ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2021м. ДніпроСправа № 904/179/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Лєшукової Н.М., розглянув спір

за позовом Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області, м. Новомосковськ, Дніпропетровська обл. в інтересах держави в особі: позивача-1: Дніпропетровської обласної державної адміністрації, м. Дніпро, позивача-2: Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, смт Межова, Межівський р-н, Дніпропетровська обл., позивача-3: Магдалинівської селищної ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, смт Магдалинівка, Магдалинівський р-н, Дніпропетровська обл.

до ОСОБА_1 , с. Орлівщина, Новомосковський р-н, Дніпропетровська обл.

про стягнення заборгованості з орендної плати у сумі 1 642,16 грн., розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки водного фонду площею 28,8514 га

Представники:

від прокуратури Карпенко О.І..

від позивача-1 Перекорінський І.С.

від позивача-2 не з`явився

від позивача-3 не з`явився

від відповідача не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Новомосковська окружна прокуратура Дніпропетровської області звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом в інтересах держави в особі: Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Магдалинівська селищна рада Магдалинівського району Дніпропетровської області та з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 27.04.2021 № 04/62-674вих21, просить:

- cтягнути з ОСОБА_1 заборгованість зі сплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки водного фонду загальною площею 28,8514 га з кадастровим номером :01:003:0328, укладеним 01.11.2002 між Магдалинівською районною державною адміністрацією Дніпропетровській області та ОСОБА_1 , зареєстрованим 01.11.2002 у Магдалинівському районному відділі земельних ресурсів, про що в Книзі записів реєстрації договорів оренди вчинено запис за № 01 від 01.11.2002, у розмірі: за 2019 рік у сумі 821,08 грн.; за 2020 ріку сумі 821,08 грн. на користь Магдалинівської селищної ради Магдалинівського району Дніпропетровської області;

- розірвати договір оренди земельної ділянки водного фонду загальною площею 28,8514 га, в тому числі: 17,7256 га - площа водного дзеркала, 8,6758 га - площа пасовища, 0,95 га - площа лісосмуги, 1,50 га - площа ярів, кадастровий номер земельної ділянки :01:003:0328, укладений 01.11.2002 між Магдалинівською районною державною адміністрацією Дніпропетровській області та ОСОБА_1 , зареєстрований 01.11. 2002 у Магдалинівському районному відділі земельних ресурсів, про що в Книзі записів реєстрації договорів оренди вчинено запис за № 01 від 01.11.2002;

- зобов`язати ОСОБА_1 повернути державі в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації земельну ділянку водного фонду загальною площею 28,8514 га, з них: 17,7256 га - площа водного дзеркала, 8,6758 га - площа пасовища, 0,95 га - площа лісосмуги, 1,50 га - площа ярів ( кадастровий номер земельної ділянки :01:003:0328), за актом приймання - передачі.

Судові витрати прокурор просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов спірного договору. Крім того, прокурор зазначає, що ОСОБА_1 на момент укладання спірного договору була зареєстрована як фізична особа-підприємець, основним видом діяльності якої є прісноводне рибальство. Оскільки предметом спірного договору оренди є діяльність, яка мала б здійснюватися орендарем саме як фізичною особою - підприємцем, правовідносини, що склались між сторонами, мають господарський характер, отже використання земельної ділянки ОСОБА_1 здійснювалось як фізичною особою - підприємцем.

В письмових поясненнях позивач-1 щодо заявлених прокурором позовних вимог зазначає наступне.

Як вбачається з листа юридичного департаменту облдержадміністрації від 30.12.2020 № 13-2172/0/139-20 позивач-1, як особа, що здійснює повноваження власника від імені держави, не заперечувала проти представництва інтересів держави щодо спірної земельної ділянки органами прокуратури, у зв`язку з чим позивач-1 вважає, що представництво інтересів держави прокуратурою у даній справі здійснюється з належних підстав.

Крім того, позивач-1 вказує на те, що для повного та об`єктивного розгляду справи, інформація щодо заборгованості орендаря ОСОБА_1 , саме щодо нарахування боргу за спірною орендною ділянкою, підлягає додатковому дослідженню судом.

