратором Васильківської районної державної адміністрації Київської області 09.01.2008 за №1001278 (а.с. 109-119 т. 1) (далі - Статут Кооперативу від 13.09.2007), діючими членами Кооперативу були 27 осіб, а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_2 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 .

При цьому суд звертає увагу, що Статут Кооперативу від 13.09.2007 підписаний членами Кооперативу, при вказанні прізвищ яких зазначено, зокрема, ОСОБА_12 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 . Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" внесені відомості про вказаних учасників із зазначенням прізвищ ОСОБА_12 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 .

Рішеннями позачергових загальних зборів СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ", оформленими протоколом №1 від 10.03.2016 (а.с. 120-121 т. 1), вирішено: обрати головою Правління Кооперативу ОСОБА_3 ; обрати членами Правління Кооперативу в кількісному складі 5 осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_20 , ОСОБА_26 ; припинити членство в СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" відповідно до п.п. "а", "б" ст. 9 Статуту Кооперативу, ст.ст. 13, 15 "Про кооперацію" з моменту добровільного виходу з Кооперативу та припинення трудової участі в діяльності Кооперативу 11 осіб: ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_29 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_25 ; та відповідно до п. "д" ст. 9 Статуту Кооперативу, у зв`язку із смертю члена Кооперативу - ОСОБА_24 .

Із наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 03.03.2021 щодо СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" (а.с. 20-29 т. 1) вбачається, що 17.03.2016 державним реєстратором реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області Дехтяренко О.І. було проведено щодо СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" реєстраційну дію у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, 17.03.2016 09:05:14, 7002541, Зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи".

Рішеннями загальних зборів членів СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ", оформленими протоколом №10/2019 від 10.04.2019 (а.с. 123-125 т. 1), зокрема, вирішено: відкликати (припинити повноваження) ОСОБА_3 з посади голови Кооперативу; обрати ОСОБА_14 головою Кооперативу; припинити повноваження членів правління Кооперативу; скасувати рішення загальних зборів членів Кооперативу та рішення правління Кооперативу, а саме: протокол №1 позачергових загальних зборів СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" від 10.03.2016; протокол загальних зборів №3 засновників СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" від 08.12.2018; протокол №1 засідання правління СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" від 03.01.2019, а також інші рішення загальних зборів членів кооперативу та рішення правління Кооперативу; надати повноваження ОСОБА_14 на вчинення всіх необхідних дій для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з правом надання одноособово таких повноважень іншим особам.

10.04.2019 державним реєстратором Комунального підприємства "Реєстрація плюс" Товкайло У.В. було проведено щодо СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" реєстраційну дію у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, 10.04.2019 15:17:16, 8002541, Зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи" (далі - реєстраційна дія від 10.04.2019 № 8002541).

18.07.2019 ухвалою Господарського суду Київської області відкрито провадження у справі №911/1727/19 за позовом ОСОБА_3 до СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" про визнання недійсним рішення загальних зборів членів СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ", оформлених протоколом №10/2019 від 10.04.2019 (а.с. 147 т. 1).

12.02.2020 Рішенням голови Кооперативу (Правління) Войтенко Н.П. №12022020/1 "Про прийняття нових членів до СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" (а.с. 174 т. 1) у зв`язку із тим, що ОСОБА_31 , ОСОБА_32 та ОСОБА_33 виявили бажання брати участь у діяльності СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" та звернулися із відповідними заявами, сплатили вступний та пайовий внески до СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ", вирішено прийняти таких осіб з 12.02.2020 до Кооперативу як його нових членів.

13.02.2020 Рішенням голови Кооперативу (Правління) ОСОБА_14 №13022020/1 "Про прийняття нових членів до СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" (а.с. 174 зі зворотнього боку, т. 1) у зв`язку із тим, що ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 виявили бажання брати участь у діяльності СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" та звернулися із відповідними заявами, сплатили вступний та пайовий внески до СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" вирішено прийняти таких осіб з 13.02.2020 до Кооперативу як його нових членів.

08.05.2020 Рішенням голови Кооперативу (Правління) ОСОБА_14 №08052020/1 "Про прийняття нових членів до СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" (а.с 175 т. 1) у зв`язку із тим, що ОСОБА_39 , ОСОБА_40 виявили бажання брати участь у діяльності СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" та звернулися із відповідними заявами, сплатили вступний та пайовий внески до СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" вирішено прийняти таких осіб з 08.05.2020 до Кооперативу як його нових членів.

Рішеннями загальних зборів членів СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ", оформленими протоколом №05/2020 від 05.11.2020 (а.с. 194-195 т. 1), зокрема, вирішено: затвердити рішення виконавчого органу в Кооперативі, рішення голови Кооперативу №12022020 від 12.02.2020, рішення голови Кооперативу №13022020 від 13.02.2020 та рішення голови Кооперативу №08052020 від 08.05.2020 про прийняття ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , як нових членів Кооперативу, які звернулися із відповідними заявами до кооперативу та сплатили вступний і пайові внески; визначити та затвердити новий розмір пайового фонду Кооперативу у розмірі 18 500,00 грн., у зв`язку із прийняттям нових членів до Кооперативу; переобрати ОСОБА_14 головою СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ"; затвердити статут Кооперативу в новій редакції; затвердити правочини, що укладались від імені Кооперативу в особі голови Кооперативу ОСОБА_14 за період з 10.04.2019 по 05.11.2020; скасувати всі рішення загальних зборів членів Кооперативу, рішень правління Кооперативу та всі правочини, що були вчинені від імені кооперативу за підписами ОСОБА_3 та ОСОБА_41 за період з 11.04.2019 по 05.11.2020; надати повноваження ОСОБА_14 на вчинення всіх необхідних дій для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з правом надання одноособово таких повноважень іншим особам.

24.12.2020 ухвалою Господарського суду Київської області відкрито провадження у справі №911/3656/20 за позовом ОСОБА_7 та ОСОБА_3 до СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" про визнання недійсним рішення загальних зборів членів СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ", оформлених протоколом №10/2019 від 10.04.2019, та скасування державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, зокрема, зміну керівника або відомостей про керівника юридичної особи, вчинену 10.04.2019 за №80002541 державним реєстратором Комунального підприємства "Реєстрація плюс" Товкайло У.В.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою Господарського суду Київської області від 26.04.2021 об`єднано справу № 911/1727/19 зі справою № 911/3656/20 для спільного розгляду в одну справу № 911/3656/20, розгляд якої триває в суді першої інстанції.

