ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2021 р. Справа№ 927/2/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Разіної Т.І.

Тищенко А.І.

при секретарі судового засідання Линник А.М.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 03.06.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Торговий дім «Фонтекс-Агро» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.02.2021 (повний текст підписано 04.03.2021)

у справі № 927/2/21 (суддя Шморгун В.В.)

за позовом Приватного підприємства «Торговий дім «Фонтекс-Агро»

до Дочірнього підприємства «Чернігівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»

про стягнення 3 120 562,24 грн.

В судовому засіданні 03.06.2021 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2021 Приватне підприємство «Торговий дім «Фонтекс-Агро» звернулось до суду з позовом до Дочірнього підприємства «Чернігівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», у якому позивач просить суд стягнути з відповідача 589 123,15 грн., з яких 550 128,00 грн. сума заборгованості за поставлений товар, 24 642,72 грн. 3% річних та 14 352,43 грн. інфляційних втрат.

Також Приватне підприємство «Торговий дім «Фонтекс-Агро» звернулось до суду з позовом до Дочірнього підприємства «Чернігівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», у якому позивач просить суд стягнути з відповідача 2 531 439,09 грн., з яких 2 357 954,35 грн. сума заборгованості за поставлений товар, 99 809,30 грн. 3% річних та 73 675,44 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) № UA-2018-11-16-000850-b/47 від 05.12.2018 та договором купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) № UA-2018-11-16-001040-с/46 від 05.12.2018 в частині сплати коштів за поставлений товар, у зв`язку з чим позивач нарахував 3% річних та інфляційні втрати.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Ухвалою суду від 03.02.2021 об`єднано справу №927/3/21 в одне провадження зі справою №927/2/21, з присвоєнням об`єднаній справі №927/2/21.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 25.02.2021 у справі №927/2/21 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що за відсутності доказів виконання позивачем передбачених п.п.4.1, 4.2 договорів №46 та №47 обов`язків неможливо встановити початок перебігу та закінчення строку на оплату поставленого товару. Акти звірки взаємних розрахунків, з урахуванням наданих позивачем видаткових та товарно-транспортних накладних, свідчать про здійснення між сторонами господарських операцій з поставки товару, проте за відсутності доказів, які підтверджують настання строків оплати за поставлений товар, не можуть бути доказами наявності у відповідача простроченої заборгованості, тобто порушеного права позивача на момент звернення до суду. Вказані у актах звірки взаємних розрахунків суми свідчать безпосередньо лише про розмір зобов`язання, строк виконання якого не настав. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості, суд дійшов висновку про відмову у стягненні 3% річних та інфляційних втрат, які є похідними вимогами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач в березні 2021 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована прийняттям рішення при неповному з`ясуванні всіх обставин, які мають значення для справи, недоведеності обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням судом норм процесуального права.

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до наступного:

- в матеріалах справи містяться відповіді відповідача від 04.06.2020 на претензії №2 та №3, в яких останній визнає заборгованість за договором №47 у розмірі 550 128, 00 грн. та за договором №46 у розмірі 2 357 954, 35 грн., із зазначенням про здійснення їх оплат протягом 2020 року, проте судом не надано оцінки вказаним доказам;

- до початку проведення підготовчого засідання 11.02.2021 представником позивача з метою повного, всебічного та справедливого розгляду справи було подано через канцелярію суду клопотання про залучення доказів до матеріалів справи - копій рахунків-фактур, податкових накладних з доказами направлення цих документів відповідачу, натомість суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання. При цьому в суді перебуває справа №927/1151/20 між тими ж сторонами з аналогічним спором, у якій склалась аналогічна ситуація, коли подані до початку попереднього судового засідання документи (докази) долучені до матеріалів справи;

- позивач не погоджується із обґрунтуванням суду про те, що позивач знайшов додаткові докази по справі після того, як відповідачем подано відзив по справі, оскільки позивачу була відома правова позиція відповідача по аналогічній справі із аналогічним предметом спору №927/1151/20, яка раніше була розглянута Господарським судом Чернігівської області;

- оскільки відповідачем були надані відзиви на позовну заяву, в яких відповідач посилався на ненадання повного пакету документів відповідно до п.4.2 договору, відповідно до ч.ч.1,3 ст.160 ГПК України позивачем були надані відповіді на відзив, до яких долучені документи, що підтверджують виконання позивачем вимог п.4.2 договору;

