УХВАЛА

22 липня 2021 року

м. Київ

Справа № 925/308/13-г

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Банаська О. О. - головуючого, Васьковського О. В., Погребняка В. Я.

за участю секретаря судового засідання Солоненко А. В.

за участю представників:

позивача (ПАТ "Черкасиобленерго"): Крушельницької М. Р.,

відповідача (ПАТ "Азот"): Васьківського Л. М.,

учасника справи (Департаменту ДВС МУЮ): Золотаревської О. А.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.03.2021

у складі колегії суддів: Ходаківської І. П. - головуючої, Євсікова О. О., Попікової О. В.

за скаргою Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" на бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго"

до Публічного акціонерного товариства "АЗОТ"

про стягнення 28 072 819,11 грн

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року Публічне акціонерне товариство "Черкасиобленерго" (далі - ПАТ "Черкасиобленерго", скаржник) звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.03.2021 у справі № 925/308/13-г, якою скасовано ухвалу Господарського суду Черкаської області від 05.05.2020 про задоволення скарги ПАТ "Черкасиобленерго" на бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Департамент ДВС МЮУ).

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 925/308/13-г визначено колегію суддів у складі: Банаська О. О. - головуючого, Пєскова В. Г., Погребняка В. Я., що підтверджується витягом з протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 11.05.2021.

Ухвалою від 09.07.2021 Верховний Суд задовольнив клопотання ПАТ "Черкасиобленерго" та поновив скаржнику пропущений строк на подання касаційної скарги; відкрив касаційне провадження у справі № 925/308/13-г за касаційною скаргою ПАТ "Черкасиобленерго"; призначив розгляд скарги на 22.07.2021; надав учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 20.07.2021.

У зв`язку з перебуванням судді Пєскова В. Г. у відпустці, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 925/308/13-г визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: Банаська О. О. - головуючого, Васьковського О. В., Погребняка В. Я., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 20.07.2021.

Ухвалою від 21.07.2021 Верховний Суд прийняв справу № 925/308/13-г за касаційною скаргою ПАТ "Черкасиобленерго" до провадження та постановив здійснити розгляд касаційної скарги ПАТ "Черкасиобленерго" у раніше визначену судом дату - 22.07.2021.

21.07.2021 на адресу Верховного Суду від Публічного акціонерного товариства "АЗОТ" (далі - ПАТ "Азот", відповідач) надійшов відзив від 20.07.2021 № 501-06/329 на касаційну скаргу ПАТ "Черкасиобленерго", в якому відповідач просить касаційну скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржувану постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.03.2021 - без змін.

У судове засідання 22.07.2021 з`явились представники сторін та Департаменту ДВС МЮУ, які надали пояснення у справі.

Розглянувши у судовому засіданні 22.07.2021 касаційну скаргу ПАТ "Черкасиобленерго", заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду встановив таке.

27.02.2013 ПАТ "Черкасиобленерго" звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до ПАТ "Азот" про стягнення 22 735 664,90 грн, з яких: 22 535 398,48 грн боргу та 200 266,42 грн 3 % річних.

Рішенням від 11.04.2013 Господарський суд Черкаської області, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.09.2013 у справі № 925/308/13-г, позов ПАТ "Черкасиобленерго" задовольнив повністю.

Постановою від 21.11.2013 Вищий господарський суд України рішення Господарського суду Черкаської області від 11.04.2013 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.09.2013 у справі № 925/308/13-г скасував. Справу направив на новий розгляду до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи позивач збільшив вимоги позову та просив суд стягнути з відповідача 28 072 819,11 грн, з яких: 22 535 398,48 грн боргу, 1 368 371,91 грн - 3 % річних та 4 169 048,72 грн інфляційних втрат.

04.12.2014 Господарський суд Черкаської області прийняв рішення у справі № 925/308/13-г, залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.02.2015, яким позов ПАТ "Черкасиобленерго" задовольнив частково: стягнув з ПАТ "Азот" на користь ПАТ "Черкасиобленерго" 22 535 398,48 грн боргу, 1 368 371,91 грн - 3 % річних та 68 820,00 грн судових витрат. У решті позову ПАТ "Черкасиобленерго" відмовив.

16.03.2015 на виконання зазначеного рішення суду у справі № 925/308/13-г видано наказ.

Ухвалою від 18.03.2016 Господарський суд Черкаської області задовольнив заяву ПАТ "Азот" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню. Визнав наказ Господарського суду Черкаської області, виданий 16.03.2015 на примусове виконання рішення суду від 04.12.2014 у справі № 925/308/13-г, таким, що не підлягає виконанню.

