СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2021 р. Справа № 913/266/20(457/1108/20)

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Россолов В.В., суддя Ільїн О.В., суддя Слободін М.М.,

за участю секретаря судового засідання Беккер Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1 (вх. №2063 Л/1) на рішення Господарського суду Луганської області від 26 травня 2021 року у справі № 913/266/20(457/1108/20)

за позовом - фізичної особи ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 )

до відповідача - Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" (місцезнаходження: вул. Сметаніна, буд. 3-А, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Укрінбанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (вул. Січових Стрільців, буд. 17, м Київ, 04053)

про стягнення заборгованості;

в межах справи №913/266/20 за заявою кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮС-Металл" (місцезнаходження: вул. Чавдар Єлизавети, буд. 13, кв. 37, м. Київ, 02140)

до боржника - Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" (місцезнаходження: вул. Сметаніна, буд. 3-А, м.Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404)

про банкрутство,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" про захист прав споживачів та стягнення заборгованості за договором банківського вкладу.

В обґрунтуванні позову зазначено про невиконання відповідачем умов: договору про розміщення банківського вкладу №10-2400127 від 19 листопада 2015 року; заяви договору про розміщення банківського вкладу №10-2398626 від 11 листопада 2015 року; заяви договору про розміщення банківського вкладу №10-2398630 від 11 листопада 2015 року; заяви договору про розміщення банківського вкладу №10-1321967 від 26 січня 2015 року; заяви договору про розміщення банківського вкладу №10-2348635 від 07 квітня 2016 року.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 26 травня 2021 року у справі №913/266/20 (457/1108/20) в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вказав про:

1)відсутність доказів здійснення оплати та доказів підписання актів прийому передачі документів за договором про відступлення права вимоги №01/04/20-1 від 01 квітня 2020 року; за договором про відступлення права вимоги №01/04/20-2 від 01 квітня 2020 року; за договором про відступлення права вимоги №01/04/20-3 від 01 квітня 2020 року, а відтак недоведеність набуття ним прав первісного кредитору за договором про розміщення банківського вкладу №10-2400127 від 19 листопада 2015 року; заявою договором про розміщення банківського вкладу №10-2398626 від 11 листопада 2015 року; заявою договором про розміщення банківського вкладу №10-2398630 від 11 листопада 2015 року; заявою договором про розміщення банківського вкладу №10-1321967 від 26 січня 2015 року; заявою договором про розміщення банківського вкладу №10-2348635 від 07 квітня 2016 року; 2)відсутність як доказів внесення первісними кредиторами ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) грошових коштів на рахунки, відкриті на виконання умов договорів про розміщення банківського вкладу, так і доказів наявності залишку грошових коштів на рахунках за відповідними договорами.

Фізична особа ОСОБА_1 з відповідним рішенням суду не погодився, звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

В обґрунтуванні апеляційної скарги вказує про помилковість висновку суду щодо недоведення набуття ним прав первісного кредитору за договором про відступлення права вимоги №01/04/20-1 від 01 квітня 2020 року; за договором про відступлення права вимоги №01/04/20-2 від 01 квітня 2020 року; за договором про відступлення права вимоги №01/04/20-3 від 01 квітня 2020 року, оскільки відповідні правочини не визнавались у судовому порядку недійсними, а відтак створюють для сторін правові наслідки. Одночасно апелянт наголошує, що докази на підтвердження обставини виконання первісними кредиторами умов договорів про розміщення банківських вкладів наявні в матеріалах справи і останнім не надано належної оцінки з боку суду першої інстанції.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12 липня 2021 року клопотання фізичної особи ОСОБА_1 про поновлення строку на подання апеляційної скарги задоволено, строк на подання апеляційної скарги поновлено; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Луганської області від 26 травня 2021 року у справі №913/266/20 (457/1108/20); учасникам справи встановлено строк - 15 днів з дня вручення даної ухвали, протягом якого вони мають право подати відзиви на апеляційну скаргу, які повинні відповідати вимогам ч.2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України, а також докази надсилання (надання) копії відзиву та доданих до нього документів апелянтові; призначено справу до розгляду на 26 липня 2021 року о 10:30 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132.

22 липня 2021 року протоколом автоматизованого розподілу справи №913/266/20 (457/1108/20) у зв`язку з відпусткою судді Склярук О.В., сформовано такий склад колегії суддів: головуючий суддя Россолов В.В., суддя Ільїн О.В. суддя Слободін М.М.

У судове засідання, яке відбулось 22 липня 2021 року, представники сторін та третьої особи не з`явилися.

На початку судового засідання колегія суддів встановила надходження від представника фізичної особи ОСОБА_1 клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№ 8252), з підстав його зайнятості в іншому судовому засіданні.

Частинами 11,12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів враховує, що явка сторін не визнавалась обов`язковою. При цьому представник фізичної особи ОСОБА_1 не зазначив про надання ним додаткової інформації по суті спору в наступному судовому засіданні.

Відповідно до норм ч.12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, оскільки визначальним є не явка представників, а достатність матеріалів справи для ухвалення рішення у справі.

Ураховуючи положення статті 273 Господарського процесуального кодексу України щодо строку розгляду апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду, а також те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про час і місце розгляду справи, при цьому явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалась, а матеріали справи достатньо характеризують спірні правовідносини, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення вищевказаного клопотання про відкладення розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 269 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому судом врахований принцип ефективності судового процесу, який діє у господарському судочинстві і направлений на недопущення затягування процесу, а також враховано положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яким передбачено, що справа має бути розглянута судом у розумний строк.