- подання відповідачем відзиву на позовні заяви є фактичним підтвердженням того, що відповідач не визнає факту виконання позивачем обов`язків передбачених пунктом 4.2 договору. Документи, які позивач залучив до матеріалів справи, вже були отримані відповідачем (податкові накладні зареєстровані в єдиному реєстрі податкових накладних, акцизні накладні також виписані постачальником і зареєстровані у відповідному реєстрі), про що не міг не знати відповідач.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача не погоджується з доводами позивача, викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на їх необґрунтованість, просить її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

У відповіді на відзив на апеляційну скаргу представник позивача не погоджується з доводами відповідача, з огляду на їх необґрунтованість, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2021 апеляційну скаргу позивача передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Разіна Т.І., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.04.2021 колегією суддів у визначеному складі відкрито апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 03.06.2021.

Явка представників сторін

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 03.06.2021 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 03.06.2021 заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

05.02.2018 між Приватним підприємством «Торговий дім «Фонтекс-Агро» та Дочірнім підприємством «Чернігівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» укладено договір купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) № UA-2018-11-16-000850-b/47 (далі Договір №47) (а. с. 11-16).

Відповідно до п. 1.1 Договору №47 в порядку та на умовах, визначених цим Договором, постачальник зобов`язується поставляти та передавати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити наступні товари: «Бензин А-92».

Найменування (номенклатура, асортимент) Товару ДК 021:2015 (09132000-3) Бензин А-92. Кількість товару, що підлягає поставці згідно умов цього договору, становить 100 000 (л). Кількість товару є орієнтовною, остаточна кількість товару, що підлягає поставці за цим договором, визначається відповідно до заявок покупця, оформлених згідно вимог цього договору. Покупець на свій розсуд, керуючись власними господарськими потребами, визначає кількість заявок на поставку товару та не зобов`язаний замовляти товар на всю суму, визначену сторонами як ціна договору (п. 1.2 Договору №47).

Згідно з п. 3.1 Договору №47 ціна цього договору становить 2 400 000,00 грн., у тому числі ПДВ 400 000,00 грн., станом на дату укладення договору дорівнює загальній вартості товару.

Відповідно до п. 4.1 Договору №47 розрахунки за поставлений товар проводяться шляхом: оплати покупцем рахунку постачальника за умови отримання від нього всіх документів, зазначених у п. 4.2 договору, проте у будь-якому випадку після отримання покупцем повного розрахунку від замовника на відповідні цілі.

Рахунок приймається до оплати при отриманні товару та всіх документів, що підтверджують належну якість товару (сертифікат або паспорт якості), видаткових накладних, у яких вказуються дані про виробничий підрозділ покупця, який безпосередньо отримав партію товару, ТТН та інших первинних документів, передбачених для даного виду товару, постачальник має зареєструвати податкову накладну в єдиному електронному реєстрі у передбачені чинним законодавством строки. У разі ненадання зазначених цим пунктом договору документів (у тому числі електронних) постачальник зобов`язується відшкодувати спричинені покупцю збитки (витрати) (п. 4.2 Договору №47).

Згідно з п. 4.3 Договору №47 сторони свідчать, що покупець зобов`язується розрахуватися з постачальником за отриманий товар протягом 60 банківських днів з моменту отримання від постачальника документів, зазначених в п. 4.1, п. 4.2 цього договору, проте в будь-якому випадку лише після отримання повного розрахунку від замовника на відповідні цілі. У випадку затримки постачальником передачі повного пакету документів, визначених договором цінним листом з описом вкладення покупцю, обов`язок оплати відстрочується на цей період і настає лише після належного виконання постачальником взятих на себе зобов`язань.

Постачальник здійснює поставку товару на умовах DDP (склад покупця, транспортні витрати за рахунок постачальника (п. 5.1 Договору №47).

Відповідно до п. 5.4 Договору №47 після передачі товару та виконання обов`язку з поставки уповноважена покупцем особа підписує видаткові накладні на отриманий товар та передає їх постачальнику. Обов`язок з поставки є виконаним в момент передачі товару та надання документів, зазначених в п. 4.2 Договору.

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.03.2019 (п. 10.1 Договору №47).

За умовами п. 11.7 Договору №47 повідомлення (листування, документація тощо) від постачальника вважається отриманими покупцем виключно в разі, якщо вони направлені поштою з описом вкладення на адресу покупця або прийняті під особистий розпис уповноваженою особою покупця.

