ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2021 р. Справа№ 910/7335/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Шапрана В.В.

Андрієнка В.В.

секретар Рибчич А.Ю.

за участю

представників: позивача - Драчова М.С.

відповідача - Гаркавенко І.Г.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду м. Києва від 26.01.2021 р. (повне рішення складено 29.01.2021 р.)

у справі № 910/7335/20 (суддя - Ярмак О.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 4403400,91 грн

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 4403400,91 грн грошових коштів за скид стічних вод без умов на скид стічних вод з об`єкта, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Івана Федорова, 32А, за період з 01.07.2014 р. по 31.05.2017 р.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідачем належним чином не виконувались зобов`язання за укладеним договором щодо отримання Умов на скид стічних вод у систему каналізації міста Києва за період з 01.04.2014 р. по 31.05.2017 р., тому позивачем було застосовано оперативно-господарську санкцію у вигляді п`ятикратного розміру тарифу на послугу з водовідведення.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 26.01.2021 р. у справі № 910/7335/20 позов Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця" подало апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуване рішення суду скасувати повністю та ухвалити нове рішення про відмову у позові в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що оскільки позивач звернувся з позовною заявою до суду 27.05.2020 р., то перебіг строку позовної давності за заявленими позивачем вимогами щодо стягнення плати за скид відповідачем стічних вод у міську каналізаційну мережу без Умов на скид у сумі 4403400,91 грн за період з 01.07.2014 р. по 31.05.2017 р. заявлено за межами трирічного строку позовної давності.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 01.03.2021 р. апеляційну скаргу у справі № 910/7335/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2021 р. апеляційну скаргу у справі № 910/7335/20 залишено без руху на підставі ч. 3 ст. 260 ГПК України та надано заявникові строк на усунення недоліків не більше десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення без руху апеляційної скарги.

Розпорядженням № 09.1-08/1204/21 від 29.03.2021, у зв`язку перебуванням судді Андрієнка В.В., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/7335/20.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.03.2021 справа № 910/7335/20 передана на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий), судді Пашкіна С.А., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2021 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/7335/20 та призначено її до розгляду на 27.04.2021 р.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/1683/21 від 26.04.2021 р. у зв`язку з перебуванням судді Пашкіної С.А. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/7335/20.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 26.04.2021 р. апеляційну скаргу у справі № 910/7335/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.04.2021 р. справу прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

У призначеному судовому засіданні 27.04.2021 р. оголошено перерву до 18.05.2021 р.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/1912/21 від 17.05.2021 р. у зв`язку з перебуванням судді Шапрана В.В. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/7335/20.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 17.05.2021 р. апеляційну скаргу у справі № 910/7335/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.05.2021 р. справу прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

У призначеному судовому засіданні 18.05.2021 р. оголошено перерву до 15.06.2021 р.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/2247/21 від 14.06.2021 р. у зв`язку з перебуванням судді Пашкіної С.А. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/7335/20.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 14.06.2021 р. апеляційну скаргу у справі № 910/7335/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.06.2021 р. справу № 910/7335/20 було прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

У судовому засіданні 15.06.2021 р. було оголошено перерву до 13.07.2021 р.

У судовому засіданні 13.07.2021 р. представники сторін надали усні пояснення по суті апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

26.02.2002 р. між Відкритим акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал", (далі - постачальник) та Державним територіально-галузевим об`єднанням "Південно-Західна залізниця", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Українська залізниця", (далі - абонент) було укладено договір на послуги водопостачання та водовідведення № 00184/1-2-09 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язався надавати абоненту послуги з постачання питної води та водовідведення, а абонент зобов`язується розраховуватися за послуги згідно умов договору та Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України № 65 від 01.07.1994 р.

За умовами укладеного договору було визначено адреси споживання, по яких встановлено прилади обліку та відкрито абоненту особові рахунки, зокрема рахунок № 827-10 за адресою об`єкта споживача: вул. Федорова, 32А у місті Києві, лічильник ПВ-100 № 776290.

Згідно з п. 3.1 договору кількість води, що подається постачальником та використовується абонентом, визначається за показниками водолічильників, зареєстрованих постачальником. Зняття показників водолічильників здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника спільно з представником абонента.

Як передбачено п. 3.3 договору, кількість стічних вод, що надходять у каналізацію, визначається за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, згідно із показниками водолічильника та інших способів визначення об`ємів стоків, що потрапляють у міську каналізацію у відповідності до п. 21.2 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення у містах і селищах України.

