ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2021 р. Справа№ 904/2226/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Євсікова О.О.

Попікової О.В.

за участю секретаря судового засідання: Костяк В.Д.

за участю представника(-ів): згідно протоколу судового засідання від 14.07.2021,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Караван-Дніпропетровськ" та Міністерства юстиції України

на рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2021, повний текст якого складено 14.04.2021

у справі №904/2226/20 (суддя Паламар П.І.)

за позовом Дніпровської міської ради

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Караван-Дніпропетровськ"

2. Міністерства юстиції України

третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради м. Дніпра

про визнання незаконними і скасування рішення та запису про державну реєстрацію права власності,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У квітні 2020 року Дніпровська міська рада (надалі - позивач) звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області (з урахуванням заяви від 18.05.2020) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Караван-Дніпропетровськ" (надалі - відповідач-1) та Міністерства юстиції України (надалі - відповідач-2) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (надалі - третя особа), в якому просить суд:

1. Визнати поважними причини пропуску процесуального строку звернення до суду та поновити його з зазначених причин.

2. Визнати незаконним з дня прийняття та скасувати рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Молдованової Галини Миколаївни (від 27.05.2015 року індексний номер 21628642) про проведення державної реєстрації права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Караван-Дніпропетровськ», , на незавершене будівництво за адресою: Дніпропетровська обл., м.Дніпропетровськ, вулиця Космічна (Жовтневий район), будинок 33 Р, з відкриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

3. Скасувати запис про державну реєстрацію права власності №9825503, дата та час державної реєстрації: 20.05.2015 15:21:20, на об`єкт: незавершене будівництво, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, адреса: Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вулиця Космічна (Жовтневий район), будинок 33 Р, що знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер :03:054:0020.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що факт реєстрації права власності об`єкту незавершеного будівництва відбувся з порушенням вимог чинного законодавства, а саме суперечить вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» із-за відсутності документів, перелік яких визначений Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень №868, який діяв на момент здійснення реєстрації та порушує права позивача, як власника земельної ділянки.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.06.2020 справу №904/2226/20 направлено за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.03.2018 у справі №904/2226/20 позов Дніпровської міської ради задоволено. Визнано незаконним та скасувати рішення Державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Молдованової Галини Миколаївни від 27 травня 2015 р. індексний номер № 21628642 про проведення державної реєстрації права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Караван-Дніпропетровськ" на незавершене будівництво за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Космічна (Жовтневий район), буд. 33Р. Скасовано запис про державну реєстрацію права власності №9825503 від 20 травня 2015 р. на об`єкт: незавершене будівництво, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Космічна (Жовтневий район), буд. 33Р, яке розміщено на земельній ділянці з кадастровим номером: :03:054:0020. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Караван-Дніпропетровськ" на користь Дніпровської міської ради 2 102 грн витрат по оплаті судового збору.

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та доведеними, зокрема виходив з наступного:

- документа, який відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт, надано не було, що суперечать вимогам ст. 331 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п.п. 81-83 Порядку № 868;

- суд вказав, що ч.3 ст. 331 ЦК України обумовлена можливість державної реєстрації прав на об`єкт незавершеного будівництва в одному випадку, а саме у разі необхідності в особи-забудовника укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва. В той же час, звертаючись за вчиненням спірних реєстраційнних дій без наміру укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва, відповідач- 1 вийшов за межі наданих йому чинним законодавством прав;

- суд визнав необгурнтованими доводи відповідача - 1 щодо спливу позовної давності до заявлених у справі вимог.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнення її доводів.

Щодо скарги Міністерства юстиції України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Міністерство юстиції України звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 у справі №904/2226/20 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В прохальній частині міститься клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на те, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Зокрема, у доводах пеляційної скарги відповідач-2 вказав на відсутність порушень ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п.п. 81-83 Порядку №868. При цьому вказав, що відповідачем для здійсненні реєстрації було подано необхідний пакет документів, в тому числі дозвіл від 22.04.2008 №107/01-08 на виконання будівельних робіт, зазначивши при цьому, що законодавством у сфері державної реєстрації прав та їх обтяжень на момент прийняття оскаржуваного рішення реєстратора не було передбачено норм закону, що для державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва обов`язковим є подання дозволу на виконання будівельних робіт, який є чинним станом на момент проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень (строк дії якого не закінчився на дату подання документів державного реєстратору).

Крім того, відповідач-2 зауважив, що державна реєстрація є лише офіційним визнанням державного факту виникнення права власності , а саме право власності виникло у забодовника в силу положень ст. 331 ЦК України, тобто є безумовним правом власника на здійснення державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва. Оскільки позивач не оспорює саме право власності відповідача-1, то посилання позивача на порушення його прав землевласника є безпідставним.

Щодо скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Караван-Дніпропетровськ".

Також, не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Караван-Дніпропетровськ", в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В прохальній частині міститься клопотання про поновлення пропущенного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення.

Скаржник наголосив, що судом першої інстанції надано невірну правову оцінку питанню щодо пропуску позивачем строку позовної давності, про яке заявляв відповідач-1, позаяк позивачу було відомо про здійснення реєстрації спірного майна ще у 2014 році, оскільки документи необхідні для реєстрації подавалися відповідачем -1 до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, який на той момент був структурним підрозділом Дніпровської міської ради, що не заперечується сторонами. Ці обставини свідчать про факт обізнаності позивача щодо прийняття відповідачем-2 рішення про реєстрацію права власності.