На сьогоднішній день, позивачем -1 проводиться робота з систематизації та приведення у відповідність до чинного законодавства наявних договорів оренди земельних ділянок, де власником виступає держава в особі облдержадміністрації.

Враховуючи не вжиття відповідачем активних дій щодо приведення наявних договірних відносин у відповідність до вимог чинного законодавства, позивач-1 підтримує позовні вимоги прокурора щодо необхідності розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки у власність держави, та вважає їх такими, що відповідають суспільному інтересу.

У відзиві на позов відповідач заперечує проти позовних вимог та зазначає, що відповідно до актуальних даних Державної податкової служби, станом на 05.04.2021 остання не має заборгованості за будь-якими бюджетними платежами, та має переплату у сумі 300,00 грн. по орендній платі з фізичних осіб по ГУ ДПС у Дніпропетровській області, за кодом класифікації доходів бюджету 18010900.

В якості доказу відповідачем долучено до матеріалів справи витяг з інформаційної системи органів ДПС щодо стану розрахунків платника з бюджетом та цільовими фондами (форма F1400204) станом на 05.04.2021.

З урахуванням викладеного, відповідач вважає, що позовні вимоги обґрунтовані на підставі неналежних та недопустимих доказів, оскільки належним доказом наявності заборгованості по орендній платі за землі державної власності є відомості контролюючого органу, яким є Державна податкова служба України.

У відповіді на відзив прокурор з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позов не погоджується, з огляду на таке.

Порушуючи умови спірного договору відповідач протягом тривалого часу не здійснює своєчасної оплати та повної сплати орендної плати за землю з 2014 року.

Прокурор зазначає, що органи Державної податкової служби, Регіональний офіс водних ресурсів у Дніпропетровській області та Магдалинівська селищна рада Магдалинівського району Дніпропетровської області засвідчили наявність тривалої та систематичної заборгованості, проте розрахунок дійсної заборгованості жоден з органів не надав.

Проте, на думку прокурора, не надання розрахунку заборгованості уповноваженими особами не спростовує самого факту існування у ОСОБА_1 систематичної заборгованості та обґрунтованості позовних вимог, оскільки при істотному порушенні умов договору оренди землі, для дострокового його розірвання за рішенням суду достатньо встановлення самого факту такого істотного порушення, а подальше його усунення не позбавляє орендодавця права вимагати розірвання договору у зв`язку із невиконанням його умов.

Крім того, прокурор зазначає, що на момент укладання спірного договору ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа-підприємець і лише з 14.07.2014 остання припинила здійснення підприємницької діяльності.

Таким чином, у випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця її зобов`язання за укладеними договорами не припиняється, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Враховуючи вищезазначене, прокурор просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою від 18.01.2021 позовну заяву Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Магдалинівська селищна рада Магдалинівського району Дніпропетровської області залишено без руху, у зв`язку з тим, що остання подана без додержання вимог, викладених у статтях 164, 172 Господарського процесуального кодексу України.

25.01.2021 від прокуратури надійшла заява про усунення недоліків, яка стала підставою для відкриття загального позовного провадження.

29.01.2021 прокуратурою подано клопотання про виправлення описки у позовній заяві.

Ухвалою суду від 01.02.2021 зобов`язано Орлівщинську сільську раду Новомосковського району Дніпропетровської області у строк протягом 5 (п`яти) днів з моменту отримання цієї ухвали надіслати на адресу Господарського суду Дніпропетровської області у паперовій формі інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 .

01.03.2021 на виконання вимог ухвали суду від Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області до канцелярії суду надійшла відповідь № 17-3 від 09.02.2021, якою підтверджено місце проживання ОСОБА_1 .

Ухвалою від 09.03.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 06.04.2021, з подальшим відкладенням на 05.05.2021

В підготовче засідання, що відбулось 05.05.2021 представники позивачів-1,2, як і представник відповідача не з`явились.

Позивач-3 надіслав клопотання про проведення підготовчого засідання без участі його представника.