19.04.2017 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ Мурихіним С. В. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 50339069 з примусового виконання наказу № 925/308/13-г, виданого 16.03.2015 Господарським судом Черкаської області про стягнення з ПАТ "Азот" на користь ПАТ "Черкасиобленерго" 22 535 398,48 грн боргу, 1 368 371,91 грн - 3 % річних, 68 820,00 грн судових витрат на підставі пункту 5 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою від 20.11.2018, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2019, Господарський суд Черкаської області задовольнив заяву прокуратури Черкаської області про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали від 18.03.2016. Скасував ухвалу Господарського суду Черкаської області від 18.03.2016 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню та відмовив у задоволенні заяви ПАТ "Азот".

Ухвалою від 21.02.2020 Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду закрив касаційне провадження у справі № 925/308/13-г за касаційною скаргою ПАТ "Азот" на ухвалу суду першої інстанції від 20.11.2018 та постанову суду апеляційної інстанції від 20.03.2019 на підставі пункту 1 частини першої статті 293 та статті 296 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

01.07.2019 ПАТ "Черкасиобленерго" листом № 4471/09-03 звернувся до відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження з виконання наказу від 16.03.2015 у справі № 925/308/13-г та відновлення виконавчого провадження.

17.01.2020 ПАТ "Черкасиобленерго" (стягувач), у відповідь на лист від 11.01.2020 № 05/1-20вих-20 прокуратури Черкаської області щодо інформування про стан примусового виконання судового рішення у цій справі, дізнавшись про те, що його заява від 01.07.2019 стосовно скасування постанови про закінчення виконавчого провадження державним виконавцем не розглянута, а виконавче провадження не відновлено, звернувся до Господарського суду Черкаської області із скаргою на бездіяльність Департаменту ДВС МЮУ, в якій просить:

- визнати бездіяльність Департаменту ДВС МЮУ щодо невжиття заходів по відновленню виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 16.03.2015 у справі № 925/308/13-г про стягнення з ПАТ "Азот" на користь ПАТ "Черкасиобленерго" 22 535 398,48 грн основного боргу, 1 368 371,91 грн - 3 % річних, 68 820,00 грн судових витрат;

- скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 19.04.2017, винесену в рамках виконання виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 16.03.2015 у справі № 925/308/13-г;

- зобов`язати Департамент ДВС МЮУ відновити виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 16.03.2015 у справі № 925/308/13-г.

Скарга ПАТ "Черкасиобленерго" обґрунтована тим, що виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 16.03.2015 у справі № 925/308/13-г підлягає поновленню, оскільки ухвала Господарського суду Черкаської області від 18.03.2016, яка була підставою винесення постанови про закінчення виконавчого провадження скасована в судовому порядку, однак звернувшись до відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ із заявою про відновлення виконавчого провадження, органом ДВС виконавче провадження самостійно так і не було відновлено.

Ухвалою від 05.05.2020 Господарський суд Черкаської області скаргу ПАТ "Черкасиобленерго" на бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнив. Визнав бездіяльність Департаменту ДВС МЮУ щодо невжиття заходів по відновленню виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 16.03.2015 у справі № 925/308/13-г про стягнення з ПАТ "Азот" на користь ПАТ "Черкасиобленерго" 22 535 398,48 грн основного боргу, 1 368 371,91 грн - 3 % річних, 68 820,00 грн судових витрат. Скасував постанову про закінчення виконавчого провадження від 19.04.2017, винесену в рамках виконання виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 16.03.2015 у справі № 925/308/13-г. Зобов`язав Департамент ДВС МЮУ відновити виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 16.03.2015 у справі № 925/308/13-г.

Ухвала суду першої інстанції мотивована протиправністю дій відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ щодо не відновлення виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 16.03.2015 у справі № 925/308/13-г зважаючи на скасування ухвали Господарського суду Черкаської області від 18.03.2016 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Постановою від 15.07.2020 Північний апеляційний господарський суд ухвалу Господарського суду Черкаської області від 05.05.2020 у справі № 925/308/13-г залишив без змін.

Апеляційний господарський суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правомірно здійснив захист інтересів стягувача, який полягає у відсутності вчинення органом ДВС дій щодо скасування незаконної постанови про закінчення виконавчого провадження та відновлення виконавчих дій з виконання судового рішення, прийнятого на його користь.

07.12.2020 Верховний Суд прийняв постанову у справі, якою постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2020 у справі № 925/308/13-г скасував, а справу № 925/308/13-г направив на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду з підстав неналежного дослідження аргументів ПАТ "Азот" стосовно обчислення початку відліку строку на звернення ПАТ "Черкасиобленерго" зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця, а також прийняття судом апеляційної інстанції всупереч приписам частини третьої статті 269 ГПК України до дослідження доказу в справі, а саме лист прокуратури Черкаської області від 11.01.2020 № 05/1-20вих-20, без доказів неможливості його (листа) подання до суду першої інстанції.