Крім того, про факт обізнаності позивача також свідчать і Довідка вих.№27.06/14 від 26.06.2014 Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради про присвоєння адреси ОНБ ТРК «Караван»: вул. Космічна, ЗЗ Р; Лист КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради вих. №743 від 24.03.2014; Розпорядження Дніпропетровського міського голови №545-р від 13.10.2014 року «Про присвоєння адреси: вул. Космічна, ЗЗ Р ОНБ по вул. Космічній (Жовтневий район)».

Отже, відповідач-1 наголошує про порушення судом першої інстанції положень ст.ст. 256, 261, 267 ЦК України.

Також, відповідач-1 зазначив, про неправильне застосування судом положень ч. 3 ст. 331 ЦК України не обмежують право/можливості власника зареєструвати у Державному реєстрі прав на нерухоме майно належне йому право власності на об`єкт незавершеного будівництва виключно випадком /необхідністю укладення договору щодо цього об`єкту. Крім того, ці положення не встановлюють такого виду відповідальності власника відповідного об`єкту, як подальше скасування запису про право власності на такий об`єкт незавершеного будівництва у разі не укладення власником /особою-забудовником протягом тривалого часу будь-якого договору стосовно такого зареєстрованого об`єкту незавершеного будівництва.

Поряд з цим, відповідач-1 звертає увагу, що посилання позивача на відсутність угоди є безпідставним, оскільки відповідачем-1 спірне майно було передано в іпотеку відповідно до договору від 25.10.2018, і про цю обставину позивачу було відомо, що випливає також із поданої ним до позову довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, номер 203973996, від 13.03.2020.

Щодо посилань позивача на те, що відповідачем-1 подано не повний пакет документів, скаржник також зазначив, що ним подано документи відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.п. 81-83 Порядку №868. Доводи позивача з цього приводу є безпідставними та спрсотсовуються наявними у справі дозвілом від 22.04.2008 №107/01-08 на виконання будівельних робіт, а також розпорядженням Дніпровського міського голови від 13.10.2014 №545-р про присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Скаржник наголошує, що в межах даного судового спору позивач оскаржує реєстраційні дії реєстратора. Позову щодо необхідності усунення перешкод у користуванні його майном - земельною ділянкою позивач не заявляв, а тому посилання про порушення прав позивача, як землевласника, є безпідставними.

Дії позивача і заявлений позов у цій справі порушують право позивача на мирне володіння майном, що суперечить ст.. 41 Конституції України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2021, апеляційну скаргу Міністерства юстиції України передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Євсіков О.О., Попікова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2021 апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишено без руху.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді від 31.05.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Караван-Дніпропетровськ" передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Євсіков О.О., Попікова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2021 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Караван-Дніпропетровськ" пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 у справі №904/2226/20. Відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 12.07.2021 о 16:00 год. Роз`яснино учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 05.07.2021. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 05.07.2021. Доведено до відома учасників справи, що явка їх представників в судове засідання є необов`язковою.

Після усунення недоліків ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2021 поновлено Міністерству юстиції України пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 у справі №904/2226/20. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 у справі №904/2226/20. Об`єднано розгляд апеляційних скарг Міністерства юстиції України та Товариства з обмеженою відповідальністю "Караван-Дніпропетровськ" в одне апеляційне провадження. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 12.07.2021 о 16:00 год. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу Міністерства юстиції України в письмовій формі до 07.07.2021. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв, клопотань, заперечень, пояснень в письмовій формі до 07.07.2021. Довеведено до відома учасників справи, що явка їх представників в судове засідання є необов`язковою.

У судовому засіданні від 12.07.2021 оголошено перерву до 14.07.2021.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Позивач у відзивах зазначає, що оскаржене рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні, тому апеляційні скарги слід відхилити.

Інші учасники справи не скористався своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 ГПК України та не надав суду письмового відзиву на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Явка представників сторін.

В судове засідання від 14.07.2021 з`явився представник позивача та відповідача-1, відповідача-2.

Третя особа до судового засідання не з`явилася. Про час та місце судового засідання належним чином повідомлений у відповідності до ст. 120, 242 ГПК України, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази, зокрема залучені поштові повідомлення, з яких вбачається, що ухвала суду про відкриття апеляційного провадження була отримана третьою особою.

Суд констатує, що до визначеної дати проведення судового засідання - 12.07.2021 - від учасників справи не надійшло заяв, клопотань пов`язаних з рухом апеляційної скарги, в т.ч. про перерву чи відкладення розгляду справи, що унеможливило б розгляд справи у цьому судовому засіданні.

Беручи до уваги те, що суд апеляційної інстанції не визнавав участь учасників справи обов`язковою, учасники належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, а також з метою дотримання принципу розумності строків розгляду справи, необхідності забезпечення захисту здоров`я учасників судового процесу і співробітників суду та з урахуванням рекомендацій уповноважених суб`єктів щодо запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з огляду на наявність достатніх у матеріалах справи доказів для вирішення даної справи, колегія суддів дійшла до висновку про можливість здійснення апеляційного перегляду оскарженого рішення за наявними матеріалами справи.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши думку присутніх учасників справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку апеляційні скарги задовольнити, оскаржене рішення у даній справі скасувати, виходячи з наступного.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

З матеріалів справи судом встановлено наступні обставини.

Дніпровська рада є розпорядником земельної ділянки кадастровий номер :03:054:0020, що знаходиться за адресою м. Дніпро ж/м Сокіл у районі вул. Космічної та належнить до земель комунальної власності територіальної громади м. Дніпра.

4 березня 2005 року між Дніпровською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Караван-Дніпропетровськ" укладений договір оренди землі відповідно до умов якого він предав останньому у тимчасове платне користування земельну ділянку кадастровий номер :03:054:0020 площею 20,4710 га на ж/м Сокіл у районі вул. Космічної (Жовтневий район) у м. Дніпропетровську).

