ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2021 р. Справа №907/871/20

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого судді - О.Л. Мирутенко

суддів - Г.В. Орищин

- О.С. Скрипчук

секретаря судового засідання: К. Кострик

Розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ТзОВ ТПК 2005

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 05.04.2021

у справі № 907/871/20

за позовом: ФОП Яцини В.О.

до: ТзОВ ТПК 2005

про: стягнення 34 545,75 грн

ВСТАНОВИВ :

Рішення Господарського суду Закарпатської області від 05.04.2021, суддя Андрейчук Л.В., позов ФОП Яцини В.О. було задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТПК 2005" на користь фізичної особи-підприємця Яцини Володимира Олександровича 34545,75 грн, в т. ч. 29000,00 грн боргу за надані послуги, 2169,34 грн трьох відсотків річних від прострочених сум та 3376,41 грн втрат від інфляції.

З даним рішенням не погодилося ТзОВ ТПК 2005 і оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що вона винесене при неповному з`ясуванні всіх обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема, апелянт вважає, що судом порушено ст. 625 ЦК України, ст. 173 ГПК України. Апелянт стверджує, що висновок суду про те, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи не узгоджується з наявними у справі доказами, а тому його позбавлено права на подання заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, на подання заяви про застосування наслідків спливу строків позовної давності, на подання відзиву на позовну заяву та на подання доказів в обґрунтування своїх заперечень.

Разом з апеляційною скаргою відповідачем подано заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності.

ФОП Яцина В.О. подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Західного апеляційного господарського суду від 27.04.2021 справу №907/871/20 було передано на розгляд колегії суддів у складі: Мирутенко О.Л. головуючий суддя, Орищин Г.В., Скрипчук О.С.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 05.05.2021 апеляційну скаргу ТзОВ ТПК 2005 на рішення Господарського суду Закарпатської області від 05.04.2021 у справі №907/871/20 було залишено без руху. Надано строк ТзОВ ТПК 2005 до 21 травня 2021 року для усунення вказаних судом недоліків при поданні апеляційної скарги.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 31.05.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТзОВ ТПК 2005 на рішення Господарського суду Закарпатської області від 05.04.2021 у справі №907/871/20. Зобов`язано позивача по справі подати суду обґрунтований відзив на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з Господарського суду Закарпатської області. Роз`яснено сторонам, що апеляційна скарга буде розглянута в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 15.06.2021 було призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження на 26.07.2021.

За приписами ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Закарпатської області від 05.04.2021 у справі №907/871/20 - без змін, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач - ФОП Яцина В.О. заявив позов до ТзОВ ТПК 2005 про стягнення 650020,16 грн, які включають 544000,00 грн боргу за надані на підставі поданих суду договорів-заявок у кількості 97 штук послуги перевезення, а також 66296,83 грн втрат від інфляції та 39723,33 грн трьох відсотків річних, нарахованих у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання по оплаті цих послуг. Позов заявлено з посиланням на статті 526, 530, 625, 629, 909 Цивільного кодексу України та ст. ст. 193, 307 Господарського кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 04.11.2020 №907/736/20 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, встановлено сторонам процесуальні строки для подання до суду заяв по суті.

В подальшому, ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 16.12.2020 постановлено роз`єднати позовні вимоги фізичної особи-підприємця Яцини Володимира Олександровича до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТПК 2005", виділивши в самостійні провадження частину позовних вимог. При цьому, позовні вимоги про стягнення 34545,75 грн за Договорами - заявками №0156-01 від 12.03.2018, №0158 від 13.03.2018, №0160 від 13.03.2018, №0171 від 19.03.2018 та №0168 від 19.03.2018 виділено в самостійне провадження.

На підставі зазначеної ухвали від 16.12.2020, відділом діловодства та забезпечення судового процесу Господарського суду Закарпатської області 21.12.2020 зареєстровано виділення у самостійне провадження вказаних вимог як справу № 907/871/20.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 24.12.20 справу №907/871/20 прийнято до свого провадження; розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено строки для подання сторонами заяв по суті спору.

