Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/467/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

секретар судового засідання: Сенькіна Л.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Забігайло Л.В. - провідний юрисконсульт, довіреність № 3-21 від 15.07.2021;

від відповідача: не прибув.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Коростенського міського центру зайнятості

до Фізичної особи-підприємця Ходаківської Наталії Олександрівни

про стягнення 6884,50 грн.

В судовому засіданні 06.07.2021 оголошувалась перерва до 15.07.2021 о 10:30 год.

В судовому засіданні 15.07.2021 оголошувалась перерва до 19.07.2021 о 10:00 год.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 6884,50 грн. коштів, виплачених як допомога по частковому безробіттю на період карантину.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем для отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину на працівників було надано відомості для осіб, щодо яких виконуються вимоги частини третьої ст. 47-1 ЗУ "Про зайнятість населення", де зазначено, що працівник Вознюк Наталія Василівна не отримує пенсію, що суперечить відповіді від ПФУ, з якої вбачається, що остання перебуває на обліку, як пенсіонер та отримує пенсію по інвалідності з 22.08.2017. Внаслідок надання відомостей, що не відповідають дійсності на працівника ОСОБА_1 отримано та виплачено допомогу в сумі 6884,50 грн. за період з 04.04.2020 по 30.06.2020.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 30.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

27.05.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просила відмовити в задоволенні позову, оскільки про те, що ОСОБА_1 є пенсіонером вона дізналася після звільнення цього працівника. Також відповідач наполягала на тому, що претензію №890-20 від 05.11.2020 не отримувала, а в цей період хворіла на COVID-19.

07.06.2021 до суду надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 08.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/467/21 до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач не скористався своїм правом на участь в судовому засіданні: повноважного представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлений належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься розписка від 15.07.2021.

Оскільки явка відповідача (його представника) в судове засідання не визнана обов`язковою, а надання письмового відзиву є правом відповідача, а не його обов`язком, суд вважає, що неявка представника відповідача та неподання відзиву не перешкоджатиме розгляду справи за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч. 9 ст.165 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року Фізична особа-підприємець Ходаківська Наталія Олександрівна (відповідач) звернулася як роботодавець до Лугинського відділу Коростенського міського центру зайнятості з пакетом документів для отримання допомоги по частковому безробіттю на забезпечення виконання вимог статті 47-1 Закону України "Про зайнятість населення".

Відповідачем ФОП Ходаківською Н.О. для отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину на працівників було надано Відомості для осіб, щодо яких виконуються вимоги частини третьої статті 47-1 Закону України "Про зайнятість населення", де зазначено, що працівник Вознюк Наталія Василівна не отримує пенсію.

На працівника ОСОБА_1 відповідачем було отримано та виплачено допомогу по частковому безробіттю на період карантину у сумі 6884.50 грн. за період з 04.04.2020 по 30.06.2020, що підтверджується платіжних доручень, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 10-13).

Разом з тим, з листа Головного управління ПФУ в Житомирській області від 21.10.2020 за вих. №0600-0224-5/58577 (а.с. 18) вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку, як пенсіонер і отримує пенсію по інвалідності з 22.08.2017.

За результатом перевірки відомостей поданих роботодавцем/фізичною особою-підприємцем для отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину провідним фахівцем відділу сприяння зайнятості у Лугинському районі Коростенського МПЗ ОСОБА_2 складено акт від 29.10.2020, згідно якого виявлено, що відповідачем у справі подано Коростенському МЦЗ недостовірні відомості щодо неотримання пенсії ОСОБА_1 .

Оскільки 6884,50 грн. допомоги по частковому безробіттю на період карантину отримано відповідачем з порушенням діючого законодавства, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення учасників процесу, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатним.

Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття визначає Закон України "Про зайнятість населення".

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" №540-IX від 30.03.2020 доповнено Закон України "Про зайнятість населення" ст. 47-1 "Допомога по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

За приписами ч. 1 ст. 47-1 Закону України "Про зайнятість населення" (в редакції, чинній у спірний період) допомога по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - допомога по частковому безробіттю на період карантину), надається територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, застрахованим особам у разі втрати ними частини заробітної плати внаслідок вимушеного скорочення передбаченої законодавством тривалості робочого часу у зв`язку із зупиненням (скороченням) діяльності через проведення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, за зверненням роботодавця для її виплати працівникам. Сума допомоги по частковому безробіттю на період карантину надається роботодавцям із числа суб`єктів малого та середнього підприємництва на строк зупинення (скорочення) діяльності, а також протягом 30 календарних днів після завершення карантину. Допомога по частковому безробіттю на період карантину надається у разі сплати роботодавцем єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування протягом шести місяців, що передують даті зупинення діяльності.

Згідно з ч. 2 ст. 47-1 Закону України "Про зайнятість населення" (в редакції, чинній у спірний період) для отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину роботодавець звертається до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за місцем реєстрації його як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та подає такі документи:

1) заяву у довільній формі;

2) копію наказу із зазначенням дати початку зупинення (скорочення) діяльності;

3) відомості про працівників (прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний державний орган і мають відмітку в паспорті), у яких виникло право на допомогу по частковому безробіттю на період карантину згідно з цією статтею;

4) довідку про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за останні шість місяців, що передують даті зупинення діяльності.