Відповідно до умов п. 3.1. договору договір укладено на 25 років, в тому числі - 5 років для проектування та будівництва, 20 років для експлуатації багатофункціонального торговельно-розважального комплексу з паркінгом (з можливим подальшим викупом земельної ділянки).

Пунктом 1.2 визначено, що цільове використання земельної ділянки (УКЦВЗ) 1.11.3 (роздрібна торгівля та комерційні послуги).

Пунктом 5.1 договору передбачено, що земельна ділянка передається

в оренду для проектування, будівництва, експлуатації багатофункціонального торгівельно-розважального комплексу з паркінгом.

Відповідно до п. 5.2 договору цільове призначення земельної ділянки: землі житлової та громадської забудови.

Відповідно до п. 6.7 договору оренди землі початком виникнення права користування земельною ділянкою, що передається згідно п. 1.1 цього договору, вважати дату державно: реєстрації цього договору оренди.

Зазначений договір оренди землі від 04.03.2005 року зареєстровано в реєстрі за №13 від 04.03.2005 року зареєстровано в реєстрі за №13 від 09.03.2005 року.

З урахуванням умов п. 14.1 цього договору та даних про про його державну реєстрацію 9 березня 2005 року строк його дії був встановлений до 4 березня 2030 року.

На підставі договору оренди землі від 04.03.2005 та погодженої 14.04.2008 року №145 проектної документації Товариством з обмеженою відповідальністю «Караван - Дніпропетровськ» отримано дозволи:

-11.02.2008 Товариством зі обмеженою відповідальністю «Караван - Дніпропетровськ» отримано Дозвіл Дніпропетровського регіонального відділу інспекції Державного архітектурно - будівельного контролю у Дніпропетровській області №6/01 від 11.02.2008 на виконання будівельних робіт: проведення проектно-вишукувальних робіт для будівництва багатофункціонального торговельно-розважального комплексу з паркінгом по вул. Космічній у м. Дніпропетровськ у межах наданої замовнику земельної ділянки. Термін дії дозволу до 01 червня 2008 року. (т. 2 а.с. 272)

-22.04.2008 Товариством зі обмеженою відповідальністю «Караван - Дніпропетровськ» отримано Дозвіл Дніпропетровського регіонального відділу інспекції Державного архітектурно - будівельного контролю у Дніпропетровській області №107/01-08 від 22.04.2008 на виконання будівельних робіт: на будівництво багатофункціонального торгівельно-розважального комплексу з паркінгом на ж/м Сокіл в районі вул. Космічної у м. Дніпропетровську. Термін дії дозволу до 22 серпня 2009 року. (т. 2 а.с. 232)

Відповідно до матеріалів реєстраційної справи №01, сформованої на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27.05.2020 №21628642, вбачається, що відповідч-1 звертався із заявою №21452929, до якої додано наступні документи:

- довіреність, серія та номер: 7, виданий 20.01.2015, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Караван-Дніпропетровськ";

- паспорт громадянина України ОСОБА_1 (копія) та копія картки платника податків, серія та номер: НОМЕР_1 , виданий 15.01.1997, видавник: Міський в/м Дніпровського РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області;

- довідка про адресу об`єкта , серія та номер: 27-06/14, виданий 26.06.2014, видавник: департамент корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради;

- дублікат дозволу на виконання будівельних робіт, серія та номер: 107/01-08, виданий 22.04.2008, видавник: інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області;

- дублікат дозволу на виконання будівельних робіт, серія та номер: 6/01, виданий 11.02.2008, видавник: інспекція державного архітектурно-будівельного конторлю у Дніпропетровській області;

- розпорядження про присвоєння адреси, серія та номер: 545-р, виданий 13.10.2014, видавник: Дніпропетровська міська рада;

- технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 19.02.2014, видавник: фізична особа-підприємець Сердюк Любов Миколаївна;

- договір оренди землі (копія додається), серія та номер: ВСА630269,ВСА630272,реєстр1839, виданий 04.03.2005, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського ктаріального окргугу Літаш І.П.;

- звіт технічного висновку, серія та номер: 14-042, виданий 31.07.2012, видавник: Інститут «Дніпроагропроект»;

- визначення готовності, серія та номер: 14-042, виданий 31.07.2012, видавник: Інститут «Дніпроагропроект»;

- копія статуту, серія та номер: б/н, виданий 23.03.2015, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Караван-Дніпропетровськ";

- копія свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість, серія та номер: б/н, виданий 23.03.2015, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Караван-Дніпропетровськ";

- копія довідки про взяття на облік платника податків, серія та номер: б/н, виданий ІЮ3.2015, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Караван-Дніпропетровськ";

-копія витягу з ЄДР, серія та номер: б/н, виданий 23.03.2015, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Караван-Дніпропетровськ";

- копія наказу про призначення директора, серія та номер: 15/09-1, виданий 15.09.2006, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Караван-Дніпропетровськ";

- копія дозволу на виконання будівельних робіт, серія та номер: 6/01, виданий 11.02.2008, видавник: інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області.

Згідно з Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна індексний номер 38187807 від 27.05.2015 року, 27.05.2015 року державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Молдовановою Галиною Миколаївною прийнято рішення (індексний номер 21628642 від 27.05.2015) про проведення державної реєстрації права власності, на незавершене будівництво (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вулиця Космічна (Жовтневий район), будинок ЗЗР, з відкриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна.