За таких обставин колегія суддів вважає за доцільне відмовити в задоволенні клопотання представника фізичної особи ОСОБА_1 клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№ 8252)

Проаналізувавши матеріали справи колегія суддів встановила такі обставини спору.

Між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк" укладені заява - договір про розміщення банківського вкладу №10-2400127 від 19.11.2015; заява договір про розміщення банківського вкладу №10-2398626 від 11.11.2015; заява договір про розміщення банківського вкладу №10-2398630 від 11.11.2015; заява договір про розміщення банківського вкладу №10-1321967 від 26.01.2015; заява договір про розміщення банківського вкладу №10-2348635 від 07.04.2015, відповідно до умов яких, на ім`я ОСОБА_2 було відкрито банківський вклад "Тільки для своїх" з валютою вкладу долар США, процентна ставка складає 11% річних.

01 квітня 2020 року між ОСОБА_2 (первісний кредитор) та ОСОБА_1 (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги №01/04/20-1, відповідно до умов якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор приймає (набуває) права вимоги первісного кредитора за:

- заявою договором про розміщення банківського вкладу №10-2400127 від 19.11.2015;

- заявою договором про розміщення банківського вкладу №10-2341663 від 09.04.2015;

- заявою договором про розміщення банківського вкладу №10-2398630 від 11.11.2015;

- заявою договором про розміщення банківського вкладу №10-1321967 від 26.01.2015;

- заявою договором про розміщення банківського вкладу №10-2398626 від 11.11.2015, які укладені між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк".

Між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк" були укладені заява - договір про розміщення банківського вкладу №10-2343469 від 17.04.2015; заява договір про розміщення банківського вкладу №10-2339191 від 31.03.2015, відповідно до умов яких, на ім`я ОСОБА_3 було відкрито банківський вклад з валютою вкладу долар США, процентна ставка складає 11% річних.

01.04.2020 між ОСОБА_3 (первісний кредитор) та ОСОБА_1 (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги №01/04/20-2, відповідно до умов якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор приймає (набуває) права вимоги первісного кредитора за:

- заявою договором про розміщення банківського вкладу №10-2343469 від 17.04.2015;

- заявою договором про розміщення банківського вкладу №10-2339191 від 31.03.2015, які укладені між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк".

Між ОСОБА_4 та Публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк" укладена заява - договір про розміщення банківського вкладу №10-2343512 від 17 квітня 2015 року; відповідно до умов якого, на ім`я ОСОБА_4 було відкрито банківський вклад "Привіт весні" з валютою вкладу долар США, процентна ставка складає 11% річних.

01 квітня 2020 року між ОСОБА_4 (первісний кредитор) та ОСОБА_1 (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги №01/04/20-3, відповідно до умов якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор приймає (набуває) права вимоги первісного кредитора за заявою договором про розміщення банківського вкладу №10-2343512 від 17 квітня 2015 року, який укладено між ОСОБА_4 та Публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк".

За таких обставин, після укладення договорів про відступлення права вимоги, на думку позивача, ОСОБА_1 став вкладником Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" та має право на повернення сум вкладів за договорами про розміщення банківського вкладу.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам колегія суддів Східного апеляційного господарського зазначає про таке.

Матеріалами справи підтверджується, що Між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк" укладені заява - договір про розміщення банківського вкладу №10-2400127 від 19.11.2015; заява договір про розміщення банківського вкладу №10-2398626 від 11.11.2015; заява договір про розміщення банківського вкладу №10-2398630 від 11.11.2015; заява договір про розміщення банківського вкладу №10-1321967 від 26.01.2015; заява договір про розміщення банківського вкладу №10-2348635 від 07.04.2015, відповідно до умов яких, на ім`я ОСОБА_2 було відкрито банківський вклад "Тільки для своїх" з валютою вкладу долар США, процентна ставка складає 11% річних.

01 квітня 2020 року між ОСОБА_2 (первісний кредитор) та ОСОБА_1 (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги №01/04/20-1, відповідно до умов якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор приймає (набуває) права вимоги первісного кредитора за:

- заявою договором про розміщення банківського вкладу №10-2400127 від 19.11.2015;

- заявою договором про розміщення банківського вкладу №10-2341663 від 09.04.2015;

- заявою договором про розміщення банківського вкладу №10-2398630 від 11.11.2015;

- заявою договором про розміщення банківського вкладу №10-1321967 від 26.01.2015;

- заявою договором про розміщення банківського вкладу №10-2398626 від 11.11.2015, які укладені між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк".

Право вимоги за депозитними договорами відступається в повному обсязі (п.1.2); загальна сума заборгованості боржника за депозитними договорами станом на дату укладення договору становить 2838836 грн 12 коп. (п.1.3); новий кредитор після переходу до нього права вимоги стає кредитором за депозитними договорами та одержує право вимагати від боржника належного виконання всіх без виключення зобов`язань за депозитними договорами, які існували та існують на момент укладення договору (п.1.4).

Відповідно до п.2.1. договору відступлення права вимоги за договором здійснюється на платній основі у розмірі та в строки, вказані в пунктах 4.1, 4.2 договору.