Відповідач надіслав клопотання про відкладення підготовчого засідання.

Керівником Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області подано заяву про зміну предмету позову, яка відповідно до її змісту фактично є зменшенням позовних вимог, в частині стягнення з відповідача орендної плати до 1642,16 грн.

Інша частина заявлених позовних вимог залишилась без змін.

Подана заява відповідає вимогам зазначеної вище норми ГПК України у зв`язку з чим остання прийнята судом до розгляду.

Крім того, прокурором заявлено клопотання про зміни назви органу прокуратури з Новомосковська місцева прокуратура Дніпропетровської області на Новомосковська окружна прокуратура Дніпропетровської області, яке відбулось відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" та статті 12 Закону України " Про прокуратуру".

Ухвалою суду від 05.05.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 10.06.2021, відкладено підготовче засідання до 02.06.2021 та здійснено заміну назви органу прокуратури з Новомосковська місцева прокуратура Дніпропетровської області на Новомосковська окружна прокуратура Дніпропетровської області.

Ухвалою суду від 02.06.2021 розгляд підготовчого засідання відкладався до 10.06.2021.

10.06.2021 о 13:54 до суду надійшло повідомлення про замінування будівлі Господарського суду Дніпропетровської області, у зв`язку з чим, розгляд справ, призначених на 10.06.2021 року у період часу з 14:10 до 15:30 не здійснювався про що складено Акт від 10.06.2021.

За вказаних обставин судове засідання у справі № 904/179/21 яке призначено на 10.06.2021 о 14:10 год. не відбулось.

Ухвалою суду від 10.06.2021 розгляд підготовчого засідання відкладено до 23.06.2021.

В підготовче засідання, що відбулось 23.06.2021 представники позивачів-1,2, як і представник відповідача не з`явились.

23.06.2021 відповідачем подано клопотання про залучення до матеріалів справи доказів, що підтверджують поважність причин не явки останнього в підготовче засідання.

Під час підготовчого провадження господарським судом вирішені питання, визначені частиною 2 статті 182 ГПК України, у зв`язку з чим господарським судом завершено підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 13.07.2021.

У судове засідання представники позивачів-1,2 та відповідач не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

13.07.2021 у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (стаття 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши прокурора та представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини неналежного виконання умов договору оренди, період виникнення (існування) зобов`язань, наявність боргу з орендної плати, наявність підстав для розірвання договору та повернення земельної ділянки.

Як вказує прокурор у позовній заяві, 01.11.2002 між Магдалинівською районною державною адміністрацією (орендодавець, позивач-2), на підставі розпорядження голови Магдалинівської районної державної адміністрації №659-р від 28.10.2002 та фізичною особою ОСОБА_1 (орендар, відповідач) укладено договір оренди земельної ділянки водного фонду (далі - договір) який зареєстровано Магдалинівським районним відділом земельних ресурсів, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі внесено запис №01.

Відповідно до пункту 1.1 Договору орендодавець передає в оренду землі водного фонду, яка знаходиться у віданні орендодавця, а орендар приймає в оренду землі водного фонду, розташовані на території Оленівської сільської ради, загальною площею 25,8514 га, вартість якої станом на 01.01.2002 року згідно нормативної оцінки державного органу земельних ресурсів становить 49 613,45 грн. Місцезнахоження земельної ділянки та суміжні землекористувачі зазначаються в плані (схемі), що є додатком до цього Договору.

Згідно пункту 3.1 Договору земельна ділянка надається в оренду строком на 10 (десять) років, починаючи з дати державної реєстрації цього договору.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що розмір орендної плати є договірним і встановлюється щорічно з урахуванням щорічного коефіцієнту індексації відповідно до розрахунків викладених в додатку 1, який є невід`ємною частиною договору.

Орендна плата вноситься орендарем у грошовому вигляді (у гривнях) та у розмірі:

3% від грошової оцінки земельної ділянки за перший рік терміну дії договору оренди водного об`єкту;

8% від грошової оцінки земельної ділянки за перший всі послідуючі роки терміну дії договору оренди водного об`єкту.