12.02.2021 державним реєстратором Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області Захарченко Л.М. було проведено щодо СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" реєстраційну дію у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, 12.02.2021 11:54:30, 009002541, Зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи. Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи. Зміни до установчих документів, які не пов`язані з внесенням змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" (далі - реєстраційна дія від 12.02.2021 № 009002541).

Не погоджуючись з вказаними реєстраційними діями, 15.02.2021 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (далі - скаржники) звернулися до Міністерства юстиції України із скаргою на рішення державного реєстратора, відповідно до якої просили скасувати реєстраційні дії від 10.04.2019 №8002541 та від 12.02.2021 №009002541 (а.с. 33-37 т. 1) (далі - скарга).

Мотивування вказаної скарги зводилося до того, що оскаржувані реєстраційні дії було проведено на підставі рішень загальних зборів членів СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ", оформлених протоколами №10/2019 від 10.04.2019 та №05/2020 від 05.11.2020, які були прийняті особами, що не були членами СВК "Новоселицький".

17.02.2021 ухвалою Господарського суду Київської області відкрито провадження у справі №911/346/21 за позовом ОСОБА_16 до СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" про визнання недійсним рішення загальних зборів членів СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ", оформлених протоколом №05/2020 від 05.11.2020.

02.03.2021 до Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції (далі - Колегія) скаржниками було подано доповнення до скарги на рішення державного реєстратора, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15.02.2021 за №КО-4478 (а.с. 38-40 т. 1), відповідно до яких скаржники вказували на те, що відповідно до реєстраційної дії від 12.02.2021 №009002541 було змінено склад членів Кооперативу шляхом додання 10 нових членів, а саме: ОСОБА_31 , ОСОБА_32 та ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 та ОСОБА_40 , однак, станом на 05.11.2020 та станом на 12.02.2021 такі особи не були членами Кооперативу в розумінні положень Статуту Кооперативу та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", оскільки прийняття до складу Кооперативу нових членів відноситься до компетенції загальних зборів членів Кооперативу, а станом на 05.11.2020 згідно відомостей ЄДР до складу Кооперативу входило 27 осіб, з яких 2 померло, у зв`язку з чим право на участь в загальних зборах членів Кооперативу мали 25 осіб, відомості про яких внесено до реєстру. В той же час, на зборах 05.11.2020 були присутніми лише 10 чинних членів Кооперативу, інформація про яких була внесена до ЄДР, а тому такі збори не були повноважними на прийняття будь-яких рішень в силу відсутності кворуму.

У письмових поясненнях по суті скарги (а.с. 41-44 т. 1), поданих 02.03.2021 ОСОБА_14 як представником СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" до Колегії Мін`юсту, остання просила відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 від 15.02.2021, посилаючись на пропуск строку звернення з нею, а також на наявність безумовних підстав для відмови, а саме наявність судових спорів, з доданням до письмових пояснень копій ухвал суду у справах №911/1727/19, №911/3565/20, №911/346/21 на підтвердження цього.

За наслідками розгляду вказаної скарги, на підставі Висновку Колегії від 02.03.2021, Мін`юстом було видано Наказ від 18.03.2021 за №1006/5 "Про задоволення скарги" (а.с. 6, 7-12 т. 1), відповідно до якого, зокрема, наказано:

- скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 15.02.2021 задовольнити частково;

- скасувати в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційну дію від 12.02.2021 №009002541 "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу", проведену державним реєстратором Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області Захарченко Л.М. щодо СВК "Новоселицький";

- у частині вимог щодо скасування реєстраційної дії від 10.04.2019 №8002541 "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу", проведеної державним реєстратором Комунального підприємства "Реєстрація плюс" Товкайло У.В. відмовлено у зв`язку з тим, що закінчився встановлений законом строк подачі скарги.

Позивач вважає Наказ №1006/5 від 18.03.2021 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки його видано з порушенням норм чинного законодавства України, зокрема, п.п. 1, 4, 5, 7, 8 ч. 8 ст. 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців" та п. 6 Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення (стаття 124 Конституції України).

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 наведеної статті визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, якими є, зокрема, визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

З огляду на положення ст. 20 ЦК України та принцип диспозитивності господарського судочинства (ст. 14 ГПК України), позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу.

В даному випадку в поданому до суду позові позивачем пред`явлено вимогу про скасування Наказу Міністерства юстиції України №1006/5 від 18.03.2021 "Про задоволення скарги", яким, зокрема, частково задоволено скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 15.02.2021 та скасовано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційну дію від 12.02.2021 №009002541 "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу", проведену державним реєстратором Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області Захарченко Л.М. щодо СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ".

Виходячи із суті права, за захистом якого звернувся позивач, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин спірних правовідносин у справі, суд дійшов висновку, що спір у цій справі відноситься до юрисдикції господарських судів з огляду на таке.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій;

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг;

- хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" визначає суб`єкт владних повноважень як орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте, сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів. Відповідний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 821/1504/17.

Статтею 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" передбачено порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації, зокрема встановлено: рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів або до суду (ч. 1); рішення, дії або бездіяльність Міністерства юстиції України та його територіальних органів можуть бути оскаржені до суду (ч. 10).

Виникнення спірних правовідносин у даній справі зумовлено незгодою позивача з висновком Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 02.03.2021 та Наказом Міністерства юстиції України від 18.03.2021 №1006/5 "Про задоволення скарги", якими, зокрема, скасовано в ЄДР реєстраційну дію від 12.02.2021 №002541 "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу", проведену державним реєстратором Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Захарченко Людмилою Миколаївною щодо СВК "Новоселицький" (п. 2 Наказу).