На виконання умов Договору №47 позивач поставив, а відповідач отримав товар на загальну суму 550 128,00 грн., що підтверджується видатковими накладними: № РН-0000252 від 22.01.2019 на суму 59 760,00 грн., № РН-0000307 від 26.01.2019 на суму 59 760,00 грн., № РН-0000571 від 12.02.2019 на суму 59 544,00 грн., № РН-0000573 від 12.02.2019 на суму 59 544,00 грн., № РН-0000575 від 12.02.2019 на суму 60 120,00 грн., № РН-0000577 від 12.02.2019 на суму 58 920,00 грн., № РН-0000580 від 12.02.2019 на суму 58 920,00 грн., № РН-0000590 від 13.02.2019 на суму 60 120,00 грн., № РН-0000594 від 13.02.2019 на суму 73 440,00 грн., товарно-транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів (нафти): № П00009912 від 22.01.2019, № 000000435 від 26.01.2019, № 00000862 від 12.02.2019, № 00000864 від 12.02.2019, № 00000866 від 12.02.2019, № 00000868 від 12.02.2019, № 00000871 від 12.02.2019, № 00000888 від 13.02.2019, № 00000894 від 13.02.2019 (а.с. 17-25).

Між позивачем та відповідачем був підписаний акт звірки взаєморозрахунків станом на 20.05.2020, у якому зазначено, що заборгованість ДП «Чернігівський облавтодор» перед ПП «ТД «Фонтекс-Агро» за Договором №47 складала 550 128,00 грн (а.с. 27).

Позивач направив відповідачу претензію №3 від 11.06.2020, у якій просив сплатити заборгованість за Договором №47 у розмірі 550 128,00 грн. протягом трьох календарних днів з моменту отримання цієї претензії (а.с. 9).

Відповідач надав відповідь від 04.06.2020 на претензію №3, у якій він визнав суму заборгованості за Договором №47 у розмірі 550 128,00 грн. та зазначив про здійснення розрахунку з позивачем протягом 2020 року (а.с. 26).

05.02.2018 між Приватним підприємством «Торговий дім «Фонтекс-Агро» та Дочірнім підприємством «Чернігівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» укладено договір купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) № UA-2018-11-16-001040-с/46 (а. с. 50-55).

Відповідно до п. 1.1 Договору №46 в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується поставляти та передавати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити наступні товари: «Дизельне паливо».

Найменування (номенклатура, асортимент) Товару ДК 021:2015 (09134200-9) дизельне паливо. Кількість товару, що підлягає поставці згідно умов цього договору, становить 130 000 (л). Кількість товару є орієнтовною, остаточна кількість товару, що підлягає поставці за цим договором, визначається відповідно до заявок покупця, оформлених згідно вимог цього договору. Покупець на свій розсуд, керуючись власними господарськими потребами, визначає кількість заявок на поставку товару та не зобов`язаний замовляти товар на всю суму, визначену сторонами як ціна договору (п. 1.2 Договору №46).

Згідно з п. 3.1 Договору №46 ціна цього договору становить 3 601 000,00 грн., у тому числі ПДВ 600 166,67 грн., станом на дату укладення договору дорівнює загальній вартості товару.

Пункти 4.1, 4.2, 5.1, 5.4, 11.7 Договору №46 є аналогічними відповідним пунктам Договору №47.

Згідно з п. 4.3 Договору №46 сторони свідчать, що покупець зобов`язується розрахуватися з постачальником за отриманий товар протягом 30-60 банківських днів з моменту отримання від Постачальника документів, зазначених в п. 4.1, п. 4.2 цього договору, проте в будь-якому випадку лише після отримання повного розрахунку від Замовника на відповідні цілі. У випадку затримки постачальником передачі повного пакету документів, визначених договором цінним листом з описом вкладення покупцю, обов`язок оплати відстрочується на цей період і настає лише після належного виконання постачальником взятих на себе зобов`язань.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 28.02.2019 (п. 10.1 Договору №46).