Права вимоги за депозитними договорами вважаються відступленими з моменту підписання сторонами договору та акту прийому передачі прав та документів, що є невід`ємною частиною договору (п.3.1).

Акт прийму передачі прав та документів первісний кредитор і новий кредитор складають та підписують в термін до 01 травня 2020 року (п.3.2); з моменту відступлення права вимоги первісний кредитор вибуває з будь яких правовідносин, які склались між ним і боржником (п.3.3); не пізніше 5 робочих днів після дати підписання сторонами акту прийому передачі прав та документів, первісний кредитор зобов`язаний направити боржнику письмове повідомлення про відступлення права вимоги за депозитними договорами та надати докази такого відправлення новому кредитору (п.3.4).

Відповідно до п.4.1. ціна відступлення права вимоги за договором становить 851650 грн 84 коп.

Сторони в п.4.2. договору погодили, що оплата по договору новим кредитором здійснюється в термін до 30 січня 2021 року.

Відповідно до п.5.3.3 договору первісний кредитор зобов`язаний передати всі без виключення наявні оригінали документів, в тому числі й по судовим справам (при їх наявності), які підтверджують право вимоги за депозитними договорами, шляхом підписання акту приймання передачі прав та документів, що стосуються цієї справи.

Відповідно до п.5.4.2 договору новий кредитор зобов`язаний сплатити первісному кредитору вартість відступлених прав та вимог за депозитними договорами відповідно до умов договору.

Між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк" укладені заява - договір про розміщення банківського вкладу №10-2343469 від 17 квітня 2015 року; заява договір про розміщення банківського вкладу №10-2339191 від 31 березня 2015 року, відповідно до умов яких, на ім`я ОСОБА_3 відкрито банківський вклад з валютою вкладу долар США, процентна ставка складає 11% річних.

01 квітня 2020 року між ОСОБА_3 (первісний кредитор) та ОСОБА_1 (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги №01/04/20-2, відповідно до умов якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор приймає (набуває) права вимоги первісного кредитора за:

- заявою договором про розміщення банківського вкладу №10-2343469 від 17 квітня 2015 року;

- заявою договором про розміщення банківського вкладу №10-2339191 від 31 березня 2015 року, які укладені між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк".

Право вимоги за депозитними договорами відступається в повному обсязі (п.1.2); загальна сума заборгованості боржника за депозитними договорами станом на дату укладення договору становить 39115776 грн 95 коп. (п.1.3); новий кредитор після переходу до нього права вимоги стає кредитором за депозитними договорами та одержує право вимагати від боржника належного виконання всіх без виключення зобов`язань за депозитними договорами, які існували та існують на момент укладення договору (п.1.4).

Відповідно до п.2.1. договору відступлення права вимоги за договором здійснюється на платній основі у розмірі та в строки, вказані в пунктах 4.1, 4.2 договору.

Права вимоги за депозитними договорами вважаються відступленими з моменту підписання сторонами договору та акту прийому передачі прав та документів, що є невід`ємною частиною договору (п.3.1).

Акт прийму передачі прав та документів первісний кредитор і новий кредитор складають та підписують в термін до 01 травня 2020 року (п.3.2); з моменту відступлення права вимоги первісний кредитор вибуває з будь яких правовідносин, які склались між ним і боржником (п.3.3); не пізніше 5 робочих днів після дати підписання сторонами акту прийому передачі прав та документів, первісний кредитор зобов`язаний направити боржнику письмове повідомлення про відступлення права вимоги за депозитними договорами та надати докази такого відправлення новому кредитору (п.3.4).

Відповідно до п.4.1. ціна відступлення права вимоги за договором становить 1173473 грн 39 коп.

Сторони в п.4.2. договору погодили, що оплата по договору новим кредитором здійснюється в термін до 30 січня 2021 року.

Відповідно до п.5.3.3 договору первісний кредитор зобов`язаний передати всі без виключення наявні оригінали документів, в тому числі й по судовим справам (при їх наявності), які підтверджують право вимоги за депозитними договорами, шляхом підписання акту приймання передачі прав та документів, що стосуються цієї справи.

Відповідно до п.5.4.2 договору новий кредитор зобов`язаний сплатити первісному кредитору вартість відступлених прав та вимог за депозитними договорами відповідно до умов договору.

Між ОСОБА_4 та Публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк" була укладена заява - договір про розміщення банківського вкладу №10-2343512 від 17 квітня 2015 року; відповідно до умов якого, на ім`я ОСОБА_4 було відкрито банківський вклад "Привіт весні" з валютою вкладу долар США, процентна ставка складає 11% річних.

01 квітня 2020 року між ОСОБА_4 (первісний кредитор) та ОСОБА_1 (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги №01/04/20-3, відповідно до умов якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор приймає (набуває) права вимоги первісного кредитора за заявою договором про розміщення банківського вкладу №10-2343512 від 17 квітня 2015 року, який укладено між ОСОБА_4 та Публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк".

Право вимоги за депозитними договорами відступається в повному обсязі (п.1.2); загальна сума заборгованості боржника за депозитними договорами станом на дату укладення договору становить 2106809 грн 71 коп. (п.1.3); новий кредитор після переходу до нього права вимоги стає кредитором за депозитними договорами та одержує право вимагати від боржника належного виконання всіх без виключення зобов`язань за депозитними договорами, які існували та існують на момент укладення договору (п.1.4).