Із матеріалів справи вбачається, що відповідною реєстраційною дією від 12.02.2021 було внесено зміни в ЄДР щодо СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" стосовно зміни керівника, зміни складу учасників, зміни до установчих документів, які були прийняті на підставі рішення загальних зборів СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ", оформлених протоколом №05/2020 від 05.11.2020.

В той же час, скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за наслідками розгляду якої було прийнято оскаржуваний Наказ №1006/5 від 18.03.2021, була мотивована, зокрема, прийняттям відповідних рішень загальних зборів СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ", оформлених протоколом №05/2020 від 05.11.2020, особами, які, на думку скаржників, не були членами Кооперативу та за відсутності кворуму.

Отже, спірні правовідносини у даній справі зумовлені існуючим спором між членами Кооперативу щодо легітимності їх повноважень, тобто, є похідними від існуючого спору, що виник з корпоративних відносин, майновим інтересом позивача в якому виступає встановлення правової визначеності відносно кола осіб, уповноважених на управління Кооперативом.

Відтак, не зважаючи на участь у спорі суб`єкта владних повноважень, суд дійшов висновку про те, що цей спір не є публічно-правовим та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

За змістом частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною першою статті 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів (п. 3); справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах (п. 4); справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є прідприємцем (п. 10).

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Враховуючи, що у справі, яка розглядається, оскаржується скасування реєстраційних дій, яким передує невирішений корпоративний спір, суд дійшов висновку, що у межах спірних правовідносин існує спір про право, відтак спір у даній справі не є публічно-правовим, юрисдикція адміністративних судів на спірні правовідносини не поширюється і вирішення цього спору належить здійснювати в порядку господарського судочинства.

При цьому судом враховано правову позицію щодо застосування зазначених норм процесуального права, висловлену Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 14.03.2018 у справі №396/2550/17 та від 30.05.2018 у справі №907/1215/15, Касаційним адміністративним судом Верховного Суду у постанові від 04.09.2018 у справі №826/1934/17.

Предметом спору у даній справі є наявність чи відсутність правових підстав для скасування Наказу Мін`юсту №1006/5 від 18.03.2021.

Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" (далі також - Закон), Положенням про Колегію з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 09.01.2020 №71/5, Порядком розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1128 (в редакції постанов Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 № 1150, від 15.04.2020 № 288) (далі також - Порядок розгляду скарг).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу-підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Державний реєстратор юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - державний реєстратор) - особа, яка перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації, нотаріус (п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону).

Державний реєстратор вчиняє дії, визначені ч. 2 ст. 6 Закону, зокрема, перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду документів; перевіряє документи на наявність підстав для відмови у державній реєстрації; проводить реєстраційну дію (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для зупинення розгляду документів та відмови у державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру.

Суд відзначає, що компетенція Міністерства юстиції України щодо розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації не є безумовною, адже її межі врегульовано статтею 34 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань".

Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 34 вказаного Закону Міністерство юстиції України розглядає скарги: на проведені державним реєстратором реєстраційні дії (крім випадків, якщо такі реєстраційні дії проведено на підставі судового рішення); на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України, а згідно п. 4 ч. 8 ст. 34 Закону Міністерство юстиції України відмовляє у задоволенні скарги у разі наявності інформації про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави.

Отже, Міністерство юстиції України не має права здійснювати перегляд рішень державного реєстратора про державну реєстрацію у випадку, зокрема, коли щодо предмету скарги наявний судовий спір.

Відповідно до частини 6 статті 34 Закону за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про: 1) відмову в задоволенні скарги; 2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення, зокрема, про: а) скасування реєстраційної дії, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатом розгляду скарги, - у разі оскарження реєстраційної дії, рішення територіального органу Міністерства юстиції; ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Єдиного державного реєстру. За результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи можуть прийняти мотивоване рішення, в якому передбачити шляхи для задоволення скарги.

Частина 8 ст. 34 Закону визначає вичерпний перелік підстав, за наявності яких Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 34 Закону Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги у разі наявності інформації про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України (ч. 9 ст. 34 Закону).

Відповідно до пунктів 5, 6, 8 Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128 (в редакції постанов Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 № 1150, від 15.04.2020 № 288), встановлено:

Мін`юст чи відповідний територіальний орган розглядає скаргу у сфері державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації на предмет встановлення підстав для відмови в її задоволенні, а саме: оформлення скарги без дотримання вимог, визначених законом; наявність інформації про судове рішення про відмову позивача від позову з такого самого предмета спору, про визнання відповідачем позову або затвердження мирової угоди сторін; наявність інформації про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави; наявність рішення Мін`юсту чи його територіального органу з такого самого питання; здійснення Мін`юстом чи його територіальним органом розгляду скарги з такого самого питання від того самого скаржника; подання скарги особою, яка не має на це повноважень; закінчення встановленого законом строку подачі скарги; розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції Мін`юсту чи його територіального органу. Мін`юст чи відповідний територіальний орган розглядає скаргу у сфері державної реєстрації у строк, визначений абзацом першим цього пункту, також на предмет пересилання її за належністю Мін`юсту чи іншому територіальному органу.

Якщо під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації відповідно до пункту 5 цього Порядку встановлено наявність підстав для відмови в її задоволенні, Мін`юст чи відповідний територіальний орган приймає не пізніше десяти робочих днів з дня її реєстрації рішення про відмову в задоволенні такої скарги із зазначенням мотивів такої відмови.

У разі коли під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації відповідно до пункту 5 цього Порядку не виявлено підстав для відмови в її задоволенні чи підстав для пересилання її за належністю, Мін`юст чи відповідний територіальний орган здійснює колегіальний розгляд такої скарги на предмет наявності (відсутності) порушень закону в рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту, що оскаржуються.

Таким чином, Мін`юст здійснює колегіальний розгляд скарги на предмет наявності (відсутності) порушень закону в рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, що оскаржуються, виключно за умови відсутності підстав для відмови в задоволенні такої скарги чи підстав для пересилання її за належністю.

Підстави для відмови в задоволенні такої скарги імперативно визначені частиною 8 статті 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" та у п. 5 Порядку розгляду скарг.