На виконання умов Договору №46 позивач поставив, а відповідач отримав товар на загальну суму 2 357 954,35 грн., що підтверджується видатковими накладними: № РН-0000245 від 21.01.2019 на суму 80 733,84 грн., № РН-0000246 від 21.01.2019 на суму 84 749,76 грн., № РН-0000247 від 21.01.2019 на суму 136 873,63 грн., № РН-0000251 від 22.01.2019 на суму 69 378,48 грн., № РН-0000253 від 22.01.2019 на суму 168 668,64 грн., № РН-0000303 від 26.01.2019 на суму 69 793,92 грн., № РН-0000304 від 26.01.2019 на суму 68 713,78 грн., № РН-0000305 від 26.01.2019 на суму 69 378,48 грн., № РН-0000312 від 26.01.2019 на суму 80 733,84 грн., № РН-0000313 від 26.01.2019 на суму 136 873,63 грн., № РН-0000314 від 26.01.2019 на суму 136 873,63 грн., № РН-0000366 від 30.01.2019 на суму 186 006,34 грн., № РН-0000417 від 01.02.2019 на суму 224 614,56 грн., № РН-0000500 від 12.02.2019 на суму 86 577,70 грн., № РН-0000570 від 12.02.2019 на суму 69 793,92 грн., № РН-0000572 від 12.02.2019 на суму 69 793,92 грн., № РН-0000574 від 12.02.2019 на суму 68 963,04 грн., № РН-0000576 від 12.02.2019 на суму 69 627,74 грн., № РН-0000579 від 12.02.2019 на суму 69 627,74 грн., № РН-0000581 від 12.02.2019 на суму 84 749,76 грн., № РН-0000582 від 12.02.2019 на суму 88 073,28 грн., № РН-0000589 від 13.02.2019 на суму 68 963,04 грн., № РН-0000593 від 13.02.2019 на суму 168 391,68 грн. та товарно-транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів (нафти): № П00009288 від 21.01.2019, № П00009290 від 21.01.2019, № П00009299 від 21.01.2019, № П00009911 від 22.01.2019, № 000000431 від 26.01.2019, № 000000432 від 26.01.2019, № 000000433 від 26.01.2019, № 000000443 від 26.01.2019, № 000000444 від 26.01.2019, № 000000445 від 26.01.2019, № 00000539 від 30.01.2019, № 00000609 від 01.02.2019, № 00000739 від 12.02.2019, № 00000861 від 12.02.2019, № 00000863 від 12.02.2019, № 00000865 від 12.02.2019, № 00000867 від 12.02.2019, № 00000870 від 12.02.2019, № 00000872 від 12.02.2019, № 00000873 від 12.02.2019, № 00000887 від 13.02.2019, № 00000893 від 13.02.2019 (а.с. 56-78).

Між позивачем та відповідачем був підписаний акт звірки взаєморозрахунків станом на 20.05.2020, у якому зазначено, що заборгованість ДП «Чернігівський облавтодор» перед ПП «ТД «Фонтекс-Агро» за Договором №46 складала 2 357 954,35 грн (а.с. 80).

Позивач направив відповідачу претензію №2 від 01.06.2020, у якій просив сплатити заборгованість за Договором №46 у розмірі 2 357 954,35 грн. протягом трьох календарних днів з моменту отримання цієї претензії (а.с. 48).

Відповідач надав відповідь від 04.06.2020 на претензію №2, у якій він визнав суму заборгованості за Договором №46 у розмірі 2 357 954,35 грн. та зазначив про здійснення розрахунку з позивачем протягом 2020 року (а.с. 79).

Отже, загальна вартість поставленого відповідачу Товару за Договорами №47, №46 становить 2 908 082,35 грн, яка відповідачем не була сплачена.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч.1 ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з приписами ст.6, 627, 628, 638 Цивільного кодексу України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Матеріалами справи підтверджено, що 05.02.2018 між сторонами у справі було укладено договори купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) № UA-2018-11-16-000850-b/47 (а. с. 11-16) та № UA-2018-11-16-001040-с/46 (а. с. 50-55). Дані договори підписано уповноваженими представниками обох сторін та скріплено печатками.

Таким чином, між сторонами були укладені договори поставки, які регулюються нормами § 3 глави 54 Цивільного кодексу України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно із ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 ст. 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.2,3 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач належним чином виконував свої зобов`язання щодо поставки товару.