Відповідно до ч. 3 ст. 47-1 Закону України "Про зайнятість населення" (в редакції, чинній у спірний період) право на допомогу по частковому безробіттю на період карантину відповідно до цієї статті мають застраховані особи, з якими роботодавцем оформлено трудові відносини (крім осіб, які отримують пенсію).

Частинами 5, 7 ст. 47-1 Закону України "Про зайнятість населення" (в редакції, чинній у спірний період) виплата працівникам допомоги по частковому безробіттю на період карантину здійснюється роботодавцем з першого дня скорочення тривалості їх робочого часу у межах строку зупинення (скорочення) діяльності, але не більше 30 календарних днів після завершення карантину. Роботодавець може звернутися за отриманням коштів для виплати працівникам допомоги по частковому безробіттю на період карантину протягом 30 календарних днів з дня зупинення (скорочення) виробництва.

Згідно з ч. 8 ст. 47-1 Закону України "Про зайнятість населення" (в редакції, чинній у спірний період) рішення про надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину приймається територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, на регіональному рівні протягом трьох робочих днів з дня подання роботодавцем документів, передбачених цією статтею, до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції за місцем реєстрації як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Розмір, порядок надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, визначаються Кабінетом Міністрів України (ч. 9 ст. 47-1 Закону України "Про зайнятість населення" (в редакції, чинній у спірний період).

Механізм надання коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, визначено Порядком надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 №306 (далі - Порядок).

Відповідно до п.3 Порядку (в редакції, чинній у спірний період) допомога по частковому безробіттю на період карантину надається центром зайнятості застрахованим особам, з якими роботодавцем оформлено трудові відносини (крім осіб, які отримують пенсію), у разі втрати ними частини заробітної плати внаслідок вимушеного скорочення передбаченої законодавством тривалості робочого часу у зв`язку із зупиненням (скороченням) діяльності за зверненням роботодавця для її виплати працівникам, з якими не припинено трудові відносини.

Пунктом 8 Порядку (в редакції, чинній у спірний період) унормовано, що роботодавець може звернутися за отриманням коштів для виплати працівникам допомоги по частковому безробіттю на період карантину протягом 30 календарних днів з дня зупинення (скорочення) діяльності.

Відповідно до п. 15 Порядку (в редакції, чинній у спірний період) перерахування роботодавцю коштів для виплати працівникам допомоги по частковому безробіттю на період карантину здійснюється центром зайнятості на підставі відомостей про осіб, щодо яких виконуються вимоги частини третьої статті 471 Закону України "Про зайнятість населення", наданих роботодавцем за формою згідно з додатком 2, щомісяця протягом трьох робочих днів після зарахування відповідних коштів на рахунок центру зайнятості.

Пунктом 23 Порядку (в редакції, чинній у спірний період) встановлено, що центр зайнятості має право перевіряти достовірність відомостей, поданих роботодавцем для отримання коштів Фонду, дотримання порядку використання роботодавцем виділених йому коштів Фонду та зупиняти перерахування коштів Фонду роботодавцю для виплати працівникам допомоги по частковому безробіттю на період карантину в разі відмови або перешкоджання з боку роботодавця у проведенні перевірки, виявлення фактів подання ним Фонду недостовірних відомостей або порушення порядку використання роботодавцем коштів Фонду. Центр зайнятості контролює цільове використання коштів, що перераховуються роботодавцю для виплати працівникам допомоги по частковому безробіттю на період карантину, шляхом проведення відповідної перевірки протягом 90 календарних днів після останньої виплати такої допомоги працівникам та має право отримувати від роботодавця необхідні пояснення з відповідних питань, у тому числі в письмовій формі.

Стосовно посилання відповідача на те, що працівники, з якими оформлені трудові договори, не повідомляли її на предмет отримання пенсії, і він не несе відповідальності за подання недостовірної інформації, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 19 Порядку (в редакції, чинній у спірний період) роботодавець несе відповідальність за достовірність документів і відомостей, що є підставою для надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину, та цільове використання коштів Фонду відповідно до законодавства.

Також суд відзначає, що досудове врегулювання спору стягнення отриманої допомоги по частковому безробіттю діюче законодавство не передбачає, тому заперечення щодо неотримання претензії по причині перебування на самоізоляції та хвороби на COVID-19 суд оцінює критично.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не подав до суду достатніх доказів на спростування позовних вимог, в тому числі доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів, тощо).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача, оскільки від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняются громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, які перебувають в статусі лише позивача (п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Ходаківської Наталії Олександрівни ( АДРЕСА_1 , ід. номер НОМЕР_1 )

- на користь Коростенського міського центру зайнятості (11501, Житомирська область, м. Коростень, вул. Ольгинська, 3, ід. код 22020056) в особі Лугинського відділу Коростенського міського центру зайнятості суму коштів, виплачених як допомога по частковому безробіттю на період карантину, у розмір 6884,50 грн. та 2270,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 28.07.21

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2, 3 - сторонам (рек.)