Відповідач не скористався наданим йому правом надати суду відзив на позов, хоча був повідомлений своєчасно та належним чином (ухвала суду першої інстанції від 24.12.2020 була надіслана на його юридичну адресу та отримана ним 31.12.2020, що підтверджується наявним у справі повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення). (а.с. 45)

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не оплатив надані йому за договорами - заявками №0156-01 від 12.03.2018, №0158 від 13.03.2018, №0160 від 13.03.2018, №0171 від 19.03.2018 та №0168 від 19.03.2018 послуги перевезення, внаслідок чого у нього виникла заборгованість на суму 29000,00 грн. Крім того, в зв`язку з порушенням грошового зобов`язання на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України перевізником-позивачем також заявлена вимога про стягнення з відповідача 2169,34 грн трьох відсотків річних від прострочених сум, а також 3376,41 грн втрат від інфляції.

Між Фізичною особою - підприємцем Яциною Володимиром Олександровичем (позивач, перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТПК 2005» (відповідач, замовник) укладено одноразовий договір - заявку № 0156-01 на перевезення вантажів автотранспортом від 12.03.2018, який регулює порядок відносин, що виникають між сторонами при перевезенні вантажів з 13-03-2018 до 14-03-2018 за маршрутом Україна, м. Ужгород- Україна, м. Львів, з наступними умовами: вантаж (керамічні блоки вагою до 24т), автомобіль ДАФ НОМЕР_1 / НОМЕР_2 . Сума фрахту становить 4000,00 грн; порядок та форма розрахунку: безготівковий розрахунок протягом 5-10 банківських днів з дня отримання оригіналів документів (акта виконаних робіт, рахунку - фактури, CMR, договору - заявки).

На виконання вказаного договору - заявки позивач здійснив перевезення вантажу, що підтверджується Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 83 від 14 березня 2018 року. Акт складений в місті Ужгород; сторони підписали, що претензій одна до одної не мають. Додатком до акту є виписаний цього ж дня рахунок № 83 на вказану суму. Надані послуги товариство не оплатило.

Посилаючись на порушення відповідачем грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано та поставлено вимогу про стягнення 299,93 грн трьох відсотків річних, а також 465,71 грн втрат від інфляції.

Між Фізичною особою - підприємцем Яциною Володимиром Олександровичем (позивач, перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТПК 2005» (відповідач, замовник) укладено одноразовий договір - заявку №0158 на перевезення вантажів автотранспортом від 13.03.2018, який регулює порядок відносин, що виникають між сторонами при перевезенні вантажів з 13-03-2018 до 14-03-2018 за маршрутом Словаччина - Україна з наступними умовами: вантаж (цегла на палетах вагою до 24т), автомобіль МІ 927 CU; MI 521 YF. Сума фрахту становить 6000,00; порядок та форма розрахунку: безготівковий розрахунок протягом 5-10 банківських днів з дня отримання оригіналів документів (акта виконаних робіт, рахунку - фактури, CMR, договору - заявки).

На виконання вказаного договору - заявки позивач здійснив перевезення вантажу, що підтверджується CMR №193041894 та Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №84 від 14 березня 2018 року. Акт складений в місті Ужгород; сторони підписали, що претензій одна до одної не мають. Додатком до акту є виписаний цього ж дня рахунок №84 на вказану суму. Надані послуги товариство не оплатило.

Посилаючись на порушення відповідачем грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано та поставлено вимогу про стягнення 449,89 грн трьох відсотків річних, а також 698,57 грн втрат від інфляції.

Між Фізичною особою - підприємцем Яциною Володимиром Олександровичем (позивач, перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТПК 2005» (відповідач, замовник) укладено одноразовий договір - заявку № 0160 на перевезення вантажів автотранспортом від 13.03.2018, який регулює порядок відносин, що виникають між сторонами при перевезенні вантажів з 13-03-2018 до 14-03-2018 за маршрутом Словаччина - Україна з наступними умовами: вантаж (цегла на палетах вагою до 24т), автомобіль НОМЕР_3 / НОМЕР_4 . Сума фрахту становить 6500,00 грн; порядок та форма розрахунку: безготівковий розрахунок протягом 5-10 банківських днів з дня отримання оригіналів документів (акта виконаних робіт, рахунку - фактури, CMR, договору - заявки).