У відповідності до п. 3.4 договору ліміти споживання води та скидання стоків у міську каналізаційну мережу доводяться до абонента додатковим повідомленням. За використану воду та скидання стоків понад встановлені та затверджені ліміти, оплата проводиться у відповідності до Постанови ради Міністрів УРСР від 24.04.1979 р. № 19 у п`ятикратному розмірі до діючих тарифів.

Договір є безстроковим, діє на весь час надання послуг до моменту його розірвання та набуває чинності з моменту його підписання сторонами (п. 7.1 договору).

Приватне акціонерне товариство "АК "Київводоканал" звернулося до відповідача з листом-попередженням від 14.07.2017 р., в якому за фактом порушення останнім скиду стічних вод без одержання відповідних Умов на скид, висловило вимогу у 10-денний термін з дня отримання даного листа здійснити плату у розмірі 4403400,91 грн згідно з розрахунком № 15/ВУ-Ф-06/209-05-2017.

До вказаного листа-попередження додано розрахунок № 15/ВУ-Ф-06/209-05-2017 від 14.07.2017 р., за яким позивач нарахував відповідачу по об`єкту споживання: вул. Федорова Івана, 32А плати за водововідведення без Умов на скид за період з 01.07.2014 р. по 31.05.2017 р. у розмірі 4403400,91 грн.

02.09.2019 р. позивач направив на адресу відповідача лист № 5042/12/36/02-19 з вимогою про сплату нарахованої плати за послуги водовідведення без умов на скид у розмірі 4403400,91 грн, лист-попередження від 14.07.2017 р. та розрахунок № 15/ВУ-Ф-06/209-05-2017 від 14.07.2017 р.

Направлення вказаної вимоги підтверджується копіями реєстру поштового відправлення № 260 та фіскального чеку від 02.09.2019 р.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, на думку позивача, в порушення умов укладеного договору та норм чинного законодавства України, за період з 01.07.2014 р. по 31.05.2017 р. здійснював скид стічних вод у систему каналізації міста Києва без отримання Умов на скид стічних вод, за адресою: м. Київ, вул. Федорова Івана, 32А, у зв`язку з чим відповідачу була нарахована плату за скид стічних вод без Умов на скид за вказаний період у розмірі 4403400,91 грн, тобто в п`ятикратному розмірі тарифу на послугу з водовідведення за весь період їх відсутності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

У Правилах надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення визначено, що централізоване водовідведення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у відведенні стічних вод, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових централізованих систем водовідведення; централізоване постачання холодної та гарячої води - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у холодній та гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем холодного та гарячого водопостачання.

Порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України визначається Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 р. № 190 (далі - Правила), які є обов`язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об`єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Відповідно до п. 1.4 Правил приймання стічних вод від підприємств, установ, організацій до системи централізованого водовідведення населених пунктів України здійснюється відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Держбуду від 19.02.2002 р. № 37, зареєстрованих у Мін`юсті 26.04.2002 р. за № 403/6691 (далі - правила приймання № 37), а також місцевих правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації населеного пункту.

Згідно з п. 1.2 Правил приймання № 37 останні поширюються на комунальні підприємства водопровідно-каналізаційного господарства міст і селищ України та інші підприємства, що мають на балансі системи місцевого водопроводу та каналізації (далі - водоканали), та на всі підприємства, установи, організації незалежно від форм власності й відомчої належності, які скидають свої стічні води в системи каналізації населених пунктів (далі - підприємства).

Як передбачено п. 1.4 Правил № 37, стічні води підприємств - усі види стічних вод, що утворилися внаслідок їхньої діяльності після використання води в усіх системах водопостачання (господарсько-питного, технічного, гарячого водопостачання тощо), а також поверхневі та дощові води з території Підприємства (з урахуванням субабонентів).

За п. 2.4 Правил приймання № 37 підприємства зобов`язані виконувати в повному обсязі вимоги цих правил, місцевих правил приймання та договору на послуги водовідведення, своєчасно оплачувати рахунки водоканалу за надані послуги.