27.05.2015 державний реєстратор Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Денисенко Артур Сергійович на підставі рішення, індексний номер рішення 21628642 від 27.05.2015 року, вніс запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності №9825503 за ТОВ «Караван - Дніпропетровськ» (), дата та час державної реєстрації: 20.05.2015 15:21:20, на об`єкт: незавершене будівництво, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, адреса: Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вулиця Космічна (Жовтневий район), будинок 33 Р, що знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер :03:054:0020.

В якості підстав для виникнення права власності державним реєстратором зазначено: договір оренди землі, серія та номер: ВСА630269, ВСА630272, реєстр №1839, виданий 04.03.2005, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального окргу Літаш І.П.

Позивач звертаючись із даним позовом вважає зазначені дії та рішення незаконними та такими, що порушують права та інтереси Дніпровської міської ради, як органу, уповноваженого розпоряджатися землями комунальної власності, на якій розташоване відповідне нерухоме майно, з огляду на наступне.

Так, за твердженнями позивача, реєстрація за відповідачем-1 права власності проведена з порушенням вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 року, а саме: за відсутності чинного дозволу на виконання будівельних робіт, без присвоєної належним чином адреси нерухомого майна, що в сукупності свідчить про відсутність у поданих для державної реєстрації документів статусу достатніх для здійснення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Спір між сторонами виник щодо правомірності вищевказаних реєстраційних дій стосовно об`єкту незавершеного будівництва.

Щодо вимоги позивача визнати незаконним з дня прийняття та скасувати рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Молдованової Галини Миколаївни (від 27.05.2015 року індексний номер 21628642) про проведення державної реєстрації права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Караван-Дніпропетровськ», на незавершене будівництво (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) суд вважає необхідним зазначити наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямовані на забезпечення визнання та захисту державою таких прав, врегульовані Законом України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяження" від 01.07.2004 № 1952-IV (в редакції закону чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень) (далі-Закон).

Також, Міністерство юстиції України на момент прийняття оскаржуваного рішення проводило державну реєстрацію прав та їх обтяжень на об`єкти нерухомого майна відповідно Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 (далі - Порядок № 868) (чинному на момент прийняття оскаржуваного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень).

Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 2 вказаного Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з пунктами 1, 2 частини 2 статті 9 Закону державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав;

2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, змін до Державного реєстру прав.

Згідно частини 1 статті 15 Закону державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1)прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4)внесення записів до Державного реєстру прав;

5)видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6)надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 868 для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін`юст.

Згідно частини 3 статті 16 Закону разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 868 документи, що подаються для проведення державної реєстрації прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, повинні відповідати вимогам, що встановлені законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідальність за достовірність відомостей, які містяться у документах, поданих для проведення державної реєстрації прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, несе заявник.

Пунктом 13 Порядку № 868 зазначено, що заявник подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у пункті Iі цього Порядку, необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату адміністративного збору.

Відповідно до пунктів 35, 36 Порядку № 868 під час проведення державної реєстрації речових прав заінтересованою особою є власник, інший правонабувач або сторона правочину, відповідно до якого виникли речові права.

Для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Згідно пунктів 81-83 Порядку № 868 державна реєстрація права власності на об`єкт незавершеного будівництва проводиться у порядку, встановленому для державної реєстрації прав щодо нерухомого майна, право власності на яке заявлено вперше, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

У разі проведення державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва заінтересованою особою є особа, яка здійснює його будівництво.

Для проведення державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва заявник також подає:

1)документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку;

2)документ, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт;

3)технічний паспорт на об`єкт незавершеного будівництва.

Якщо відповідно до законодавства право на виконання будівельних робіт виникає з моменту повідомлення уповноважених органів, заявник також подає копію документа, що відповідно до законодавства підтверджує факт повідомлення.

Аналогічний обсяг документів для реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва визначений абз. 2 ч. 3 ст. 331 ЦК України.

Отже, з системного аналізу законодавчо закріпленої компетенції державного реєстратора вбачається, що одним із обов`язків державного реєстратора є перевірка поданих документів на наявність підстав для проведення реєстраційних дій. Такий обов`язок узгоджується із закріпленими ч. 1 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" засадами державної реєстрації прав, зокрема, гарантуванням державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.

Державна реєстрація не є способом набуття права власності, а виступає лише засобом підтвердження фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі визначених законом документів.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 74, 76, 77, 86 ГПК України визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні цієї вимоги, погодився з доводами позивача та вказав, що відповідачем-1 для реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва не було подано повного пакету документів визначеного абз. 2 ч. 3 ст. 331 ЦК України та пунктами 81-83 Порядку № 868, а саме документа, який відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, з матеріалів реєстраційної справи № 01 вбачається, що для реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва за адресою Дніпропетровська об., м. Дніпропетровськ, вул. Космічна (Жовтневий район), будинок 33Р відповідач - 1 подав у якості документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку вищезгаданий договір оренди землі, а також технічний паспорт на цей об`єкт незавершеного будівництва станом на 19 лютого 2014 року, що відповідало п.п. 81-83 Порядку № 868.

Згідно з цими матеріалами для реєстрації відповідачем -1 були подані дозволи:

-№6/01 від 11.02.2008 на виконання будівельних робіт: проведення проектно-вишукувальних робіт для будівництва багатофункціонального торговельно-розважального комплексу з паркінгом по вул. Космічній у м. Дніпропетровськ у межах наданої замовнику земельної ділянки. Термін дії дозволу до 01 червня 2008 року. (т. 2 а.с. 272)

- №107/01-08 від 22.04.2008 на виконання будівельних робіт: на будівництво багатофункціонального торгівельно-розважального комплексу з паркінгом на ж/м Сокіл в районі вул. Космічної у м. Дніпропетровську. Термін дії дозволу до 22 серпня 2009 року.(т. 2 а.с. 232)

Посилання позивача на відсутність у відповідача-1 документа, який відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт, колегія суддів апеляційної інстанції вважає помилковими з огляду на таке.