Відповідно до п.2.1. договору відступлення права вимоги за договором здійснюється на платній основі у розмірі та в строки, вказані в пунктах 4.1, 4.2 договору.

Права вимоги за депозитними договорами вважаються відступленими з моменту підписання сторонами договору та акту прийому передачі прав та документів, що є невід`ємною частиною договору (п.3.1).

Акт прийму передачі прав та документів первісний кредитор і новий кредитор складають та підписують в термін до 01 травня 2020 року (п.3.2); з моменту відступлення права вимоги первісний кредитор вибуває з будь яких правовідносин, які склались між ним і боржником (п.3.3); не пізніше 5 робочих днів після дати підписання сторонами акту прийому передачі прав та документів, первісний кредитор зобов`язаний направити боржнику письмове повідомлення про відступлення права вимоги за депозитними договорами та надати докази такого відправлення новому кредитору (п.3.4).

Відповідно до п.4.1. ціна відступлення права вимоги за договором становить 632042 грн 91 коп.

Сторони в п.4.2. договору погодили, що оплата по договору новим кредитором здійснюється в термін до 30 січня 2021 року.

Відповідно до п.5.3.3 договору первісний кредитор зобов`язаний передати всі без виключення наявні оригінали документів, в тому числі й по судовим справам (при їх наявності), які підтверджують право вимоги за депозитними договорами, шляхом підписання акту приймання передачі прав та документів, що стосуються цієї справи.

Відповідно до п.5.4.2 договору новий кредитор зобов`язаний сплатити первісному кредитору вартість відступлених прав та вимог за депозитними договорами відповідно до умов договору.

Відповідно до положень статей 526, 530, 598, 599 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

За змістом частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

З огляду на визначення договору банківського вкладу, закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору (стаття 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність").

Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу (стаття 1060 ЦК України).

Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав (стаття 1061 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Поряд з цим з матеріалів справи вбачається, що 01 жовтня 2015 року Правлінням Національного Банку України було прийнято Постанову №659/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" до категорії проблемних" строком на 180 днів.

24 грудня 2015 року Правлінням Національного Банку України було прийнято Постанову №934 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" до категорії неплатоспроможних" та Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №239 від 24 грудня 2015 року "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Укрінбанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

22 березня 2016 року Правлінням Національного банку України на підставі пропозиції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ "УКРІНБАНК" винесено постанову №180 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "УКРІНБАНК".

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №385 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "УКРІНБАНК" та делегування повноважень ліквідатора банку".

13 липня 2016 року наглядовою радою ПАТ "Український інноваційний банк" ініційовано проведення позачергових загальних зборів акціонерів, на яких прийнято рішення про перейменування ПАТ "Український інноваційний банк" на ПАТ "УКРІНКОМ", змінене місцезнаходження акціонерного товариства, затверджено нову редакцію його статуту, змінені види діяльності товариства за Класифікацією видів економічної діяльності (виключено "діяльність комерційних банків", за КВЕД: 64.19) та призначені голова правління і члени правління. Державна реєстрація відповідних змін до установчих документів банку була проведена цього ж дня приватним нотаріусом (реєстраційна дія № 2038947).

Відповідно до пункту 1.1 статуту акціонерного товариства у редакції від 13 липня 2016 року ПАТ "УКРІНКОМ" продовжує свою діяльність на підставі цього статуту шляхом зміни найменування з ПАТ "Український інноваційний банк" на ПАТ "УКРІНКОМ", яке є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ "Український інноваційний банк".

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 березня 2016 року у справі №826/1162/16 визнано протиправними та скасовані Постанова Правління Національного банку України №934 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "УКРІНБАНК" до категорії неплатоспроможних" та Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №239 від 24 грудня 2015 року "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "УКРІНБАНК" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2016 року у справі №826/1162/16 апеляційні скарги Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2016 у справі №826/1162/16 залишені без задоволення, постанова Окружного адміністративного суду м. Києва залишена без змін.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 квітня 2016 року у справі №826/5325/16 визнані протиправними та скасовані Постанова Правління Національного банку України №180 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "УКРІНБАНК" та Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №385 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "УКРІНБАНК" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2016 року постанова Окружного адміністративного суду м. Києва у справі №826/5325/16 від 29 квітня 2016 року залишена без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31 серпня 2016 року у справі №826/1162/16 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 березня 2016 року у справі №826/1162/16 та ухвалу Київського адміністративного суду від 14 квітня 2016 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 листопада 2016 року у справі №826/5325/16 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 квітня 2016 року у справі №826/5325/16 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2016 року у справі №826/5325/16 залишено без змін.

Відповідно до рішення позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ "УКРІНКОМ" від 28 березня 2017 року знову змінена назва акціонерного товариства на ПАТ "Українська інноваційна компанія", реєстрація здійснена 03 квітня 2017 року (реєстраційна дія № 0007396).

Відповідно до пункту 1.1 статуту акціонерного товариства у редакції від 18 березня 2017 року ПАТ "Українська інноваційна компанія" продовжує свою діяльність на підставі цього статуту шляхом зміни найменування з ПАТ "УКРІНКОМ" на ПАТ "Українська інноваційна компанія", яке є набувачем всіх прав та обов`язків ПАТ "УКРІНКОМ" та ПАТ "Український інноваційний банк".