Матеріалами даної справи підтверджується наявність станом на час розгляду такої скарги (в т.ч. прийняття Висновку Колегією Мінюсту від 02.03.2021, який став підставою для видачі Наказу №1006/5 від 18.03.2021) інформації про судові провадження у зв`язку із спорами між СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" та його членами з приводу дійсності як рішень Загальних зборів членів СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ", оформлених протоколами №10/2019 від 10.04.2019 та №05/2020 від 05.11.2020, так і вчинених на підставі них реєстраційних дій від 10.04.2019 №8002541 від 12.02.2021 № 009002541, а саме справ Господарського суду Київської області:

- №911/1727/19 за позовом ОСОБА_3 до СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" про визнання недійсним рішення Загальних зборів членів СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ", оформлених протоколом №10/2019 від 10.04.2019;

- №911/3656/20 за позовом ОСОБА_7 та ОСОБА_3 до СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" про визнання недійсним рішення Загальних зборів членів СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ", оформлених протоколом №10/2019 від 10.04.2019, та скасування державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, зокрема, зміну керівника або відомостей про керівника юридичної особи, вчинену 10.04.2019 за №80002541 державним реєстратором Комунального підприємства "Реєстрація плюс" Товкайло У.В.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою Господарського суду Київської області від 26.04.2021 об`єднано справу № 911/1727/19 зі справою № 911/3656/20 для спільного розгляду в одну справу № 911/3656/20, розгляд якої триває в суді першої інстанції;

- №911/346/21 за позовом ОСОБА_16 до СВК "Новоселицький" про визнання недійсним рішення Загальних зборів членів СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ", оформлених протоколом №05/2020 від 05.11.2020, та за зустрічним позовом СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" до ОСОБА_16 про визнання Загальних зборів членів СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" від 05.11.2020 такими, що відбулися і були проведенні відповідно до чинного законодавства; визнання протоколу Загальних зборів членів СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" за №05/2020 від 05.11.2020 таким, що відповідає вимогам чинного законодавства; визнання статуту СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" в новій редакції таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень розгляд справи №911/346/21 триває в суді першої інстанції, а одним із її учасників є скаржник - ОСОБА_3 .

При цьому, суд враховує, що суб`єктний склад сторін наведених судових проваджень прямо не відповідає складу скаржників за поданою до Мін`юсту скаргою, однак, встановлені в межах даного спору обставини перебігу спірних правовідносин вказують на те, що наразі існує невирішений корпоративний спір між певним колом учасників Кооперативу з одночасною участю в цьому самого Кооперативу, що свідчить про наявність неврегульованого в судовому порядку корпоративного спору, наслідками якого є як відповідні скарги до Мін`юсту, так і вказані судові провадження, що безумовно впливає на інтереси всіх учасників Кооперативу, що додатково підтверджується повідомленням Мін`юсту про день, час і місце розгляду спірної скарги не лише Кооперативу та скаржників, а й інших його учасників.

Проте, при розгляді скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 від 15.02.2021, Колегія в порушення приписів п. 4 ч. 8 ст. 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" розглянула скаргу по суті та надала Висновок від 02.03.2021, яким рекомендувала задовольнити скаргу частково в частині оскарження реєстраційної дії від 12.02.2021 за №009002541, а в частині оскарження реєстраційної дії 10.04.2019 за №80002541 - відмовити, у зв`язку із тим, що закінчився встановлений законом строк подачі скарги.

Такі рекомендації Колегії в силу наявності станом на час розгляду скарги судових проваджень у справах №911/1727/19, №911/3656/20 та №911/346/21 суперечили приписам п. 4 ч. 8 ст. 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", адже розгляд відповідної скарги виходив за межі компетенції Мін`юсту, тобто, Висновок Колегії від 02.03.2021, на підставі якого прийнято оскаржуваний Наказ №1006/5 від 18.03.2021, складено з порушенням вимог чинного законодавства, а саме вказаної норми.

Із Висновку Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів міністерства юстиції від 02.03.2021 (далі - Висновок Колегії від 02.03.2021), складеного за наслідками розгляду скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 15.02.2021, на підставі якого Мін`юстом було видано Наказ від 18.03.2021 №1006/5, вбачається, що підставою для рекомендування до скасування в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) реєстраційної дії від 12.02.2021 №009002541, став висновок про порушення державним реєстратором ОСОБА_42 приписів п. 5 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" при проведенні відповідної реєстраційної дії. За Висновком Колегії, державний реєстратор ОСОБА_42 повинна була відмовити у державній реєстрації на підставі вказаної норми Закону.

Пунктом 5 частини 1 ст. 28 вказаного Закону встановлено, що підставою для відмови у державній реєстрації є випадок, коли документи суперечать вимогам Конституції та законів України.

Наведене мотивовано Колегією наступними висновками:

- у загальних зборах СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" 05.11.2020 прийняли участь 20 осіб, 10 з яких, на момент проведення загальних зборів Кооперативу, не були членами Кооперативу;

- заяви про вступ членів Кооперативу були затверджені Головою Кооперативу, в той час як виконавчим органом Кооперативу є Правління, тобто, вказане суперечить приписам статуту СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ";

- членство в Кооперативі настає з моменту затвердження рішення Правління Кооперативу Загальними зборами Кооперативу, а тому ОСОБА_31 , ОСОБА_32 та ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 та ОСОБА_40 не мали права брати участь у прийнятті рішень загальними зборами СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ", які відбулись 05.11.2020, оскільки не були членами Кооперативу;

- відповідно до відомостей ЄДР на момент проведення оскаржуваної реєстраційної дії членами Кооперативу були 27 осіб, то загальні збори членів СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ", які відбулись 05.11.2020, були проведені з порушенням вимог ст. 15 Закону України "Про кооперацію" та Статуту Кооперативу, оскільки на них були присутні менше половини членів Кооперативу, а тому Загальні збори членів Кооперативу не були правомочними вирішувати питання про прийняття нових членів Кооперативу.

Вказані висновки Колегії були прийняті незважаючи на розгляд справ №911/1727/19, №911/3656/20 та №911/346/21 Господарським судом Київської області, за результатами розгляду яких суд має встановити відповідні обставини.