За результатами нового апеляційного розгляду Північний апеляційний господарський суд постановою від 24.03.2021 ухвалу Господарського суду Черкаської області від 05.05.2020 у справі № 925/308/13-г скасував. Скаргу ПАТ "Черкасиобленерго" на бездіяльність Департаменту ДВС МЮУ залишив без розгляду. Стягнув з ПАТ "Черкасиобленерго" на користь ПрАТ "Азот" 2 102,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги та 1 051,00 грн судового збору за подання касаційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована пропуском стягувачем (скаржником) встановленого нормою статтею 341 ГПК України строку на подання до суду скарги на дії органу ДВС, оскільки позивач звернувся зі скаргою на бездіяльність державного виконавця до суду першої інстанції лише 17.01.2020 (підтверджується відповідною відміткою суду на першому аркуші скарги) - більше ніж через півроку після того, як повинен був дізнатися про порушення свого права без клопотання про поновлення строку на подання відповідної скарги.

Не погоджуючись із наведеною постановою апеляційного господарського суду ПАТ "Черкасиобленерго" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою з вимогою її скасувати, залишивши в силі ухвалу Господарського суду Черкаською області від 05.05.2020.

В обґрунтування доводів касаційної скарги ПАТ "Черкасиобленерго" посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, зазначаючи, зокрема, таке:

- апеляційний господарський суд не прийняв до уваги раніше доданий ПАТ "Черкасиобленерго" до справи на вимогу суду апеляційної інстанції лист прокуратури від 11.01.2020 № 05/1-20вих-20, який підлягав дослідженню, оскільки судом першої інстанції не досліджувалися обставини щодо того коли ПАТ "Черкасиобленерго" дізнався про порушення свого права;

- суд апеляційної інстанції не в повній мірі дослідив матеріали справи та не встановив дату вручення відділу ДВС ухвали Господарського суду Черкаської області від 20.11.2018 у цій справі;

- апеляційний господарський суд погодився з доводами ПрАТ "Азот" щодо пропущення ПАТ "Черкасиобенерго" десятиденного строку на оскарження рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця не врахувавши вимоги статей 6, 13 Конвенції про захист прав людини щодо захисту порушених прав у розумні строки та ефективності захисту порушених прав, який закінчується виконанням судового рішення;

- відмова у відновленні виконавчого провадженням з посилання на недотримання строку передбаченого статтею 341 ГПК України матиме наслідком невиконання судового рішення суду від 04.12.2014 на підставі ухвали суду від 18.03.2016, яку було скасовано;

- суд апеляційної інстанції не врахував, що ПАТ "Черкасиобленерго" дізналося про порушення свого права 15.01.2020, в процесі підготовки відповіді на запит прокуратури. Дані обставини не дають підстав для висновку, що початок строку на звернення ПАТ "Черкасиобленерго" зі скаргою розпочався з моменту коли останній повинен був дізнатися про порушення свого права, а саме з 15.07.2019.

З урахуванням змісту оскаржуваних судових рішень та доводів викладених у касаційній скарзі предметом касаційного розгляду, з поміж іншого, є вирішення питання правильності обчислення початку відліку строку на звернення зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця, надаючи оцінку якому колегія суддів у цій справі зважає на таке.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент звернення стягувача до відділу ДВС з заявою про відновлення виконавчого провадження) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (частина перша статті 5 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно із пунктами 1 - 3 частини другої статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент звернення стягувача до відділу ДВС з заявою про відновлення виконавчого провадження) виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

За змістом частини першої статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент звернення стягувача до відділу ДВС з заявою про відновлення виконавчого провадження) копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Питання реалізації сторонами виконавчого провадження права на звернення до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ГПК України, порушено їхні права, регламентовано розділом VI ГПК України "Судовий контроль за виконанням судових рішень".

Відповідно до статті 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Схожа за змістом норма закріплена у частині першій статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент звернення стягувача зі скаргою до суду), якою визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Стаття 74 Закону України "Про виконавче провадження" є загальною нормою по відношенню до статей 339 - 341 ГПК України, адже застосовується до більш широкого кола відносин: 1) відносин, які виникають при оскарженні дій щодо виконання будь-якого виконавчого документа, а не тільки рішення суду; 2) відносин, які виникають при оскарженні дій державного виконавця не тільки до суду, але й до органів ДВС.

Під час оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця, на виконанні яких перебуває виконавчий документ господарського суду, слід дотримуватися відповідних положень ГПК України, вміщених у розділі VI "Судовий контроль за виконанням судових рішень", зокрема, щодо права на звернення зі скаргою у строк десять календарних днів, визначений пунктом "а" частини першої статті 341 цього Кодексу (висновки сформовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.09.2019 у справі № 920/149/18).

Отже дотримання строку звернення скаржника зі скаргою є однією з умов реалізації права на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця (далі - оскаржуваний суб`єкт) під час виконання судового рішення.