Постановою Верховного Суду України від 24 жовтня 2017 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2016 року, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2016 року та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 31 серпня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення; у задоволенні позову ОСОБА_5 до Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи: Публічне акціонерне товариство "Український інноваційний банк", ОСОБА_6 , про визнання протиправними, скасування рішень та зобов`язання вчинити дії відмовлено.

Постанова Верховного Суду України була мотивована тим, що провадження у даній справі було розпочате акціонером, який є власником простих іменних акцій в розмірі 0,0003%, а тому рівень його зацікавленості та сутність інтересу в діяльності банку якісно відрізняється від акціонера банку, який може бути ініціатором оскарження дій чи бездіяльності Національного Банку України

14 грудня 2017 року Окружний адміністративний суд м. Києва постановою по справі №826/14033/17 задовольнив позовні вимоги ПАТ "Українська інноваційна компанія", визнав незаконним та скасував Постанову Правління Національного банку України від 24 грудня 2015 року №934 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "УКРІНБАНК" до категорії неплатоспроможних" та Рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24 грудня 2015 року №239 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "УКРІНБАНК" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Постановою від 20 лютого 2018 року по справі №826/14033/17 Київський апеляційний адміністративний суд залишив без змін постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 14 грудня 2017 року.

Постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у справі №826/14033/17 від 09 серпня 2019 року відмовлено у задоволенні касаційних скарг, залишені без змін постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року та постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2018 року щодо визнання незаконним та скасування Постанови Правління Національного банку України від 24 грудня 2015 року №934 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "УКРІНБАНК" до категорії неплатоспроможних" та Рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24 грудня 2015 року №239 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "УКРІНБАНК" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду було встановлено, що ПАТ "Укрінбанк" та ПАТ "УКР/ІН/КОМ" є однією і тією ж юридичною особою з урахуванням проведеної зміни найменування та вказано, що відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань свідчать про обставини правонаступництва між ПАТ "УКР/ІН/КОМ" та ПАТ "Укрінбанк", також ПАТ "УКР/ІН/КОМ" довело свою ідентичність та безперервність юридичної особи, а зміна організаційно правової форми не відбувалась, тому відсутній факт реорганізації юридичної особи, в ході якої згідно зі статтями 27, 28 Закону України "Про банки і банківську діяльність" необхідне затвердження плану реорганізації та отримання дозволу від Національного Банку України.

З огляду на викладене місцевий господарський суд дійшов висновку, в даному випадку мало місце транслятивне (підсумоване) правонаслідування юридичної особи, враховуючи зміну назви, збереження ідентифікаційного коду юридичної особи та вступ у цивільний оборот нової, замість правопопередника із збереженням обсягу правосуб`єктності в порядку правонаступництва. Ураховуючи вищевикладене, Господарський суд Луганської області зазначив, що ПАТ "Укрінбанк" та ПАТ "Українська інноваційна компанія" є однією юридичною особою, а відтак ПАТ "Українська інноваційна компанія" є належним відповідачем у даній справі.

Однак колегія суддів зазначає про безпідставне незастосування місцевим господарським судом висновків Великої Палати Верховного суду, викладених у постанові від 10 грудня 2019 рокуу справі №925/698/16, де розглядалась виключна правова проблема, вирішення якої має суттєве значення для розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, зокрема про обсяг прав та обов`язків ПАТ "Українська інноваційна компанія" як правонаступника банківської установи у кредитно-банківських, цивільних, депозитних та інших правовідносинах.

Вказане обґрунтовується таким.

У разі припинення діяльності суб`єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Про заміну або про відмову заміни сторони чи третьої особи її правонаступником господарський суд виносить ухвалу (частини перша та третя статті 25 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України)).

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (частина перша статті 11 ЦК України).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти (пункти 1 та 4 частини другої статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (частини перша статті 14 ЦК України).

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події (частина шоста статті 11 ЦК України).

Суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства (частина п`ята статті 5 Господарського кодексу України (далі ГК України)).

Відповідно до частин другої та третьої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватись від дій, які б могли б порушити права інших осіб, не допускається зловживання правом в інших формах. З

Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина перша статті 203 ЦК України).

До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України (частина третя статті 202 ГК України). Припинення зобов`язання регулюється главою 50 ЦК України.

Юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Особливості припинення банку як юридичної особи встановлюються законом (частини перша та четверта статті 104 ЦК України).

Особливості ліквідації банків встановлюються Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Реорганізація банку - злиття, приєднання, виділення, поділ банку, перетворення його організаційно-правової форми, наслідком яких є передача, прийняття його майна, коштів, прав та обов`язків правонаступникам (абзац сороковий частини першої статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність").

У разі реорганізації банку шляхом перетворення до таких правовідносин не застосовуються норми законодавства щодо припинення юридичної особи. Під час проведення реорганізації банку шляхом перетворення кредитори не мають права вимагати від банку припинення чи дострокового виконання зобов`язання (частина третя статті 26 Закону України "Про банки і банківську діяльність").

Власники банку мають право розпочати процедуру ліквідації банку за рішенням загальних зборів лише після надання на це згоди НБУ та за умови відкликання банківської ліцензії. Ліквідація банку з ініціативи власників здійснюється в порядку, передбаченому законодавством про ліквідацію юридичних осіб, у разі якщо НБУ після отримання рішення власників про ліквідацію банку не виявив ознак, за якими цей банк може бути віднесено до категорії проблемного або неплатоспроможного. В іншому випадку НБУ відмовляє в погодженні згідно з пунктом 2.4. глави 2 розділу III Положення про заходи впливу.