В межах даної справи суд досліджує саме наявність чи відсутність підстав для скасування оскаржуваного наказу Мін`юсту.

Однак, з метою об`єктивного розгляду даної справи, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Статтею 10 Закону України "Про кооперацію" встановлено, що членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу. Членом кооперативу може бути фізична особа, яка досягла 16-річного віку і виявила бажання брати участь у його діяльності. Кооператив зобов`язаний вести облік своїх членів та видати кожному з них посвідчення про членство.

Із наявного в матеріалах справи Статуту Кооперативу від 13.09.2007 (а.с. 109-119 т. 1) вбачається, що станом на 13.09.2007 діючими членами Кооперативу були 27 осіб, а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_29 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_2 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_30 , ОСОБА_28 (ст. 2 Статуту Кооперативу від 13.09.2007).

Доказів внесення змін до визначеного в ст. 2 Статуту Кооперативу списку членів Кооперативу, до настання спірних подій (10.04.2019 та 05.11.2020), матеріали справи не містять, що підтверджується відповідними відомостями з ЄДР.

Поряд з цим, в поданій до Мін`юсту скарзі скаржниками зазначалося про те, що рішеннями позачергових Загальних зборів СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ", оформленими протоколом №1 від 10.03.2016, було вирішено, зокрема, припинити членство в СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" відповідно до п.п. "а", "б" п. 9.1 ст. 9 Статуту Кооперативу, ст.ст. 13, 15 Закону України "Про кооперацію" з моменту добровільного виходу з Кооперативу та припинення трудової участі в діяльності Кооперативу 11 осіб: ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_29 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_25 (далі разом - 11 осіб); та відповідно до п.п. "д" п. 9.1 ст. 9 Статуту Кооперативу, у зв`язку із смертю члена Кооперативу - ОСОБА_24 .

Такі посилання здійснювалися останніми в підтвердження їх доводів відносно незаконності проведення 10.04.2019 загальних зборів членів СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ", на яких були прийняті рішення, оформлені протоколом №10/2019 від 10.04.2019, зокрема, щодо: відкликання (припинення повноваження) ОСОБА_3 з посади голови Кооперативу; обрання ОСОБА_14 головою Кооперативу; припинення повноваження членів правління Кооперативу; скасування рішень загальних зборів членів Кооперативу та рішень правління Кооперативу, зокрема: протоколу №1 позачергових загальних зборів СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" від 10.03.2016.

Зокрема, такі твердження зводилися до того, що, в силу припинення з 10.03.2016 членства в Кооперативі вищезазначених осіб, на Загальних зборах 10.04.2019 був відсутній кворум, а ОСОБА_14 не могла бути обраною Головою Кооперативу в силу припинення її членства в Кооперативі внаслідок припинення трудової участі в діяльності Кооперативу.

В той же час, згідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про кооперацію" основними правами члена кооперативу є: участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; одержання кооперативних виплат та виплат на паї; одержання паю у разі виходу з кооперативу в порядку і в строки, визначені його статутом; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про кооперацію" членство в кооперативі припиняється у разі: добровільного виходу з нього; припинення трудової участі в діяльності виробничого кооперативу; несплати внесків у порядку, визначеному статутом кооперативу; смерті члена кооперативу - фізичної особи; ліквідації члена кооперативу - юридичної особи; припинення діяльності кооперативу.

Положеннями п. 9.1 Статуту Кооперативу від 13.09.2007 встановлено, що членство в Кооперативі припиняється в разі: а) добровільного виходу з Кооперативу; б) припинення трудової участі в діяльності Кооперативу; в) несхвалення Загальними Зборами рішення Правління про прийняття до Кооперативу в разі подання такою особою відомостей, що не відповідають дійсності та були підставою для прийняття до Кооперативу, а також неправомірних дій посадових осіб при вирішенні питання про прийняття до Членів Кооперативу; г) ліквідації Кооперативу; д) смерті члена Кооперативу; е) виключення з Членів Кооперативу у випадках: несплати пайового внеску; встановлення вироком суду того, що пайовий внесок складається з коштів, добутих злочинним шляхом. Рішення про виключення з числа Членів Кооперативу приймається Загальними Зборами та може бути оскаржене в судовому порядку.

Згідно із п. 9.7 Статуту Кооперативу від 13.09.2007 у разі виходу з Кооперативу член Кооперативу подає заяву до Правління Кооперативу, яка розглядається в двотижневий строк.

З огляду на викладені положення вбачається, що припинення членства в Кооперативі за рішенням Загальних Зборів членів Кооперативу може мати місце у випадку прийняття останніми рішення про виключення відповідного члена за наявності виключно таких підстав: несплати пайового внеску; встановлення вироком суду того, що пайовий внесок складається з коштів, добутих злочинним шляхом, а в усіх інших випадках членство припиняється автоматично з вчиненням певних дій (подачі заяви про добровільний вихід; несхвалення Загальними Зборами рішення Правління про прийняття до Кооперативу) чи настання відповідних подій (припинення трудової участі в діяльності Кооперативу, ліквідації Кооперативу; смерті члена Кооперативу).

При цьому, ні Закон України "Про кооперацію", який є спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, ні Статут Кооперативу від 13.09.2007 не містять пов`язаності реалізації права на вихід зі складу членів кооперативу ні з рішенням Загальних зборів членів Кооперативу, ні з внесенням змін до установчих документів Кооперативу.

Тобто, добровільний вихід з кооперативу є безпосередньою дією члена відповідного кооперативу, спрямованою на припинення відносин з ним за його власної ініціативи, вчинення якої реалізується членом шляхом подання до Правління Кооперативу відповідної заяви та не залежить від волі Загальних зборів Кооперативу.

Вирішуючи подібне питання щодо моменту виходу учасника з товариства за аналогічних положень в статутних документах товариства, Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 07.04.2020 у справі №910/7674/18 було зазначено, що моментом виходу члена з товариства є дата подачі ним заяви про вихід відповідній посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органами зв`язку.