Законодавством у сфері державної реєстрації прав та їх обтяжень на момент прийняття оскаржуваного рішення реєстратора не було передбачено норм закону, що для державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва обов`язковим є подання дозволу на виконання будівельних робіт, який є чинним станом на момент проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень (строк дії якого не закінчився на дату подання документів державного реєстратору).

Відповідно до пункту 1 розділу II Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву» дозвіл на виконання будівельних робіт, отриманий до набрання чинності підпунктів (до 13.04.2009), вказаних у першому реченні цього пункту, зберігають чинність протягом двох років з дня набрання чинності цим Законом (тобто з 14.10.2008), а щодо об`єктів містобудування, будівництво яких розпочато, - до завершення їх будівництва.

Зазначена норма є нормою прямої дії, у зв`язку з чим дозволи на виконання будівельних робіт, отримані до набуття чинності підпункту 17 пункту 10 розділу І цього Закону, є чинними та не потребують продовження терміну їх дії в межах строків, встановлених пунктом 1 розділу II Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву».

Крім цього, відповідно до пункту 8 розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», дозволи на виконання будівельних робіт, отримані до набрання чинності цим Законом (до 12.03.2011), є чинними до завершення будівництва об`єкта.

Таким чином, якщо згідно отриманого дозволу будівництво об`єкта було розпочато і він був чинним на момент набрання чинності зазначених законодавчих актів то дозвіл вважається чинним до завершення будівництва.

Крім того, договором оренди землі від 04.03.2005 передбачалося будівництво протягом перших п`яти років, а тому ТОВ «Караван-Дніпропетровськ» має право на державну реєстрацію права власності на об`єкт незавершеного будівництва, збудованого за цей період, незалежно від того, коли відповідач-1 звернувся із заявою про державну реєстрацію щодо такого майна.

Аргументи позивача, які також прийнято до уваги судом першої інстанції про те, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.2020 у справі № 904/5955/19, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 12.12.2020 указаний договір оренди розірвано з підстав порушення його умов з боку відповідача, колегія суддів не приймає до уваги. Суд зазначає, що вказаний договір розірвано достроково судовим рішенням від 06.08.2020, в той час коли реєстрація об`єкту незавершеного будівництва відбулась 27.05.2015. Тому ці доводи не можуть слугувати підставою для визнання незаконним рішення реєстратора, яке прийнято 27.05.2015.

Серед іншого, у мотивах позову, рада посилалася на те, що реєстрація за відповідачем-1 права власності проведена без присвоєної належним чином адреси нерухомого майна.

Свої доводи позивач мотивує тим, що на його запит від 06.04.2020 Головне архітектурно-планувальне управління по роботі з активами Дніпровської міської ради 13.04.2020 надало лист - відповідь №3/15-183, у якому повідомлено, що відповідно до даних містобудівного кадастру та Адресного плану міста офіційно адреса - вул. Космічна, 33 Р жодному об`єкту нерухомості на території міста не присвоювалась, відповідний розпорядчий документ, на підставі якого була присвоєна ця адреса, відсутній. (т. 1 а.с. 59, 60)

Ці твердження колегія суддів визнає неспроможними. Відповідно до матеріалів реєстраційної справи №01, сформованої на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27.05.2020 №21628642, вбачається, що відповідч-1 до заяви №21452929, серед іншого долучив також довідку про адресу об`єкта , серія та номер: 27-06/14, виданий 26.06.2014, видавник: департамент корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради; розпорядження про присвоєння адреси, серія та номер: 545-р, виданий 13.10.2014, видавник: Дніпропетровська міська рада.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно розпорядження Дніпровського міського голови від 13.10.2014 №545-р «Про присвоєння адреси об`єкта незавершеного будівництва по вул. Космічній (Жовтневий район)» (т. 1 а.с. 236) присвоєно об`єкту незавершеного будівництва Торговельно-розважальному комплексу « Караван » на житловому масиві «Сокіл» по вул. Космічній адресу -вул. Космічна, 33 Р. (п.1 розпорядження).

Вказане розпорядження є чинним, доказів його скасування матеріали справи не містять.

Крім того, в ході апеляційного перегляду справи, судом з`ясовано, що в межах адміністративної справи № №160/8153/20 вирішувався спір за позовом Дніпровської міської ради до міського голови Дніпровської міської ради Філатова Бориса Альбертовича, за участі третьої особи Товариство з обмеженою відповідальністю "Караван-Дніпропетровськ" про визнання незаконним та скасування розпорядження від 13.10.2014 року № 545-р "Про присвоєння адреси об`єкта незавершеного будівництва по по вул. Космічній (Жовтневий район) ".

Так, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 09.06.2021 у справі №160/8153/20 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Караван-Дніпропетровськ" задоволено. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 у справі № 160/8153/20 за позовом Дніпровської міської ради до міського голови Дніпровської міської ради Філатова Бориса Альбертовича, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Караван-Дніпропетровськ" про визнання незаконним та скасування розпорядження від 13.10.2014 року № 545-р "Про присвоєння адреси об`єкта незавершеного будівництва по вул. Космічній (Жовтневий район)" скасовано. Провадження у справі № 160/8153/20 закрито.