Якщо банк, який ліквідується за ініціативою власників, віднесено НБУ до категорії проблемних або неплатоспроможних, НБУ та Фонд вживають щодо нього заходи, передбачені Законом про банки та Законом про гарантування вкладів (згідно із статтею 78 Закону України "Про банки і банківську діяльність"). Правління банку зобов`язане протягом трьох робочих днів інформувати НБУ, зокрема про: про кандидатуру на призначення на посаду керівника банку, зміну юридичної адреси і місцезнаходження банку, наявність хоча б однієї з підстав для віднесення банку до категорії проблемних або неплатоспроможних або для відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку, припинення банківської діяльності (згідно із пунктами 1, 2, 5 та 6 частини першої статті 46 Закону України "Про банки і банківську діяльність").

Банк подає документи для проведення державної реєстрації змін до статуту банку після їх погодження НБУ. Перелік документів та порядок погодження змін до статуту банку встановлюються НБУ. НБУ приймає рішення про погодження змін до статуту банку або про відмову в їх погодженні не пізніше місячного строку з дня подання повного пакета документів. НБУ в установленому ним порядку вносить відповідний запис до Державного реєстру банків після проведення державної реєстрації змін до установчих документів (частини четверта та шоста-восьма статті 16 Закону України "Про банки і банківську діяльність").

Погодження змін, що вносяться до статутів банків, регулюються, зокрема главою 1 розділу VII Положення про порядок реєстрації та ліцензування банків, відкриття відокремлених підрозділів, затвердженого постановою Правління НБУ від 08 вересня 2011 року № 306, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2011 року за № 1203/19941 (далі - Положення про ліцензування банків).

Погодження призначення та визначення відповідності професійної придатності та ділової репутації керівників банку, керівника підрозділу внутрішнього аудиту (у разі їх зміни) регулюється главою 3 розділу VII Положення про ліцензування банків. Зокрема, відповідно до пункту 1.8 глави 1 розділу VII Положення про ліцензування банків банк у разі зміни свого найменування зобов`язаний у новій редакції статуту зробити запис про правонаступництво банку з новим найменуванням щодо передачі йому всього майна, прав і зобов`язань банку з попереднім найменуванням.

Документи, що подаються для державної реєстрації, повинні відповідати переліку вимог, передбаченому частиною першою статті 15 Закону про держреєстрацію, зокрема установчі документи банків, інших юридичних осіб, які згідно із законом підлягають погодженню (реєстрації) відповідно Національним банком України, іншими державними органами, подаються з відміткою про їх погодження відповідним органом (пункт 10).

Правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними (частина третя статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Банківська система України складається з Національного банку України та інших банків, а також філій іноземних банків, що створені і діють на території України відповідно до положень цього Закону та інших законів України (частина перша статті 4 Закону України "Про банки і банківську діяльність").

Відповідно до частини другої статті 1 Закону України "Про банки і банківську діяльність" метою цього Закону є правове забезпечення стабільного розвитку і діяльності банків в Україні і створення належного конкурентного середовища на фінансовому ринку, забезпечення захисту законних інтересів вкладників і клієнтів банків, створення сприятливих умов для розвитку економіки України та підтримки вітчизняного товаровиробника.

Цим завданням кореспондує мета банківського нагляду, визначена у частині першій статті 67 Закону України "Про банки і банківську діяльність", а також мета банківського регулювання, визначена у частині першій статті 55 Закону України "Про національний банк України".

Банківський нагляд - система контролю та активних впорядкованих дій Національного банку України (далі також НБУ), спрямованих на забезпечення дотримання банками та іншими особами, стосовно яких НБУ здійснює наглядову діяльність законодавства України і встановлених нормативів, з метою забезпечення стабільності банківської системи та захисту інтересів вкладників та кредиторів банку (абзац четвертий статті 1 Закону України "Про національний банк України").

Метою Закону про гарантування вкладів є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відносини, що виникають у зв`язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України (стаття 1 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"). Фонд та НБУ співпрацюють з метою забезпечення стабільності банківської системи України і захисту інтересів вкладників та інших кредиторів банків.

З цією метою Фонд і НБУ укладають договір про співпрацю, який передбачає засади співробітництва цих установ у процесі регулювання і нагляду за діяльністю банків, застосування до них заходів впливу, інспекційних перевірок банків, здійснення заходів з виведення неплатоспроможних банків з ринку (частина перша статті 55 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду (частина перша статті 35 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Особливості передачі активів і зобов`язань неплатоспроможного банку визначені статтею 40 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

У разі відповідності банку, який віднесений до категорії неплатоспроможних, критеріям, встановленим нормативно-правовими актами Фонду, виконавча дирекція Фонду затверджує план врегулювання, в якому зазначено, що найменш витратним способом виведення банку з ринку є ліквідація банку з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб у порядку, встановленому Законом про гарантування вкладів, та подає НБУ пропозицію щодо відкликання банківської ліцензії та ліквідації такого банку. У такому разі тимчасова адміністрація припиняється у день отримання рішення НБУ про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (згідно із частиною другою статті 39 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Відшкодування вкладникам коштів за їх вкладами після прийняття рішення НБУ про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку з підстав, передбачених частиною другою статті 77 (відкликання банківської ліцензії) Закону України "Про банки і банківську діяльність" закріплене статтею 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", яка також передбачає відповідне набуття Фондом статусу кредитора відповідного банку. Завершує Фонд відповідні виплати у день подання документів для внесення до Єдиного реєстру запису про ліквідацію банку як юридичної особи.