Отже, припинення членства у Кооперативі, зокрема, в силу добровільного виходу, припинення трудової участі в діяльності Кооперативу чи смерті члена Кооперативу, настає не в момент прийняття рішення Загальним зборами Кооперативу про це чи проведення державної реєстрації відповідних змін у складі членів Кооперативу, а в момент вчинення відповідних дій (подання заяви) чи настання відповідних подій.

Аналогічний висновок про застосування приписів ст.ст. 12, 13 Закону України "Про кооперацію" міститься в постанові Верховного Суду від 20.01.2021 у справі №916/3600/19.

Стосовно такої підстави припинення членства в Кооперативі як припинення трудової участі в діяльності Кооперативу, суд відзначає, що як спеціальними законами, які регулюють спірні правовідносини (Закон України "Про кооперацію", Закон України "Про сільськогосподарську кооперацію"), так і положення Статуту Кооперативу не містять чіткого визначення в чому саме має полягати трудова участь члена Кооперативу в його діяльності, адже в силу специфіки правового статусу сільськогосподарського виробничого кооперативу така участь може втілюватися і в самостійному обробітку членом певної частини належної Кооперативу чи внесеної ним у вигляді свого паю землі, а тим більше не містить визначення форми фіксації такої трудової участі чи її припинення.

Членські й трудові відносини не є однаковими видами відносин у Кооперативі.

Отже, при наявності існуючих судових спорів щодо членства в Кооперативі, саме судом має бути надана оцінка заяви ОСОБА_14 про звільнення її з посади завідуючої відділом кадрів СВК "Новоселицький" за власним бажанням та зроблено висновок, чи була така заява волевиявленням члена Кооперативу на припинення членства в ньому, чи є така заява правовою підставою для висновку про те, що має місце припинення членства в силу припинення трудової участі в діяльності Кооперативу.

Суд наголошує, що будь-яких інших документів на підтвердження факту настання визначених положеннями ст. 13 Закону України "Про кооперацію" та п.п. 9.1, 9.7 Статуту Кооперативу від 13.09.2007 підстав для припинення членства зазначених в протоколі №1 від 10.03.2016 осіб матеріали справи (в т.ч. матеріали скарги) не містять.

Наведене, в свою чергу, свідчить про необгрунтованість та передчасність висновку Мін`юсту про припинення з 10.03.2016 членства в СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" відповідно до п.п. "а", "б" п. 9.1 ст. 9 Статуту Кооперативу, ст.ст. 13, 15 "Про кооперацію" з моменту добровільного виходу з Кооперативу та припинення трудової участі в діяльності Кооперативу 11 осіб: ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_29 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_25 .

Відносно посилань у протоколі № 1 від 10.03.2016 на припинення членства в Кооперативі ОСОБА_24 відповідно до п.п. "д" п. 9.1 ст. 9 Статуту Кооперативу від 13.09.2007 суд відзначає, що будь-які докази на підтвердження даного факту відсутні, однак, за одночасної відсутності жодних заперечень учасників справи стосовно дійсності цього факту, суд не вбачає підстав для сумнівів у дійсності відповідного факту, а тому членство такої особи є припиненим автоматично з настанням відповідної події (смерті).

Із наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 03.03.2021 щодо СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" (а.с. 20-28 т. 1) вбачається, що 17.03.2016 державним реєстратором реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області Дехтяренко О.І. було проведено щодо СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" реєстраційну дію у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, 17.03.2016 09:05:14, 7002541, Зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи".

Тобто, за наслідками прийняття рішень на позачергових загальних зборах членів СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ", оформлених протоколом №1 від 10.03.2016, до відомостей ЄДР було внесено зміни виключно щодо керівника Кооперативу, а жодних змін щодо кількісного складу його членів не вносилося.

Із наявного в матеріалах справи протоколу позачергових Загальних зборів СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" №1 від 25.04.2019 (а.с. 126-127 т. 1) (далі - протокол №1 від 25.04.2019) вбачається посилання в ньому на загальну кількість членів Кооперативу - 25 осіб.

Проведення 10.04.2019 Загальних зборів членів СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" і голосування за рішення з порядку денного, відображеного в протоколі №10/2019 від 10.04.2019, 14 членами Кооперативу, присутніми на відповідних зборах, могло відповідати приписам ст. 15 Закону України "Про кооперації" та ст. 16 Статуту Кооперативу від 13.09.2007, адже присутність 14 членів може свідчити про наявність кворуму на таких зборах.

При цьому суд звертає увагу, що у п. 17 Висновку Колегії, на підставі якого Мін`юстом прийнятий оскаржуваний Наказ, зазначено, що "відповідно до відомостей ЄДР на момент проведення оскаржуваної реєстраційної дії членами Кооперативу були 27 осіб…".

Разом з цим, відповідні обставини мають бути встановлені судом при вирішенні спору, який розглядається Господарським судом Київської області у справі № 911/3656/20 (об`єднана зі справою Господарського суду Київської області у справі № 911/1727/19). Саме в межах розгляду справи № 911/3656/20 судом мають бути встановлені обставини щодо кількості учасників Кооперативу станом на 10.04.2019, кількості присутніх членів Кооперативу на Загальних зборах членів Кооперативу 10.04.2019.

В свою чергу, посилання скаржників на неправомочність проведених 10.04.2019 загальних зборів членів СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ", оформлених протоколом №10/2019 від 10.04.2019, як підставу для скасування реєстраційної дії від 10.04.2019 №8002541, що, в свою чергу, використовується ними як одна з підстав для тверджень про незаконність послідуючих дій (рішень загальних зборів членів СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ", оформлених протоколом №05/2020 від 05.11.2020, та проведеної на їх підставі реєстраційної дії від 12.02.2021 №009002541), мало бути оцінено Мін`юстом критично, враховуючи, що обставина правомірності (неправомірності) проведених 10.04.2019 Загальних зборів членів Кооперативу, оформлених протоколом №10/2019 від 10.04.2019, буде встановлена судом за результатами розгляду справи № 911/3656/20.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що статтею 11 Закону України "Про кооперацію" встановлено, що вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу.