Апеляційний адміністративний суд виходив з того, що у разі пред`явлення позовної вимоги про оспорювання рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого фізична чи юридична особа у подальшому набула (оформила) право власності на об`єкт нерухомого майна - виникає спір саме про право цивільне, оскільки така позовна вимога (про оспорювання рішення суб`єкта владних повноважень) безпосередньо пов`язана з майновими правами такої фізичної чи юридичної особи (більше того - у випадку - якщо саме на підставі такого рішення суб`єкта владних повноважень така фізична чи юридична особа у подальшому набула (оформила) право власності на належний їй об`єкт нерухомого майна. Така позовна вимога має чіткий приватноправовий характер та підлягає розгляду не за правилами адміністративного судочинства, а за правилами господарського або ж цивільного судочинства.

Отже, у розгляді даної господарської справи ці обставини в сукупності додатково підтверджують безпідставність аргументів позивача про те, що реєстрація за відповідачем-1 права власності проведена без присвоєної належним чином адреси нерухомого майна, і те, що офіційно адреса - вул. Космічна, 33 Р жодному об`єкту нерухомості на території міста не присвоювалась. Наявність чинного розпорядження Дніпровського міського голови від 13.10.2014 №545-р доводить протилежне, на що суд першої інстанції уваги не звернув, правової оцінки не надав.

Колегія суддів також вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що в силу положень 331 ЦК України законом обумовлена можливість державної реєстрації прав на об`єкт незавершеного будівництва в одному випадку, а саме у разі необхідності в особи-забудовника укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва. За висновком суду, звертаючись за вчиненням спірних реєстраційнних дій без наміру укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва відповідач - 1, вийшов за межі наданих йому чинним законодавством прав, позаяк чинне на той час зоконодавство не передбачало іншої законної мети для здійснення державної реєстрації прав на об`єкт незавершеного будівництва.

Згідно зі ст.331 ЦК в редакції станом на 14.05.2015 ( яка була чинною на момент здійснення реєстраційних дій):

« 1. Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

2. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

3. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об`єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об`єкта незавершеного будівництва."

Аналіз даної правової норми визначає, положення наведеної ч.3 ст.331 ЦК у відповідній редакції свідчили, що за загальним правилом до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Разом з тим, об`єкт незавершеного будівництва може бути єдиним цілісним об`єктом цивільних прав і, як наслідок, щодо нього можуть укладатися договори, якщо право власності на такий об`єкт буде зареєстровано органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно.

При цьому, така реєстрація здійснюється на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об`єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об`єкта незавершеного будівництва.

Таким чином, визначальним для можливості об`єкта незавершеного будівництва бути єдиним цілісним об`єктом цивільних прав та предметом відповідних договорів є саме факт вищевказаної державної реєстрації. (Суд звертається до правової позиції щодо тлумачення норми права викладеної у постанові Верховного Суду від 14.06.2018 у справі № 923/842/17).

З матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка відповідно до договору оренди від 04.03.2005, на якій розташований об`єкт незавершеного будівництва, знаходилась у користуванні відповідача-1.

Згідно з витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно та реєстрацію прав власності за ТОВ «Караван - Дніпропетровськ» зареєстроване право власності на незавершене будівництво об`єкта нерухомого майна 01 за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вулиця Космічна (Жовтневий район), будинок ЗЗР. Опис об`єкта нерухомого майна: багатофункціональний торговельно-розважальний комплекс з паркінгом (неокінчене будівництво) літ. А; будівля тимчасова літ. Б (тимчасова); будівля тимчасова літ. В (тимчасова); сторожка (тимчасова); літ. Г; сходи №1-4; мостіння І-ІІІ.

При цьому, підставою виникнення права власності є договір оренди землі, серія та номер: ВСА630269, ВСА630272, реєстр №1839, виданий 04.03.2005, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального окргу Літаш І.П.

Таким чином, виходячи з викладених обставин, право власності зареєстроване на вказаний вище об`єкт нерухомості незавершеного будівництва з урахуванням приписів ст. 331 Цивільного кодексу України.

Разом з тим, посилання позивача у відзивах на апеляційні скарги про те, що відповідно до положень ст. 331 Кодексу обумовлена можливість державної реєстрації прав на об`єкт незавершеного будівництва виключно у випадку необхідності в особи забудовника укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва, як підстави для скасування державної реєстрації у цій справі, колегія суддів відхиляє.

Суд зазначає, що стосується об`єкта незавершеного будівництва, то за визначенням частини 3 статті 331 ЦК України він за своєю суттю є сукупністю будівельних матеріалів, обладнання тощо, які були використанні в процесі цього будівництва (створення мйана), які також є майном, що належить забудовнику (особі, яка на законних підставах здійснює відповідне будівництво). З метою отримання можливості укладення цивільно-правових договорів (купівлі-продажу, застави тощо) щодо такого майна (сукупності будівельних матеріалів), тобто можливості набути відповідні цивільні права та обов`язки власника майна, забудовник вправі, до завершення будівництва та досягнення його кінцевої мети у вигляді створення нерухомого майна, здійснити державну реєстрацію права власності на об`єкт незавершеного будівництва, надавши органу державної реєстрації визначений законодавством перелік документів.

Виходячи з положень зазначеної статті 331 Кодексу укладення договору щодо об`єкта незавершеного будівництва можливе лише після реєстрації права власності на такий об`єкт. Укладення угоди не може передувати здійсненню реєстрації.