Не допускається втручання органів державної влади та інших державних органів чи їх посадових та службових осіб, будь-яких юридичних чи фізичних осіб у виконання функцій і повноважень Національного банку, Ради Національного банку, Правління Національного банку чи службовців Національного банку інакше, як в межах, визначених Конституцією України та Законом про НБУ (частина перша статті 53 Закону України "Про національний банк України").

Цьому положенню кореспондує частина сьома статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" стосовно гарантій незалежності Фонду. Органам державної влади і органам місцевого самоврядування забороняється будь- яким чином впливати на керівництво чи працівників банків у ході виконання ними службових обов`язків або втручатись у діяльність банку, за винятком випадків, передбачених законом.

Шкода, заподіяна банку внаслідок такого втручання, підлягає відшкодуванню у порядку, визначеному законом (частини четверта та п`ята статті 5 Закону України "Про банки і банківську діяльність").

Законодавче регулювання питань, пов`язаних з виконанням НБУ своїх функцій, установлюється або змінюється виключно Законом України "Про національний банк України".

Зміна положень Закону про НБУ може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до Закону України "Про національний банк України" (частина третя статті 53 Закону України "Про національний банк України").

Відповідно до змісту положень банківського законодавства лише реорганізація банку передбачає правонаступництво.

Способи реорганізації банку передбачені статтею 26 Закону України "Про банки і банківську діяльність".

До реорганізації не застосовуються норми законодавства щодо припинення юридичної особи.

Зміна назви акціонерного товариства (банку) без зміни його організаційно- правової форми, виключення з його назви слова "банк", виключення з видів його діяльності "діяльності комерційних банків" (КВЕД: 64.19) не є ані перетворенням цієї юридичної особи в розумінні статті 108 ЦК України (статті 87 Закону України "Про акціонерні товариства"), ані виділом в розумінні статті 109 ЦК України (статті 86 Закону України "Про акціонерні товариства"), ані припиненням шляхом злиття, приєднання або поділу в розумінні статті 106 ЦК України (статей 83-85 Закону України "Про акціонерні товариства").

Отже, в результаті організаційних змін банку від 13 липня 2016 року та від 28 березня 2017 року нова банківська установа відповідно до вимог статті 17 Закону України "Про банки і банківську діяльність" не утворилась.

Власники ПАТ "Український інноваційний банк", приймаючи рішення про відмову від "банківської діяльності", висловили своє бажання припинити таку діяльність, яка є складовою спеціальної правосуб`єктності банку як юридичної особи, але вони не звернулись до існуючої процедури ліквідації банку за їх рішенням, передбаченої статтею 78 Закону України "Про банки і банківську діяльність", погодження якої з боку НБУ неможливе в силу чинності у відповідного банку статусу проблемного, що відповідає як статті 78 Закону України "Про банки і банківську діяльність" так і пункту 2,4 глави 2 розділу III Положення про заходи впливу.

Також відповідно до банківського законодавства реорганізація банку або його ліквідація за рішенням власників має відбуватись за погодження з НБУ. Відповідного погодження не встановлено.

Разом з тим банківським законодавством, зокрема статтями 16 та 46 Закону України "Про банки і банківську діяльність", також передбачено інформування та погодження з НБУ змін до статуту банку, а також їх реєстрацію тільки після погодження таких змін НБУ. Однак весь обсяг організаційних змін банку від 13 липня 2016 року та від 28 березня 2017 року не погоджувався НБУ, попри те, що таке погодження є обов`язковим.

Банківське законодавство не передбачає правонаступництво у разі ліквідації банку.

Крім того, з урахуванням частини шостої статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", частини третьої статті 53 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", пункту 3.1 глави 3 розділу III Положення про заходи впливу, ліквідація банку ані за ініціативою НБУ, ані за ініціативою власників банку не може вважатись завершеною, оскільки не відповідає вимогам цих нормативних положень, що визначають момент закінчення ліквідації банку.

Отже, не залежно від того чи проведена ліквідація банку чи ні, банк зобов`язаний узгоджувати внесення змін до свого статуту з НБУ відповідно до вимог банківського законодавства.

Ця вимога чинна незалежно від чинності Постанови НБУ про неплатоспроможність банку, Рішення Фонду про тимчасову адміністрацію, Постанови НБУ про відкликання ліцензії та ліквідацію банку, Рішення Фонду про ліквідацію банку.

Правочину між ПАТ "Український інноваційний банк" та ПАТ "УКРІНКОМ" щодо передачі прав та обов`язків банку не відбулось, правонаступництва в розумінні процедури реорганізації також. Іншої передбаченої статтею 512 ЦК України зміни кредитора в особі ПАТ "Український інноваційний банк" на ПАТ "УКРІНКОМ" (ПАТ "Українська інноваційна компанія") не доведено.

Відповідно до банківського законодавства (частини 6 статті 38, частини першої та п`ятої статті 52 "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб") Фонд забезпечує вимоги кредиторів банку за рахунок реалізації вимог банку до боржників.