Термін виплати орендної плати по даному договору: щомісячно з 01 по 28 день кожного місяця, що йде після звітного.

Відповідно до пункту 5.1 Договору у разі закінчення терміну дії договору або його розірвання, орендар повинен повернути орендодавцю землі водного фонду у тому стані у якому він одержав їх в оренду.

Договір втрачає чинність у разі закінчення його терміну або розірвання (пункт 7.1 Договору).

Сторона, яка має намір достроково припинити дію або розірвати договір, зобов`язана письмово попередити іншу сторону про даний намір. У разі недосягнення згоди про дострокове припинення дії договору - спір вирішується в судовому порядку.

В подальшому, Магдалинівською районною державною адміністрацією (орендодавець, позивач-2), на підставі розпорядження голови Магдалинівської районної державної адміністрації №568-р-07 від 25.10.2007 та фізичною особою ОСОБА_1 (орендар, відповідач) укладено додаткову угоду від 29.10.2007 до договору оренди земельної ділянки водного фонду, яка зареєстрована Магдалинівським відділом Дніпропетровської філії ДП "Центр ДЗК", про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено відповідний запис №222.

Вказаною додатковою угодою змінено пункт 3.1 Договору, зазначено, що земельна ділянка надається в оренду строком на 49 років, починаючи з 01.11.2007.

Пункт 4.2 Договору викладено в наступній редакції: розмір орендної плати є договірним і встановлюється щорічно з урахуванням коефіцієнту індексації відповідно до розрахунків викладених в додатку 1, який є невід`ємною частиною договору.

Орендна плата вноситься орендарем у грошовому вигляді (у гривнях) та у розмірі:

3% від грошової оцінки земельної ділянки водного фонду за рік протягом перших двох років терміну дії договору оренди земельної ділянки та водного об`єкту починаючи з 01.11.2007 року;

7% від грошової оцінки земельної ділянки водного фонду за кожен наступний рік терміну дії договору оренди земельної ділянки водного фонду;

0,3% від середньо обласної оцінки 1 га ріллі за площею водного дзеркала кожен рік.

Як зазначає прокурор, під час вивчення стану додержання вимог законодавства на території Магдалинівського району Дніпропетровської області встановлені порушення в частині використання земельних ділянок водного фонду, а саме порушуючи умови спірного договору ОСОБА_1 протягом тривалого часу не здійснює своєчасної та повної оплати орендної плати за землю з 2014 року.

Листами від 13.11.2020 № 04/41/1-1102вих-20, від 29.12.2020 №04/41/1-1273вих-20 та від 30.12.2020 № 04/41/1-1277вих-20 прокуратура повідомила про виявлені порушення Магдалинівську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області та Дніпропетровську обласну державну адміністрацію про наявність у ОСОБА_1 заборгованості зі сплати орендної плати за спірну земельну ділянку та її систематичну несплату.

Проте, згідно відповідей Дніпропетровської обласної державної адміністрацію № 13-2172/0/139-20 від 30.12.2020 та Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 19-1487/0/304-20 від 18.11.2020 та № 42-33/0304-21 від 05.01.2021 вказаними органами позови до суду щодо розірвання договору оренди з ОСОБА_1 , у зв`язку з систематичною несплатою орендної плати не подавалися та будь-які інші заходи не вчинялися.

Крім того, згідно інформації, яка надана Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 18.11.2020 № 19-1487/0/304-20, у райдержадміністрації відсутня інформація щодо наявної у ОСОБА_1 заборгованості за спірним договором оренди землі.

Також прокурор зазначає, що згідно інформації Магдалинівської селищної ради від 13.12.2020, на рахунок Оленівської сільської ради, яка на даний час входить до складу Магдалинівської селищної ради як Оленівський старостинський округ № 7, як отримувача вказаних коштів до місцевого бюджету, надійшла сплата з призначенням за кодом бюджетної класифікації 18010900 "Оренда плата з фізичних осіб" від ОСОБА_1 : 26.12.2016 у розмірі 9 800,00 грн. та 20.02.2019 у розмірі 6 400,00 грн. Інформацією щодо заборгованості за використання спірної земельної ділянки селищна рада не володіє.