Як встановлено судом першої інстанції

-по Договору №47 на підтвердження поставки товару на загальну суму 550 128,00 грн., позивачем подано видаткові накладні: № РН-0000252 від 22.01.2019 на суму 59 760,00 грн., № РН-0000307 від 26.01.2019 на суму 59 760,00 грн., № РН-0000571 від 12.02.2019 на суму 59 544,00 грн., № РН-0000573 від 12.02.2019 на суму 59 544,00 грн., № РН-0000575 від 12.02.2019 на суму 60 120,00 грн., № РН-0000577 від 12.02.2019 на суму 58 920,00 грн., № РН-0000580 від 12.02.2019 на суму 58 920,00 грн., № РН-0000590 від 13.02.2019 на суму 60 120,00 грн., № РН-0000594 від 13.02.2019 на суму 73 440,00 грн., товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів (нафти): № П00009912 від 22.01.2019, № 000000435 від 26.01.2019, № 00000862 від 12.02.2019, № 00000864 від 12.02.2019, № 00000866 від 12.02.2019, № 00000868 від 12.02.2019, № 00000871 від 12.02.2019, № 00000888 від 13.02.2019, № 00000894 від 13.02.2019 (а.с. 17-25).

-по Договору №46 на підтвердження поставки товару на загальну суму 2 357 954,35 грн., позивачем подано видаткові накладні: № РН-0000245 від 21.01.2019 на суму 80 733,84 грн., № РН-0000246 від 21.01.2019 на суму 84 749,76 грн., № РН-0000247 від 21.01.2019 на суму 136 873,63 грн., № РН-0000251 від 22.01.2019 на суму 69 378,48 грн., № РН-0000253 від 22.01.2019 на суму 168 668,64 грн., № РН-0000303 від 26.01.2019 на суму 69 793,92 грн., № РН-0000304 від 26.01.2019 на суму 68 713,78 грн., № РН-0000305 від 26.01.2019 на суму 69 378,48 грн., № РН-0000312 від 26.01.2019 на суму 80 733,84 грн., № РН-0000313 від 26.01.2019 на суму 136 873,63 грн., № РН-0000314 від 26.01.2019 на суму 136 873,63 грн., № РН-0000366 від 30.01.2019 на суму 186 006,34 грн., № РН-0000417 від 01.02.2019 на суму 224 614,56 грн., № РН-0000500 від 12.02.2019 на суму 86 577,70 грн., № РН-0000570 від 12.02.2019 на суму 69 793,92 грн., № РН-0000572 від 12.02.2019 на суму 69 793,92 грн., № РН-0000574 від 12.02.2019 на суму 68 963,04 грн., № РН-0000576 від 12.02.2019 на суму 69 627,74 грн., № РН-0000579 від 12.02.2019 на суму 69 627,74 грн., № РН-0000581 від 12.02.2019 на суму 84 749,76 грн., № РН-0000582 від 12.02.2019 на суму 88 073,28 грн., № РН-0000589 від 13.02.2019 на суму 68 963,04 грн., № РН-0000593 від 13.02.2019 на суму 168 391,68 грн. та товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів (нафти): № П00009288 від 21.01.2019, № П00009290 від 21.01.2019, № П00009299 від 21.01.2019, № П00009911 від 22.01.2019, № 000000431 від 26.01.2019, № 000000432 від 26.01.2019, № 000000433 від 26.01.2019, № 000000443 від 26.01.2019, № 000000444 від 26.01.2019, № 000000445 від 26.01.2019, № 00000539 від 30.01.2019, № 00000609 від 01.02.2019, № 00000739 від 12.02.2019, № 00000861 від 12.02.2019, № 00000863 від 12.02.2019, № 00000865 від 12.02.2019, № 00000867 від 12.02.2019, № 00000870 від 12.02.2019, № 00000872 від 12.02.2019, № 00000873 від 12.02.2019, № 00000887 від 13.02.2019, № 00000893 від 13.02.2019 (а.с. 56-78).

Ухвалами суду про відкриття провадження у справах, не було встановлено обов`язку позивача додатково надавати будь-які докази або документи.

Відповідно до ч.ч.9-10 ст.80 ГПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження (надсилання) їх копій іншим учасникам, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

Відповідно до п.3,6 ч.1 ст.177 ГПК України завданнями підготовчого провадження є: визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Пунктом 7 ч.2 ст.182 ГПК України у підготовчому засіданні суд з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше.

До початку проведення підготовчого засідання 11.02.2021 представником позивача з метою повного, всебічного та справедливого розгляду справи було подано через канцелярію суду клопотання про залучення доказів до матеріалів справи - копій рахунків-фактур, податкових накладних з доказами направлення цих документів відповідачу.

При цьому в суді перебувала справа №927/1151/20 між тими ж сторонами з аналогічним спором, у якій склалась аналогічна ситуація, коли подані до початку попереднього судового засідання документи (докази) долучені до матеріалів справи.