Отже, положення ст. 331 Цивільного кодексу України не обмежують право/можливості власника зареєструвати у Державному реєстрі прав на нерухоме майно належне йому право власності на об`єкт незавершеного будівництва виключно випадком /необхідністю укладення договору щодо цього об`єкту. Положення ст. 331 не встановлюють такого виду відповідальності власника відповідного об`єкту, як подальше скасування запису про право власності на такий об`єкт незавершеного будівництва у разі не укладення власником /особою-забудовником протягом тривалого часу будь-якого договору стосовно такого зареєстрованого об`єкту незавершеного будівництва. Таке право власник може реалізувати і в інших випадках, з метою надання такому об`єкт незавершеного будівництва статусу повноцінного й єдиного, цілісного об`єкту цивільних прав.

Крім того, відповідач-1 зазначив, що після здійснення ним у 2015 році державної реєстрації права власності на належний йому об`єкт незавершеного будівництва у подальшому ним укладалися договори стосовно вказаного об`єкту, а саме 25.10.2018 стосовно вказаного об`єкту незавершеного будівництва між відповідачем -1 та ТОВ «РЕГІНА ЦЕНТР» було укладено договір іпотеки.

При цьому, про укладення такого договору позивачу було відомо. Так, відповідно до долученої самим позивачем до матеріалів справи довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, номер 203973996, дата та час формування: 13.03.2020 вбачається, що спірне незавершене будівництво перебуває в іпотеці. Підстава виникнення іпотеки: договір іпотеки, серія та номер: 935, виданий 25.10.2018; строк виконання зобов`язання: 10.02.2025, розмір - 1500000,00 грн, договір про надання поворотної фінансової допомоги №14/08/2018-ФПЗ, виданий між ТОВ «Караван - Дніпропетровськ» та ТОВ «РЕГІНА ЦЕНТР»; іпотекодержатель: ТОВ «РЕГІНА ЦЕНТР» , іпотекодавець ТОВ «Караван - Дніпропетровськ» . (т. 1 а.с. 66-67)

Отже, враховуючи вищезазнчаене, суд апеляційної інстанції не вбачає при здійсненні державної реєстрації спірного об`єкта незавершеного будівництва порушень ст. 331 Цивільного кодексу України.

Зважаючи на наведені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про визнання незаконним з дня прийняття та скасування рішення державного реєстратора про проведення державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва.

Щодо порушеного права позивача.

Позивач звертаючись із даним позовом вважає реєстраційні дії та рішення незаконними та такими, що порушують насамперед його права та інтереси, як органу, уповноваженого розпоряджатися землями комунальної власності, на якій розташоване відповідне нерухоме майно.

Суд першої інстанції підтримав такі твердження позивача, вказавши, що позивач, як орган упраління землею комунальної власності м. Дніпра набув суб`єктивного права вимагати припиненення зловживання колишнім землекористувачем своїми правами та усунення перешкод у здійсненні ним права користування належною йому земельною ділянкою. Таким правом власник може скористатися у будь-який час, коли дійде висновку, що таке перешкоджання порушує його права.

Однак, колегія суддів щодо таких висновків не погоджується, при цьому зазначає про наступне.

У межах даної судової справи позивачем обрано спосіб захисту прав та інтересів шляхом визнання незаконною і скасування реєстраційної дії та скасування запису про право власності на об`єкт незавершеного будівництва. Тобто предметом спору є оскарження рішення реєстратора та питання законності набуття і офіційної реєстрації за відповідачем- 1 права власності на об`єкт незавершеного будівництва. При цьому, суд зазначає, що у даній справі питання про позбавлення позивача права власності, питання здійснення ним речових прав та обов`язків на земельну ділянку, на якій знаходиться вказаний об`єкт судом не вирішувалось.

Слід враховувати, що державна реєстрація прав є лише офіційним визнанням державою факту виникнення права власності, але саме право власності у забудовника на об`єкт незавершеного будівництва виникає в силу приписів статті 331 Цивільного кодексу України, а відтак безумовним правом власника є здійснення державної реєстрації права власності на належний йому об`єкт нерухомого майна.

Звідси, суд виходить з того, що державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Суд при розгляді спору керується тим, що при дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Зазначене унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації.

Позовних вимог стосовно необхідності, зокрема усунення перешкод у здійсненні позивачем права користування земельною ділянкою, на якій знаходиться спірний об`єкт незавершеного будівництва позивачем не заявлялося. Тому посилання позивача у межах даного спору (виходячи із предмету та підстав) на порушення його прав, як власника землі не є релевантним, оскільки державна реєстрація права власності на об`єкт незавершеного будівництва, яке випливає з положень ст. 331 ЦК України, за відсутності спору про право щодо майна (землі) у даному випадку жодним чином не порушує права та охоронювані інтереси позивача.

Відтак, зважаючи на те, що позивач не спростував наявність у відповідача-1 права на реєстрацію спірного об`єкта незавершеного будівництва, не довів допущених порушень з боку реєстратора щодо процедури здійснення реєстрації, то сукупність дій та поведінка позивача навпаки свідчать про порушення права відповідача-1 на мирне володіння майном, яке виходячи із ст. 41 Конституції України та з урахуванням практики ЄСПЛ про неприпустимість позбавлення особи права власності, є непорушним.

З наведеного вбачається, що державна реєстрація права власності за ТОВ «Караван-Дніпропетровськ» на об`єкт незавершеного будівництва здійснена у відповідності до вимог законодавства України на момент прийняття оскаржуваного рішення.

Щодо позовних вимог про скасування запису про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Караван - Дніпропетровськ» на спірний об`єкт незавершеного будівництва, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем невірно обраний спосіб захисту, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні цієї позовної вимоги, зважаючи на таке.

Суд зазначає, що за змістом статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що у такий спосіб буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Так, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (близькі за змістом висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц).