Таким чином, як зазначає прокурор, з усіх уповноважених органів лише органи Державної податкової служби та Регіонального офісу водних ресурсів у Дніпропетровській області засвідчили наявність тривалої та систематичної заборгованості, що додатково підтверджується нездійсненням уповноваженими органами своїх повноважень.

Прокурор зазначає, що невжиття компетентними органами жодних заходів протягом розумного строку після того, як цим органам стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідних органів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18).

Оскільки органи, уповноважені державою на захист інтересів держави, не здійснюють належним чином наданих їм повноваження, до суду з таким позовом не звернулися, тому прокурор звернувся до господарського суду із даним позовом в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Магдалинівської селищної ради Магдалинівського району Дніпропетровської області.

Так, згідно з інформацією Регіонального офісу водних ресурсів у Дніпропетровській області № 1644/03-20 від 17.09.2020 плати за оренду водного об`єкта за період 2013-2020 років ОСОБА_1 здійснила лише у 2014 році у сумі 1 320,00 грн. та у 2020 році у сумі 1 971,75 грн., у інші роки плати за оренду водного об`єкту не було.

За розрахунком Регіонального офісу водних ресурсів у Дніпропетровській області, здійсненим відповідно до Методики визначення розміру плати за надані в оренду водні об`єкти, затвердженої наказом Міністерства екології та природних ресурсів України № 236 від 28.05.2013, за даними взятими в з паспорту, розробленого у 2002 році, розмір плати за наданий в оренду водний об`єкт (водне дзеркало) - ставок з площею водного дзеркала 17,73 га, наданий в оренду ОСОБА_1 , з урахуванням коефіцієнту індексації мав би становити по роках: 2013 - 5559,32 грн., 2014 - 5559,32*1=5559,32 грн.; 2015 - 5559,32*1,149=6387,65 грн., 2016 - 5559,32*1,532=8516,87 грн., 2017 - 5559,32*1,1569=8722,57 грн., 2018 - 5559,32*1,1627=9045,01 грн., 2019-5559,32*1,627 = 9045,01 грн., 2020 - 5559,32*1,627=9045,01 грн.

Згідно інформації ГУ ДПС у Дніпропетровській області № 4809/9/04-36-04-13 від 18.11.2020 по земельній ділянці площею 28,8514 га ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Дніпропетровській області податкові декларації з орендної плати за землю за 2015-2020 роки не надано.

Згідно прикінцевих положень договору його невід`ємною частиною є щорічний додаток "Розрахунки по орендній платі", що свідчить про те, що сторони договору зобов`язані були щорічно підписувати оновлені розрахунки по орендній платі.

Проте, останній наявний узгоджений та підписаний між Магдалинівською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 розрахунок по орендній платі датований 2015 роком. Відповідно до нього, орендна плата вноситься орендарем у розмірі 0,3% від грошової оцінки одиниці площі ріллі по області та становить 821,08 грн. (а.с. 169).

Прокурор зазначає, що інформація щодо підписаних розрахунків за 2016-2020 роки жодною стороною договору не надана, отже після 2015 року обов`язкові додатки до договору - розрахунки по орендній платі, сторонами договору не підписувались, а сума орендної плати не перераховувалась.

Прокурор зауважує, що невжиття сторонами договору заходів щодо виконання його вимог, зокрема щодо підписання щорічних розрахунків по орендній платі, жодним чином не позбавляє права орендодавця на отримання доходів у вигляді орендної плати за час користування водним об`єктом.

Оскільки останнім наявним розрахунком з орендної плати є розрахунок за 2015 рік, то єдиною відомою діючою сумою орендної плати, яка була узгоджена сторонами договору та підлягає сплаті орендарем, є сума зазначена саме в цьому розрахунку - 821,08 грн. за рік.