Оскільки відповідачем були надані відзиви на позовну заяву, в яких відповідач посилався на ненадання повного пакету документів відповідно до п.4.2 договору, відповідно до ч.ч.1,3 ст.160 ГПК України позивачем були надані відповіді на відзив, до яких долучені документи, що підтверджують виконання позивачем вимог п.4.2 договору.

Подання відповідачем відзиву на позовні заяви є фактичним підтвердженням того, що відповідач не визнає факту виконання позивачем обов`язків, передбачених пунктом 4.2 договору. Документи, які позивач залучив до матеріалів справи, вже були отримані відповідачем (податкові накладні зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизні накладні також виписані постачальником і зареєстровані у відповідному реєстрі), про що не міг не знати відповідач.

Натомість, судом безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про прийняття додаткових документів (доказів) у справі, що потягло за собою невірне встановлення обставин справи.

При цьому, заперечення відповідача щодо не виконання позивачем належним чином своїх зобов`язань за умовами договору, а саме не надання відповідачу при фактичній передачі товару рахунку для оплати, документів, що підтверджують належну якість товару (сертифікат або паспорт якості), видаткових накладних, у яких вказуються дані про виробничий підрозділ покупця, який безпосередньо отримав партію товару, ТТН та інших первинних документів, передбачених для даного виду товару, а також відсутність зареєстрованих податкових накладних в єдиному електронному реєстрі у передбачені чинним законодавством строки, спростовуються матеріалами справи, зокрема, доданими позивачем копіями рахунків-фактур, підписаними уповноваженою особою відповідача та скріпленими його печаткою в графі, де зазначено, що рахунок, видаткову накладну, ТТН, сертифікат (паспорт) якості отримано. Крім того, на підтвердження здійснення позивачу поставки відповідачу товару та відображення цієї операції в бухгалтерському обліку, матеріали справи містять зареєстровані податкові та акцизні накладні в єдиному електронному реєстрі.

Виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту (ч.1,2 ст.538 Цивільного кодексу України).

Оскільки матеріалами справи підтверджується факт поставки позивачем та отримання відповідачем товару на загальну суму 550 128,00 грн. за договором UA-2018-11-16-000850-b/47 та на загальну суму 2 357 954,35 грн. за договором № UA-2018-11-16-001040-с/46, а тому відповідно до ст. 538 Цивільного кодексу України, у відповідача виникло зустрічне зобов`язання розрахуватись за отриманий товар.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 у справі №910/14263/13.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, відповідач свої зобов`язання за договором щодо оплати поставленого позивачем товару належним чином не виконав, своєчасно та у повному розмірі за поставлений позивачем товар не розрахувався.

Станом на день прийняття рішення судом заборгованість відповідача по оплаті вартості товару за договором купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) № UA-2018-11-16-000850-b/47 не сплачена та становить 550 128,00 грн, за договором № UA-2018-11-16-001040-с/46 не сплачена та становить 2 357 954,35 грн.

Таким чином, з огляду на неналежне виконання відповідачем умов договорів щодо несвоєчасної оплати за поставлений позивачем товар, суд вважає правомірними та обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 550 128,00 грн. за договором №47 та 2 357 954,35 грн. за договором №46.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, у тому числі сплата неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків. Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Виходячи із положень ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, зазначає, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та річні не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

На підставі ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем за договором № UA-2018-11-16-000850-b/47 нараховано та пред`явлено до стягнення з відповідача 24 642,72 грн. 3% річних за період з 01.06.2019 по 27.11.2020 за 545 днів та 14 352,43 грн. інфляційних втрат за період червень 2019 року - листопад 2020 року.

За договором № UA-2018-11-16-001040-с/46 нараховано та пред`явлено до стягнення з відповідача 99 809,30 грн. 3% річних за період з 01.07.2019 по 27.11.2020 за 515 днів та 73 675,44 грн. інфляційних втрат за період липень 2019 року - листопад 2020 року.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується прострочка відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати поставленого позивачем товару, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача за договором № UA-2018-11-16-000850-b/47 про стягнення 24 642,72 грн. 3% річних та 14 352,43 грн. інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню, а саме 24 601,82 грн. 3% річних за 545 днів, що становить період з 01.06.2019 по 26.11.2020 та 14 352,43 грн. інфляційних втрат за період червень 2019 року - листопад 2020 року, які розраховані вірно. Відповідно в решті вимог про стягнення 3% річних по даному договору слід відмовити.