Відповідно до пункту "а" частини першої статті 341 ГПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

Передбачений пунктом "а" частини першої статті 341 цього Кодексу десятиденний строк за своє природою є строком упродовж якого сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, на дії (бездіяльність) оскаржуваного суб`єкта, початок відліку якого визначається або від дня коли особа: 1) дізналася або 2) повинна була дізнатися про порушення свого права.

Тож для визначення початку відліку цього строку важливим є встановлення обставин коли особа насправді дізналася про наявність відповідного порушення, чи мала вона реальну можливість дізнатися про наявність такого порушення раніше або, що дія, рішення чи бездіяльність оскаржуваного суб`єкта на певний день мали ознаки, за якими можна визначити їхню протиправність.

Тлумачення змісту термінів "дізналася" та "повинна була дізнатися", що містяться у положеннях статті 341 ГПК України свідчить, що в ній закріплено презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо.

Ураховуючи наведене під час визначення початку відліку строку звернення до суду із скаргою, на дії (бездіяльність) оскаржуваного суб`єкта, закріпленого у частині перші статті 341 ГПК України, необхідно враховувати поведінку скаржника (чи мав він реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав, вчинені ним дії направлені на з`ясування стану виконавчого провадження тощо).

Схожої позиції дотримується Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі № 918/333/13-г, в якій суд касаційної інстанції дійшов висновку, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження та не отримавши у визначений законом строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи.

Такий же підхід застосовано Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 09.11.2020 у справі № 920/960/17, в якій суд касаційної інстанції відхилив доводи скаржника щодо не врахування судами попередніх інстанцій приписів статті 28 Закону України "Про виконавче провадження", зауваживши, що строки та порядок подання скарги на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення ухваленого відповідно до ГПК України, регулюється не приписами статті 28 Закону України "Про виконавче провадження", а положеннями статей 339-341 ГПК України.

Аналогічної позиції дотримався Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 20.10.2020 у справі № 5019/337/11, в якій суд касаційної інстанції погодився з висновком суду апеляційної інстанції щодо пропуску скаржником строку на звернення до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця з огляду на подання такої скарги майже через дев`ять місяців після надсилання на адресу відділу ДВС заяви від 10.07.2019 про здійснення передбачених Законом України "Про виконавче провадження" виконавчих дій щодо опису та арешту майна. Відхиляючи у цій справі доводи скаржника щодо помилковості висновку апеляційного господарського суду про початок перебігу строку на подання відповідної скарги з 10.07.2019 суд касаційної інстанції зазначив, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про вчинення відповідних виконавчих дій та не отримав задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав від державного виконавця певні процесуальні документи або відповіді.

Подібний підхід також застосовано Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 10.11.2020 у справі № 910/5812/19, в якій суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаржник мав змогу дізнатися про стверджуване ним порушення свого права (відсутність відповідних постанови про зупинення виконавчих дій) зі спливом наступного робочого дня, який настав після подання ним заяв до державного виконавця про необхідність зупинення виконавчих проваджень з підстав його включення до переліку підприємств, які підлягають приватизації.

Натомість у постановах від 09.10.2019 та від 11.10.2019 у справі № 910/22695/13 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду (судова палата для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності) на підставі аналізу приписів статей 18, 19, 28, 48, 56, 57 Закону України "Про виконавче провадження" дійшов висновку, що права сторони у виконавчому провадженні щодо обізнаності про стан виконавчого провадження будуть належним чином реалізовані лише у випадку вчинення виконавцем дій спрямованих на надсилання документів у встановленому Законом України "Про виконавче провадження" порядку.

Наведене вище свідчить про існування в межах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду різних підходів щодо обчислення початку відліку строку на звернення зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Відповідно до частини четвертої статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Аксіс та інші проти Туреччини" (Aksis and Other v. Turkey) зазначено, що очевидні суперечності у прецедентній практиці вищого суду та невиконання механізму, спрямованого на забезпечення гармонізації судової практики стали причиною порушення прав громадян на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до частини другої статті 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

Згідно з частиною четвертою статті 303 ГПК України про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій - четвертій статті 302 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п`ятій або шостій статті 302 цього Кодексу.

Розглянувши наведені у касаційній скарзі доводи колегія суддів Касаційного господарського суду вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухвалених судових рішеннях Верховного Суду у складі колегії суддів судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності від 09.10.2019 та від 11.10.2019 у справі № 910/22695/13, а також для формування єдиної правозастосовчої практики з наведених вище мотивів справу № 925/308/13-г відповідно до вимог частини другої статті 302 ГПК України необхідно передати на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

На підставі викладеного та керуючись статтями 234, 235, 302, 303, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

УХВАЛИВ:

1. Справу № 925/308/13-г разом з касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.03.2021 передати на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. О. Банасько

Судді О. В. Васьковський

В. Я. Погребняк