Реорганізація банку в іншу особу, або передача прав та обов`язків банку іншій особі за іншими правочинами, навіть зміна назви, якщо це тягне трансформацію носія таких прав та обов`язків, має проводитись у спосіб, який відповідає закону, а за наявності прогалин в законодавчому регулюванні загальним принципам законодавства, в першу чергу спеціального, яке регулює банківську діяльність як специфічний вид діяльності. Не можуть ставитись діями однієї особи під загрозу система банківського нагляду встановлена банківським законодавством, та реалізація мети цього законодавства. Виведення банку з ринку шляхом виключення слова "банк" з його назви та "банківської діяльності" з видів його діяльності законом не передбачено.

Попри те, що закон не містить прямої заборони вказаних рішень керівників банку як таких, здійснення цього без узгодження з НБУ не відповідає загальним принципам банківського законодавства. Якщо юридична особа бажає припинити банківську діяльність, то вона має як банк вийти з ринку за процедурами, які передбачені законодавством, що регулює здійснення банківської діяльності в Україні, для виведення банку з ринку під наглядом НБУ та за участю Фонду.

Рішення про здійснення змін у статуті відповідного банку є підставою для державної реєстрації цих змін лише за умови дотримання встановленої законом процедури погодження таких змін.

Порушення такого порядку не відповідає публічному порядку, а також ставить під загрозу гарантовані права інших осіб, передбачені законодавством.

Ураховуючи те, що ПАТ "Український інноваційний банк" не було припинено чи змінено у встановленому законом порядку на ПАТ "Українська інноваційна компанія", останнє не набуло прав банку.

За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеної у справі №925/698/16 від 10 грудня 2019 року, належним суб`єктом, уповноваженим представляти банк у спірних правовідносинах після запровадження у банку тимчасової адміністрації, є Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, відповідно до положень п. 17 частини першої статті 2, статей 34, 37, 44, 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч. 1-4 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з імперативними вимогами статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 236 ГПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виходячи з телеологічного (цільового), логічного й системного тлумачення положень статей 302, 303 ГПК України і статей 13, 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", можна зробити висновок, що господарським процесуальним законом визначені процесуальні механізми забезпечення єдності судової практики, що полягають у застосуванні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду. Логіка побудови й мета існування цих процесуальних механізмів указує на те, що в цілях застосування норм права в подібних правовідносинах за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції слід виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях судової палати Касаційного господарського суду, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки об`єднаної палати Касаційного господарського суду - над висновками палати чи колегії суддів цього суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду - над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів Касаційного господарського суду.

При розгляді даного спору Господарський суду Луганської області необґрунтовано врахував висновок, викладений у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі №826/14033/17 від 09 серпня 2019 року, не застостосувавши висновок, викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові № 925/698/16 від 10 грудня 2019 року, який має перевагу при використанні правозастосовчої практики.

Ураховуючи наведене колегія суддів зазначає, що Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" не є стороною в правовідносинах, які склались за участю фізичної особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 договорів про розміщення банківського вкладу, а відтак не є належним відповідачем у такому спорі, що свідчить про безпідставність позовних вимог.

Колегія суддів не надає правової оцінки аргументам апелянта щодо належності вищезазначених договорів відступлення права вимоги та наявності доказів внесення первісними кредиторами ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) грошових коштів на рахунки, відкриті на виконання умов договорів про розміщення банківського вкладу, так доказів наявності залишку грошових коштів на рахунках за відповідними договорами, оскільки позов подано до неналежної особи.

Оскільки суд першої інстанції не надав належної оцінки існуючим правовідносинам між сторонами, та відмовив в задоволенні позову з підстав недоведеності позивачем набуття прав первісних кредиторів за договором про відступлення права вимоги №01/04/20-1 від 01.04.2020 851650 грн 84 коп.; за договором про відступлення права вимоги №01/04/20-2 від 01.04.2 грн 39 коп.; за договором про відступлення права вимоги №01/04/20-3 від 01.04.2020 632042 грн 91 коп, відсутності доказів внесення первісними кредиторами ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) грошових коштів на рахунки, відкриті на виконання умов договорів про розміщення банківського вкладу, так доказів наявності залишку грошових коштів на рахунках за відповідними договорами, а не відсутності між сторонами жодних правовідносин, підлягає зміненню мотивувальна частину рішення Господарського суду Луганської області від 26 травня 2021 року у справі №913/266/20 (457/1108/20) щодо обґрунтування підстав відмови в задоволенні позову у даній справі, шляхом викладення її в редакції цієї постанови.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та в мотивувальній частині рішення, зробив висновки які не відповідають обставинам справи, а тому судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга фізичної особи ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Луганської області від 26 травня 2021 року у справі № 913/266/20(457/1108/20) слід змінити в мотивувальній частині щодо обґрунтування підстав відмови в задоволенні позову у даній справі, виклавши її в редакції цієї постанови.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Змінити мотивувальну частину рішення Господарського суду Луганської області від 26 травня 2021 року у справі № 913/266/20(457/1108/20) щодо обґрунтування підстав відмови в задоволенні позову у даній справі, виклавши її в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Господарського суду Луганської області від 26 травня 2021 року у справі № 913/266/20(457/1108/20) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 28 липня 2021 року.

Головуючий суддя В.В. Россолов

Суддя О.В. Ільїн

Суддя М.М. Слободін