За змістом пункту 1 частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 11 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Однак згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", який набрав чинності з 16.01.2020, статтю 26 Закону України №1952 викладено у новій редакції.

Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України №1952 (у редакції, чинній із 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

У розумінні положень наведеної норми у чинній редакції, на відміну від положень частини другої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав, як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

При цьому в контексті зазначеного, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Таким чином, на момент звернення із даним позовом до суду та прийняття судового рішення у даній справі, закон не передбачав такого способу захисту як скасування запису про державну реєстрацію права власності, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині.

Щодо застосування строків позовної давності колегія суддів зазначає наступне.

Звертаючись із даним позовом до суду позивач просить визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити його. При цьому позивач вказав, що 09.12.2019 ним було проведено обстеження за результатами якого складено Акт №7/1-1219, в ході якого при обстеженні земельної ділянки кадастровий номер :03:054:0020 виявлено, що на земельній ділянці розташовано об`єкт незавершеного будівництва, металеві побутові будки та споруди. В результаті звернень метою з`ясування інформації позивачем встановлено, що окрім дозволу на будівництво від 22.04.2008 відповідач-1 іншого дозволу не отримував; крім того, позивач з`ясував також і те, що відповідно до даних містобудівного кадастру та адресного плану міста офіційно адреса вул. Космічна 33 Р жодному об`єкт нерухомого майна на території міста не присвоювалась,в відповідний розпорядчий документ, на підставі якого була присвоєна ця адреса, відсутній. На думку позивача, ці обставини свідчать про те, що позивачем не пропущено строк звернення до суду з позовом про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора, та як наслідок скасування запису про державну реєстрацію права власності.

Відповідач-1 20.10.2020 звернувся із відзивом у якому серед іншого просив суд застосувати у даній справі строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Надалі, 02.11.2020 ідповідачем-1 подано заяву про застосування строків позовної давності.

Відповідач-1 наголосив, що позивачу було достеменно відомо про здійснення реєстрації спірного майна ще у 2014 році, оскільки документи необхідні для реєстрації подавалися відповідачем -1 до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, який на той момент був структурним підрозділом Дніпровської міської ради, що не заперечується сторонами. Ці обставини свідчать про факт обізнаності позивача щодо прийняття відповідачем-2 рішення про реєстрацію права власності.

Крім того, про факт обізнаності позивача також свідчать і Довідка вих.№27.06/14 від 26.06.2014 Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради про присвоєння адреси ОНБ ТРК «Караван»: вул. Космічна, ЗЗ Р; Лист КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради вих. №743 від 24.03.2014; Розпорядження Дніпропетровського міського голови №545-р від 13.10.2014 року «Про присвоєння адреси: вул. Космічна, ЗЗ Р ОНБ по вул. Космічній (Жовтневий район)».

Отже, відповідач-1 наголошує про порушення судом першої інстанції положень ст.ст. 256, 261, 267 ЦК України.

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом ч.1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. (Аналогічна позиція міститься також в постанові 14.08.2018 Верховного Суду у справі № 922/1425/17).

Таким чином, при застосуванні позовної давності та наслідків її спливу (ст. 267 ЦК України) необхідно досліджувати та встановлювати насамперед обставини про те, чи порушено право особи, про захист якого вона просить, і лише після цього - у випадку встановленого порушення, і наявності заяви сторони про застосування позовної давності - застосовувати позовну давність та наслідки її спливу.

Оскільки прав та охоронюваних законом інтересів позивача, про захист яких він просить суд у позові, відповідачами не порушено, і суд апеляційної інстанції дійшов висновку відмовити позивачу у позові по суті в зв`язку з безпідставністю позовних вимог, то питання порушення строку позовної давності за цих обставин не впливає на суть винесеного рішення і відповідно, строк позовної давності, як спосіб захисту саме порушеного права, при вирішенні даного спору застосуванню не підлягає.

Щодо інших доводів сторін.

Посилання Міністесртва юстиції України на те, що він не є належним відповідачем у цій справі колегія суддів відхиляє. У даному випадку позовних вимог пов`язаних з переходом права власності безпосередньо на об`єкт незавершеного будівництва не заявлено. Відповідно до позовних вимог, позивач як власник земельної ділянки на якій знаходиться об`єкт незавершеного будівництва оскаржує рішення державного реєстратора Департаменту Міністесртва юстиції України з підстав порушення процедури здійснення державної реєстрації. Відтак, щодо відповідних позовних вимог Міністество юстиції України є належним відповідачем-2, як орган який виконує цю функцію і дії якого безпосередньо оскаржуються.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, за результатом апеляційного перегляду даної справи, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що при прийнятті оскарженого рішення мало місце неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильне застосування норм матеріального права, а тому оскаржене підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Судові витрати.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 129 ГПК України.

Судом апеляційної інстанції за результатами прийняття постанови, якою скасовано рішення та прийнято нове, здійснюється новий розподіл судових витрат, і у зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати пов`язані з розглядом справи були покладені відповідно до ст. 129 ГПК України на позивача.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Караван-Дніпропетровськ" та Міністерства юстиції України задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 у справі №904/2226/20 скасувати, прийняти нове судове рішення, яким у задоволені позову відмовити у повному обсязі.

Стягнути Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 75, код 26510514) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Караван-Дніпропетровськ" (04073, м. Київ, вул. Семена Скляренка, 17-Б, код 33159964) 3153,00 грн витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнути Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 75, код 26510514) на користь Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, буд.13, код 00015622) 3153,00 грн витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

3. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

4. Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови суду складено та підписано - 23.07.2021.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді О.О. Євсіков

О.В. Попікова