Тобто, в положеннях наведеної норми законодавцем було визначено, що вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви зацікавленої особи та за наслідками прийняття відповідного рішення правлінням чи головою кооперативу з послідуючим його затвердженням загальними зборами, залишивши право визначення безпосереднього порядку прийняття відповідного рішення та затвердження його на розсуд кооперативу, шляхом унормування такого питання в положеннях відповідного статуту.

Як вбачається із змісту Статуту Кооперативу від 13.09.2007, Кооперативом було реалізовано відповідне право, пунктами 8.2, 8.3 встановлено відповідний порядок, а саме.

Вступ до Кооперативу здійснюється на підставі поданої до Правління заяви й прийнятого ним відповідного рішення та шляхом здійснення вступного й пайового внеску (п. 8.2 Статуту Кооперативу від 13.09.2007).

На підставі заяви про вступ до Кооперативу Правління Кооперативу приймає рішення про прийняття заявника до складу Членів Кооперативу, яке підлягає схваленню Загальними зборами на найближчому засіданні простою більшістю голосів;

У разі, коли Загальні Збори затверджують рішення Правління про прийняття до Членів Кооперативу, датою вступу до Кооперативу вважається день прийняття відповідного рішення Правлінням;

Якщо рішення Правління про прийом до членів кооперативу не було затверджене Загальними зборами, особа припиняє членство в кооперативі з дня прийняття рішення Загальними Зборами. При цьому, на неї розповсюджуються майнові наслідки, що передбачені цим Статутом (п. 8.3 Статуту Кооперативу від 13.09.2007).

Отже, в силу приписів ст. 11 Закону України "Про кооперацію" в положеннях пунктів 8.2, 8.3 Статуту Кооперативу від 13.09.2007 було визначено, що особа, яка виявила бажання стати членом Кооперативу та виконала необхідні умови для цього (подала письмову заяву, здійснила вступний і пайовий внесок) набуває відповідного статусу члена Кооперативу з моменту прийняття Правлінням відповідного рішення.

Тобто, не є необхідним затвердження Загальними зборами членів Кооперативу рішення Правління про прийняття особи до складу членів Кооперативу для набуття відповідної особою статусу учасника, а відтак, і відповідних прав учасника Кооперативу.

В підтвердження викладеного слід звернути увагу на: по-перше: наслідки затвердження зборами відповідного рішення - датою вступу до Кооперативу є дата рішення Правління; по-друге, наслідки відмови в затвердженні - є припинення членства з дати прийняття рішення Загальними зборами про незатвердження та поширення на таку особу наслідків припинення членства діючим членом - виплата частки доходу до моменту виходу.

Більш того, на той факт, що особа набуває статусу члена Кооперативу саме з моменту прийняття відповідного рішення Правління, а не затвердження такого рішення Загальними зборами членів Кооперативу, вказує і відображення у пп. в) п. 9.1 Статуту Кооперативу такої підстави припинення членства як несхвалення Загальними зборами рішення Правління про прийняття до Кооперативу в разі подання такою особою відомостей, що не відповідають дійсності та були підставою для прийняття до Кооперативу, а також неправомірних дій посадових осіб при вирішенні питання про прийняття до Членів Кооперативу.

Отже, в положеннях Статуту Кооперативу від 13.09.2007 було визначено, що особа набуває статусу члена Кооперативу саме з моменту прийняття відповідного рішення Правлінням, а не рішення Загальних зборів членів Кооперативу.

Як вбачається із матеріалів справи у період з 12.02.2020 по 08.05.2020 Рішеннями голови Кооперативу (Правління) №12022020/1 від 12.02.2020, №13022020/1 від 13.02.2020 та №08052020/1 від 08.05.2020 "Про прийняття нових членів до СВК "Новоселицький" (а.с. 174-175 т. 1) на підставі відповідних заяв (а.с. 177-121 т. 1) та за наслідками сплати вступних і пайових внесків було прийнято до складу членів Кооперативу 10 осіб, а саме: ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 та ОСОБА_40 .

Відносно посилання Колегії Мін`юсту на те, що рішення про прийняття нових членів Кооперативу могло бути прийнято виключно Правлінням, а не одноособово Головою Кооперативу, суд наголошує, що відповідна обставина має бути встановлена судом при вирішенні спору, який розглядається Господарським судом Київської області у справі № 911/346/21. Зокрема, судом має бути встановлено наявність або відсутність у Голови Кооперативу (у період прийняття ним вищезазначених рішень) повноважень Правління за відсутності обраного органу у вигляді Правління при наявності обраного Голови Кооперативу.

Обставини щодо проведення 05.11.2020 Загальних зборів членів Кооперативу, оформлених протоколом №05/2020 від 05.11.2020, з дотримання (недотримання) вимог Закону України "Про кооперації" та Статуту Кооперативу, за наявності (відсутності) правомочностей з прийняття рішень щодо винесених на порядок денний таких зборів питань, в т.ч. про затвердження рішень Голови Кооперативу щодо прийняття нових членів, будуть встановлені судом за результатами розгляду справи № 911/346/21.

В свою чергу, Висновок Колегії Мін`юсту, на підставі якого видано оскаржуваний Наказ №1006/5 від 18.03.2021, про те, що реєстраційна дії від 12.02.2021 №009002541 була здійснена з порушенням приписів п. 5 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", якими у якості підстави для відмови у державній реєстрації визначено випадок, коли документи суперечать вимогам Конституції та законів України) є необгрунтованим, адже така реєстраційна дія була вчинена на виконання рішень загальних зборів членів СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ", оформлених протоколом №05/2020 від 05.11.2020, які станом на час розгляду скарги та прийняття оскаржуваного наказу Мін`юсту не були спростовані в судовому порядку (визнані недійсними) та є предметом судового провадження у справі № 911/346/21.

За наведених обставин, матеріалами справи підтверджуються доводи позивача про те, що відповідач згідно п. 4 ч. 8 ст. 34 Закону повинен був відмовити у задоволенні скарги, тоді як доводи відповідача у відзиві на позовну заяву, який заперечував відповідну позицію позивача, суд відхиляє як безпідставні.