У відповідності до ст. ст. 30, 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"; ст. ст. 1, 2, 35, 38, 39, 42, 44, 70, 95, 99, 110, 111 Водного кодексу України (із змінами і доповненнями); ст. ст. 1 - 3, 5, 16, 19, 24, 31 - 35, 39 - 41, 47, 51, 68 - 70 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" (із змінами і доповненнями); Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 р. № 37, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.04.2002 р. за № 403/6691; Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 р. № 37, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.04.2002 р. за № 402/6690; п. п. 1.2, 1.4, 2.3, розділів 3 - 5, 11 - 15 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 р. № 190, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.10.2008 р. за № 936/15627, та з метою запобігання порушенням у роботі мереж і споруд каналізації, підвищення ефективності роботи і безпеки їх експлуатації та забезпечення охорони навколишнього природного середовища від забруднення скидами стічних вод, в межах функцій органу місцевого самоврядування, виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) розпорядженням від 12.10.2011 р. № 1879 затверджені Правила приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва (далі - Правила № 1879), які встановлюють, зокрема, вимоги до абонентів, які скидають стічні води до міської каналізації, регламентують взаємні права та обов`язки абонентів і водоканалу, порядок визначення величини плати за скидання стічних вод у міську каналізацію, порядок контролю за виконанням цих Правил, відповідальність та засоби впливу за їх порушення.

Згідно з п. 2.4 Правил № 1879 абоненти зобов`язані, зокрема, отримати Умови на скид та укласти договір з водоканалом відповідно до статей 19, 20 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання".

Відповідно до п. 3.3 Правил № 1879 абоненти зобов`язані отримати у водоканалі Умови на скид згідно з додатком 2. Умови на скид видаються на один рік.

Абонент не має права скидати стічні води без одержання Умов на скид. За скидання стічних вод без Умов на скид або після закінчення строку їх дії Абонент сплачує в п`ятикратному розмірі тарифу на послугу з водовідведення за весь період їх відсутності (п. 8.1 Правил № 1879).

За п. 4.1 Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів та Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, плата за скид стічних вод підприємств у системи каналізації населених пунктів вноситься підприємствами згідно з розрахунками водоканалів та виставленими ними рахунками на розрахункові рахунки водоканалів у порядку та в терміни, передбачені договором.

Відповідно до п. 8.6 Правил № 1879 при порушенні цих Правил та Правил користування № 190 водоканал: за період самовільного (при відсутності чинного договору) користування міською каналізацією виконує розрахунок обсягу стічних вод згідно з пунктом 7.8 розділу 7 цих Правил з моменту початку такого користування, але за період не більше трьох років і до усунення порушення; має право розглядати весь обсяг стічних вод (за розрахунковий період) як такий, що перевищує договірний, і плата за його скидання встановлюється в п`ятикратному розмірі тарифу за водовідведення, зокрема, у разі відсутності у абонента Умов на скид чи закінчення строку їх дії.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 01.04.2014 р. по 31.05.2017 р. відповідач здійснював скид стічних вод у систему каналізації м. Києва без отримання Умов на скид стічних вод, у зв`язку з чим йому була нарахована плата за скид без Умов на скид стічних вод у розмірі 4403400,91 грн.

Позивач направив на адресу відповідача лист-попередження від 14.07.2017 р. про виявлення факту порушення Правил приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва з розрахунком №15/ВУ-Ф-06/209-05-2017 від 14.07.2017 р.

Вказана вимога разом з листом-попередженням та розрахунком була направлена відповідачу 02.09.2019 р., що підтверджується реєстром поштового відправлення № 260 та фіскальним чеком від 02.09.2019 р.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами протягом спірного періоду (з 01.04.2014 р. по 31.05.2017 р.) складались та підписувались акти про зняття показань з приладу обліку, в яких відображався поточний стан приладу обліку та фіксувались показники з приладу обліку води.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як передбачено ч. ч. 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 статті 901 ЦК України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно зі ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Приписами ч. 1 ст. 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами ст. 217 ГК України встановлено, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Згідно зі ст. 219 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Статтею 235 ГК України передбачено, що за порушення господарських зобов`язань до суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватись оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов`язання, що використовуються самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку.

Пунктом 8.1 Правил № 1879 передбачено відповідальність абонента за скидання стічних вод без Умов на скид або після закінчення строку їх дії в п`ятикратному розмірі тарифу на послугу з водовідведення за весь період їх відсутності.

У матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем Умов на скид у період з 01.04.2014 р. по 31.05.2017 р.

Таким чином, рішення постачальника про нарахування абоненту 4403400,91 грн вартості послуг з водовідведення за весь період відсутності Умов на скид є оперативно-господарською санкцією.

Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 237 ГК України підставою для застосування оперативно-господарської санкції є факт порушення господарського зобов`язання другою стороною. Порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором. У разі незгоди із застосуванням такої санкції заінтересована сторона може звернутися до суду із заявою про скасування санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням.

Постановою Верховного Суду від 26.06.2018 р. у справі № 910/23088/17 зазначено, що визначена у справі плата за скид стічних вод без дозволу не є штрафом (адміністративно-господарською санкцією) у розумінні статей 238-241 Господарського кодексу України, а є оперативно-господарською санкцією у розумінні статей 217, 219, 235, 237 Господарського кодексу України, яка в силу ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України та ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" врахована судом апеляційної інстанції.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов`язку щодо отримання Умов на скид стічних вод у систему каналізації міста Києва за період з 01.04.2014 р. по 31.05.2017 р. позивач має право на застосування до відповідача оперативно-господарської санкції у вигляді застосування п`ятикратного розміру тарифу на послугу з водовідведення, яка за розрахунком позивача складає 4403400,91 грн, розмір якої перевірено колегією суддів та визнано обґрунтованим.

Доводи скаржника про те, що оскільки позивач звернувся з позовною заявою до суду 27.05.2020 р., тому вимога позивача про стягнення плати за скид відповідачем стічних вод у міську каналізаційну мережу без Умов на скид у сумі 4403400,91 грн за період з 01.04.2014 р. по 31.05.2017 р. заявлена за межами трирічного строку позовної давності, колегією суддів відхиляються з огляду на таке.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У відповідності до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до прийняття ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. ч. 3 та 4 ст. 267 ЦК України).

Таким чином, при застосуванні позовної давності та наслідків її спливу (ст. 267 ЦК України) необхідно досліджувати та встановлювати насамперед обставини про те, чи порушено право особи, про захист якого вона просить, і лише після цього - у випадку встановленого порушення, і наявності заяви сторони про застосування позовної давності - застосовувати позовну давність та наслідки її спливу.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України у випадку, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги.

Днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу.

З матеріалів вбачається, що після виявлення факту порушення Правил № 1879 позивачем було здійснено нарахування відповідачу плати за скид стічних вод без Умов на скид за період з 01.04.2014 р. по 31.05.2017 р. на загальну суму 4403400,91 грн.

02.09.2019 р. у зв`язку з невиконання відповідачем вимог Правил № 1879 та неотримання Умов на скид стічних вод, позивачем направлено на адресу відповідача лист-попередження від 14.07.2017 р. щодо сплати нарахувань за скид стічних вод без Умов на скид стічних вод в розмірі 4403400,91 грн з розрахунком № 15/ВУ-Ф-06/209-05-2017 від 14.07.2017 р., з проханням його оплатити в 10-денний термін з дня одержання.

Відповідно до строків, встановлених Нормативами і нормативними строками пересилання поштових відправлень та поштових переказів, затвердженими наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 р. № 958 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 28.01.2014 р. за № 173/24950, нормативними строками пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку по місту Києву цінного листа з описом вкладення, без урахування вихідних днів об`єкту поштового зв`язку, складає 5 днів.

Отже, з урахуванням поштового перебігу відповідач повинен був отримали лист-попередження 07.08.2019 р. та його оплатити до 17.08.2019 р.

Таким чином строк позовної давності за вимогами про стягнення 4403400,91 грн почав свій перебіг з 18.08.2019 р. та станом на день звернення позивача з даним позовом до суду (27.05.2020 р.) не сплинув.

Відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що даний позов заявлено в межах строку позовної давності, а тому підстави для застосування наслідків пропуску строку позовної давності відсутні.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain).

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та законного висновку, що заявлені в справі № 910/7335/20 позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача 4403400,91 грн грошових коштів за скид стічних вод без Умов на скид стічних вод з об`єкта, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Івана Федорова, 32А, за період з 01.07.2014 р. по 31.05.2017 р., є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, здійснивши перевірку та оцінку всіх належних доказів, наявних у матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 26.01.2021 р. у справі № 910/7335/20 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Акціонерного товариства "Українська залізниця" не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 26.01.2021 р. у справі № 910/7335/20 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду м. Києва від 26.01.2021 р. у справі № 910/7335/20.

4. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Українська залізниця".

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 26.07.2021 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Шапран

В.В.Андрієнко