Таким чином, за твердженням прокурора, державою в особі Оленівської сільської ради Магдалинівського району, територія якої на даний час входить до складу Магдалинівської селищної ради Дніпропетровської області, недоотримано кошти з орендної плати за 2019, 2020 роки в сумі 1 642,16 грн., які підлягають відшкодуванню ОСОБА_1 .

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що заявлені прокурором вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин 3,5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (частина 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Як вбачається з матеріалів справи, прокурором виконані вимоги статті 23 Закону України "Про прокуратуру" в частині повідомлення органів уповноважених державою здійснювати функції у спірних правовідносинах про необхідність звернення до суду та враховуючи відсутність дій зі сторони уповноважених органів з метою захисту порушених прав, прокурором правомірно подано позов в інтересах держави.

Право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам (частина 1 статті 24 Закону України "Про прокуратуру").

Відповідно до частини 1 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Статтею 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва. Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Відповідно до частини 1 статті 14 Конституції України земля є національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до чинних положень статті 119 Конституції України, статті 21 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", статей 17, 116, 122 Земельного кодексу України Дніпропетровська обласна державна адміністрація є тим органом, який уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах та вживати своєчасні та ефективні заходи щодо захисту та відновлення її інтересів. Оскільки, обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків передачі земель для ведення водного господарства, будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), індивідуального дачного будівництва (частина 3 статті 122 Земельного кодексу України), а також земель сільськогосподарського призначення (частина 4 стаття 122 Земельного кодексу України) та особливо цінних земель (частина 7 стаття 122 Земельного кодексу України), у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Отже, органом уповноваженим державою здійснювати функції у спірних правовідносинах є Дніпропетровська обласна державна адміністрація, оскільки на теперішній час саме до повноважень зазначеного органу віднесено розпорядження земля водного фонду для рибогосподарських потреб, та Магдалинівська районна державна адміністрація, так як вона є стороною договору оренди земельної ділянки. А також Магдалинівська селищна рада Магдалинівського району Дніпропетровської області, так як кошти від оренди земельних ділянок та водних об`єктів, надходять і зараховуються виключно до місцевих бюджетів за місцем знаходження земельної ділянки. Однак, останні неналежним чином здійснюють свої повноваження визначені Законом, що є підставою для звернення прокурора з цим позовом.

Відповідно до розпорядження голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації №Р-597/0/3-14 від 20.10.2014 голів райдержадміністрацій Дніпропетровської області зобов`язано створити на місцях районні комісії з питань організації надання у користування на умовах оренди водних об`єктів, розташованих на землях державної власності та забезпечити посилений контроль за виконанням умов діючих договорів оренди, враховуючи, що недопуск орендарями громадян до загального водокористування водними об`єктами, наданими в користування на умовах оренди, чи їх нецільове використання є підставою для розірвання договору у встановленому законодавством порядку. Таким чином, Дніпропетровська обласна державна адміністрація делегувала свої повноваження щодо контролю за виконанням умов договорів оренди водних об`єктів районним державним адміністраціям, у тому числі Магдалинівській РДА.

Згідно зі статтею 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Орендою землі, відповідно до статті 1 Закону України "Про оренду землі", є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 2 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України "Про оренду землі").

Статтею 15 Закону України "Про оренду землі" до істотних умов договору оренди землі віднесено, зокрема, орендну плату із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Згідно зі статтею 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Статтею 24 Закону України "Про оренду землі" передбачене право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Статтею 32 Закону України "Про оренду землі" визначено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно, ставляться, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У частині третьої статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Господарський суд наголошує на тому, що щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначає, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

До того ж, господарський суд наголошує на тому, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву статті 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Обґрунтовуючи позовні вимоги прокурор вказує на те, що ОСОБА_1 протягом тривалого часу систематично не здійснює своєчасної оплати та повної сплати орендної плати за землю відповідно до спірного договору, у зв`язку з чим просить суд стягнути з останньої орендну платі за 2019-2020 роки у сумі 1 642,16 грн. та розірвати договір оренди земельної ділянки водного фонду загальною площею 28,8514 га.