При цьому, у поданому до суду відзиві відповідач жодним чином не обґрунтував складення спірного Висновку Колегії та прийняття на його підставі оскаржуваного Наказу за наявності судового провадження у справі №911/346/21, в той час, як надані ним матеріали розгляду скарги містять відповідні пояснення СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" з вказівкою на існування такого судового провадження з доданням ухвали Господарського суду Київської області у справі №911/346/21.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до частин 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статті 76-79 ГПК України місять приписи щодо належності, допустимості, достовірності та вірогідності доказів.

У пунктах 8.15 - 8.22 постанови Верховного Суду від 29.01.2021 у справі №922/51/20 зазначено таке:

"8.15. Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

8.16. Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

8.17. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

8.18. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

8.19. До того ж Верховний Суд наголошує, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву статті 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

8.20. Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Належних та допустимих доказів на спростування обставин прийняття оскаржуваного Наказу №1006/5 від 18.03.2021 з порушенням приписів п. 4 ч. 8 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань" та невідповідністю покладених в основу Висновку Колегії від 02.03.2021 доводів відносно рекомендування до скасування реєстраційної дії 12.02.2021 за №009002541 дійсним обставинам спірних правовідносин і положеннями ст. 6, 28 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань", ст. 12, 13, 15 Закону України "Про кооперацію", відповідач суду не подав.

Отже, встановлені судом обставини свідчать про наявність підстав для скасування Наказу Мін`юсту №1006/5 від 18.03.2021 про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 15.02.2021 (в частині вимоги щодо скасування реєстраційної дії від 12.02.2021 №009002541).

Крім того, оспорюваним Наказом №1006/5 від 18.03.2021 Мін`юст відмовив у задовленні скарги в частині вимог щодо скасування реєстраційної дії від 10.04.2019 №8002541 у зв`язку з тим, що закінчився встановлений законом строк подачі скарги.

Відмовляючи у наведеній частині вимог, Мін`юст виходив з наступного:

- у тексті скарги не зазначено інформацію, коли скаржникам стало відомо про порушення своїх прав;

- до Міністерства юстиції України вже зверталися із скаргами від 10.09.2019, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 20.09.2019 за № КО-16861, та від 16.09.2019, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 18.09.2019 за № 32297-33-19 ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_2 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_30 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на реєстраційну дії від 10.04.2019 № 8002541 "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу", проведену державним реєстратором Товкайло У.В.. щодо СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ";

- за результатом розгляду зазначенихз скарг Мін`юстом України були прийняті рішення у формі наказів від 05.12.2020 № 4106/7 "Про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_43 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_2 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_30 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 від 10.09.2019 без розгляду її по суті" та № 4107/7 "Про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_43 , ОСОБА_11 , ОСОБА_44 , ОСОБА_2 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_30 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 від 16.09.2019 без розгляду її по суті", у зв`язку з тим, що закінчився встановлений законом строк подачі скарги та скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою статті 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", а саме: скарга не містить відомостей про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання;

- відповідно до частини 3 статті 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань" рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю, а згідно з пунктом 8 частини восьмої статті 34 вказаного Закону Міністерство юстиції України відмовляє у задоволенні скарги, якщо закінчився встановлений законом строк подачі скарги.

Наявними в матеріалах даної справи доказами підтверджується, що скаржниками не дотримано строк подачі скарги на реєстраційну дію 10.04.2019 № 8002541.

Водночас, той факт, що в частині оскарження реєстраційної дії від 10.04.2019 №80002541 було відмовлено в задоволенні скарги з підстав пропуску строку на звернення з нею не нівелює факту відсутності компетенції Мін`юсту на розгляд скарги вцілому з огляду на наявність судових проваджень відносно спріних правовідносин (справи № 911/1727/19, № 911/3656/20, № 911/346/21), а тому і в цій частині спірний наказ підлягає скасуванню.

Суд зазначає, що в ході розгляду справи по суті позивач та треті особи-1, 2, 3 вказували на наявність інших спорів щодо спірних правовідносин, які розглядаються в судовому порядку. Однак відповідні докази учасниками справи не надані.

З огляду на встановлені судом обставини даної справи, судом досліджено, що матеріалами справи підтверджується порушення прав позивача у зв`язку з прийняттям оскаржуваного Наказу №1006/5 від 18.03.2021.

Таким чином, встановлені судом обставини свідчать про наявність підстав для скасування наказу Міністерства юстиції України №1006/5 від 18.03.2021 повністю.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Водночас, при ухваленні даного рішення судом враховано, що згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"; рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України").

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Здійснивши оцінку наявних у матеріалах справи доказів у порядку ст. 86 ГПК України, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги СВК "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" підлягають задоволенню повністю.

Стосовно розподілу судових витрат.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позивач безпосередньо у позовній заяві зазначив, що судові витрати складаються зі сплати судового збору за подання позовної заяви, інші судові витрати на час подання позовної заяви не передбачаються.

Відповідачем не подано попереднього розрахунку суми судових витрат в порядку ст. 124 ГПК України.

Матеріалами справи підтверджується сплата позивачем судового збору за подання позовної заяви у сумі 2 270,00 грн та заяви про забзпечення позову у сумі 1 135,00 грн (а.с. 5, 19 т. 1).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на наведені приписи ст. 129 ГПК України та задоволення позовних вимог повністю, сплачений позивачем судовий збір за подання позовної заяви у сумі 2 270,00 грн та заяви про забзпечення позову у сумі 1 135,00 грн покладається на відповідача.

Керуючись статтями 4, 13, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 240, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Скасувати наказ Міністерства юстиції України від 18.03.2021 №1006/5 "Про задоволення скарги".

3. Стягнути з Міністерства юстиції України (Україна, 01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, буд. 13; ідентифікаційний код 00015622) на користь СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО ВИРОБНИЧОГО КООПЕРАТИВУ "НОВОСЕЛИЦЬКИЙ" (Україна, 08675, Київська обл., Васильківський район, с. Вільшанська Новоселиця, вул. Тарнавського, буд. 9; ідентифікаційний код 32904374) 2 270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок) судового збору за подання позовної заяви, 1 135,00 грн (одну тисячу сто тридцять гривень 00 коп.) судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку, передбаченому ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 29.07.2021

Суддя О. В. Гумега