За розрахунком колегії суддів, вимоги позивача за договором № UA-2018-11-16-001040-с/46 про стягнення 99 809,30 грн. 3% річних та 73 675,44 грн. інфляційних втрат підлягають також частковому задоволенню, а саме 99 634,03 грн. 3% річних за 515 днів, що становить період з 01.07.2019 по 26.11.2020 та 73 675,44 грн. інфляційних втрат за період липень 2019 року - листопад 2020 року, оскільки за розрахунком суду інфляційні складають 105 286,63грн., але враховуючи, що суд позбавлений права самостійно виходити за межі позовних вимог, до стягнення підлягає сума інфляційних втрат, заявлена позивачем у позові. Відповідно в решті вимог про стягнення 3% річних по даному договору слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до положень ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставин, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

У відповідності до ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач повинен подати докази разом з поданням відзиву на позов.

Всупереч наведеним нормам, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів належного виконання ним грошових зобов`язань за договором купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) № UA-2018-11-16-000850-b/47 та за договором купівлі-продажу № UA-2018-11-16-001040-с/46, та доказів, які підтверджують здійснення ним повної оплати за отриманий товар, а також доказів, які підтверджують неможливість здійснення ним своєчасної оплати, а тому дії відповідача щодо несвоєчасної сплати коштів за поставлений позивачем товар є порушенням положень договору та норм чинного законодавства.

Одночасно відповідачем не спростовано наявність відповідей від 04.06.2020 на претензії позивача №2 та №3, в яких відповідач визнає заборгованість за договором №47 у розмірі 550 128, 00 грн. та за договором №46 у розмірі 2 357 954, 35 грн., із зазначенням про здійснення їх оплат протягом 2020 року.

Доказів повернення відповідачем отриманого від позивача товару за спірними договорами матеріали справи не містять.

Враховуючи, що відповідач у порушення ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України взяті на себе зобов`язання не виконав, за поставлений товар своєчасно та в повному обсязі не розрахувався, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню з підстав, викладених у постанові апеляційної інстанції.

Місцевий господарський суд не дослідив всі обставини справи у їх сукупності, не звернув уваги на вищезазначені норми чинного законодавства та дійшов помилкових висновків про відмову у задоволенні позову.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

При цьому, доводи відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, колегією суддів відхиляються з вищевикладених підстав.

Відповідно до ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Місцевий господарський суд не з`ясував всі істотні обставини справи та не надав належної оцінки доказам, представленим в обґрунтування заявленого позову, а тому прийняв судове рішення з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303-А, п.29).

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Приватного підприємства «Торговий дім «Фонтекс-Агро» підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.02.2021 у справі №927/2/21 підлягає скасуванню з вищевикладених підстав, з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову.

У відповідності до ст. 129 ГПК України судові витрати за розгляд позовної заяви покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам, а також, у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги позивача, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати за подання апеляційної скарги пропорційно задоволеній частині вимог.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Торговий дім «Фонтекс-Агро» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.02.2021 у справі № 927/2/21 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.02.2021 у справі № 927/2/21 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити частково.

4. Стягнути з Дочірнього підприємства «Чернігівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (14005, Чернігівська область, м.Чернігів, вул.Київська,17, ) на користь Приватного підприємства «Торговий дім «Фонтекс-Агро» (14020, Чернігівська область, м.Чернігів, вул. Малиновського, 30-А, ): 550 128,00 грн. заборгованості за договором №UA-2018-l 1-16-000850-b/47, 24 601, 82 грн. 3% річних, 14 352, 43 грн. інфляційних втрат, 8 835, 97 грн. судового збору за подання позовної заяви; 2 357 954,35 грн. заборгованості за договором №UA- 2018-11-16-001040-c/46, 99 634, 03 грн. 3% річних, 73 675, 44 грн. інфляційних втрат, 37 967, 79 грн. судового збору за подання позовної заяви.

5. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Стягнути з Дочірнього підприємства «Чернігівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (14005, Чернігівська область, м.Чернігів, вул.Київська,17, ) на користь Приватного підприємства «Торговий дім «Фонтекс-Агро» (14020, Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Малиновського, 30-А, ) 70 205,65 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

7. Доручити Господарському суду Чернігівської області видати накази.

8. Матеріали справи №927/2/21 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови підписано 21.07.2021.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді Т.І. Разіна

А.І. Тищенко