На підтвердження вказаному прокурором не надано належних та допустимих доказів, з яких би вбачалось, що ОСОБА_1 систематично впродовж тривалого часу порушує умови спірного договору та не сплачує орендну плату за спірну земельну ділянку, як і ненаданого обґрунтованого, документально підтвердженого розрахунку заявленої до стягнення суми боргу з орендної плати за 2019-2020.

Крім того, слід зазначити про те, що матеріали справи містять лише одну ксерокопію ( не засвідчену належним чином) узгодженого та підписаного між Магдалинівською районною державною адміністрацією і ОСОБА_1 розрахунку орендної плати, датованого 2015 роком.

Відповідно до вказаного розрахунку, орендна плата вноситься орендарем у розмірі 0,3% від грошової оцінки одиниці площі ріллі по області та становить 821,08 грн. (а.с. 169).

Також, прокурор стверджує, що інформація щодо підписаних розрахунків за 2016-2020 роки жодною стороною договору не надана, отже після 2015 року обов`язкові додатки до договору - розрахунки по орендній платі, сторонами договору не підписувались, а сума орендної плати не перераховувалась.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підтвердження вказаних в позові обставин прокурором до матеріалів справи залучено: ксерокопії розпоряджень Магдалинівської РДА №659-р, 568-р-07; договору оренди земель водного фонду з додатками, додаткової угоди від 29.10.2007; акту приймки-передачі межових знаків; акту прийом та передачу земельної ділянки в натурі ( арк. спр. 24-35); розрахунку по орендній платі за водний об`єкт до державного бюджету на 2015 рік ( арк.спр. 169).

Відносно зазначених вище доказів господарський суд зазначає таке.

Відповідно до частин 2, 4, 5, 6 статті 91 Господарського процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу.

Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Згідно з пунктом 5.27. Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів» (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55, відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Частинами 1, 2 статті 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Зважаючи на те, що залучені позивачем до матеріалів справи зазначені вище копії документів взагалі не засвідчені прокурором, господарський суд їх не може прийняти в якості належних доказів, що підтверджують викладені у позовній заяві обставини.

Не можуть бути прийняті судом в якості доказів, які б підтверджували систематичність порушення відповідачем договірних зобов`язань і листи інформативного характеру, в яких містяться посилання та ті чи інші докази, без залучення до матеріалів справи, вказаних в цих листах первинних доказів, зокрема, щодо здійснення оплати.

Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи заборона використання деяких з них для підтвердження конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Шабельник проти України" (заява № 16404/03) від 19.02.2009 зазначається, що хоча стаття 6 (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) гарантує право на справедливий судовий розгляд, вона не встановлює ніяких правил стосовно допустимості доказів як таких, бо це передусім питання, яке регулюється національним законодавством (див. рішення у справі "Шенк проти Швейцарії" від 12.07.1998 та у справі "Тейшейра ді Кастру проти Португалії" від 09.06.1998).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 ГПК України).

Принцип належності доказів полягає у тому, що господарський суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Господарський суд відзначає, що правило належності доказів обов`язкове не лише для суду, а й для осіб, які є суб`єктами доказування (сторони, треті особи), і подають докази суду. Питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Згідно з частиною 2 статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до п. "д" ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Сторонами у договорі передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: … рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором …

Враховуючи вищезазначене, господарський суд дійшов висновку, що в обґрунтування позовних вимог прокурором не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 систематично порушувала умови спірного договору та не здійснювала оплату за спірну земельну ділянку за вказаний період, у зв`язку з чим заявлені прокурором вимоги задоволенню не підлягають.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях у справі, питання вичерпності висновків судів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З урахуванням вказаного, суд зазначає, що інші доводи, міркування сторін, судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

Судовий збір покладається на прокурора відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями статтями 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: позивача-1: Дніпропетровської обласної державної адміністрації, позивача-2: Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, позивача-3: Магдалинівської селищної ради Магдалинівського району Дніпропетровської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з орендної плати у сумі 1 642,16 грн., розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки водного фонду площею 28,8514 га - відмовити.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 23.07.2021.

Суддя І.Ф. Мельниченко