На виконання вказаного договору - заявки позивач здійснив перевезення вантажу, що підтверджується CMR №193041896 та Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 85 від 14 березня 2018 року. Акт складений в місті Ужгород; сторони підписали, що претензій одна до одної не мають. Додатком до акту є виписаний цього ж дня рахунок № 85 на вказану суму. Надані послуги товариство не оплатило.

Посилаючись на порушення відповідачем грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано та поставлено вимогу про стягнення 487,38 грн трьох відсотків річних, а також 756,78 грн втрат від інфляції.

Між Фізичною особою - підприємцем Яциною Володимиром Олександровичем (позивач, перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТПК 2005» (відповідач, замовник) укладено одноразовий договір - заявку № 0171 на перевезення вантажів автотранспортом від 19.03.2018, який регулює порядок відносин, що виникають між сторонами при перевезенні вантажів з 19-03-2018 до 20-03-2018 за маршрутом Словаччина - Україна з наступними умовами: вантаж (цегла на палетах вагою до 24т), автомобіль АО 2494 ВМ/ НОМЕР_5 . Сума фрахту становить 6500,00 грн; порядок та форма розрахунку: безготівковий розрахунок протягом 5-10 банківських днів з дня отримання оригіналів документів (акта виконаних робіт, рахунку - фактури, CMR, договору - заявки).

На виконання вказаного договору - заявки позивач здійснив перевезення вантажу, що підтверджується Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 90 від 20 березня 2018 року. Акт складений в місті Ужгород; сторони підписали, що претензій одна до одної не мають. Додатком до акту є виписаний цього ж дня рахунок №90 на вказану суму. Надані послуги товариство не оплатило.

Посилаючись на порушення відповідачем грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано та поставлено вимогу про стягнення 484,71 грн трьох відсотків річних, а також 756,78 грн втрат від інфляції.

Між Фізичною особою - підприємцем Яциною Володимиром Олександровичем (позивач, перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТПК 2005» (відповідач, замовник) укладено одноразовий договір - заявку № 0168 на перевезення вантажів автотранспортом від 19.03.2018, який регулює порядок відносин, що виникають між сторонами при перевезенні вантажів з 19-03-2018 до 20-03-2018 за маршрутом Словаччина - Україна з наступними умовами: вантаж (цегла на палетах вагою до 24т), автомобіль BJ 596 BS / BJ 682 YC. Сума фрахту становить 6000,00 грн; порядок та форма розрахунку: безготівковий розрахунок протягом 5 банківських днів з дня отримання оригіналів документів (акта виконаних робіт, рахунку - фактури, CMR, договору - заявки).

На виконання вказаного договору - заявки позивач здійснив перевезення вантажу, що підтверджується Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 91 від 20 березня 2018 року. Акт складений в місті Ужгород; сторони підписали, що претензій одна до одної не мають. Додатком до акту є виписаний цього ж дня рахунок №91 на вказану суму. Надані послуги товариство не оплатило.

Посилаючись на порушення відповідачем грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано та поставлено вимогу про стягнення 447,43 грн трьох відсотків річних, а також 698,57 грн втрат від інфляції.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що між сторонами було укладено одноразові договори на надання послуг по перевезенню вантажів.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. ст. 929, 931 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних із перевезенням вантажу. Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами. Розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом.

Нормами ст. 909 Цивільного кодексу України визначено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Спір у справі виник у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань в частині оплати за договорами- заявками на надання послуг по перевезенню вантажів.

Пунктом 2 договорів - заявок сторони погодили вартість послуг по перевезенню вантажів. Оплата за надані послуги повинна бути проведена по безготівковому розрахунку протягом 5-10 банківських днів по отримання оригіналів документів (акта виконаних робіт, рахунку - фактури, CMR, договору - заявки).

Факт надання послуг на заявлену суму підтверджується наявними у матеріалах справи Актами виконаних робіт, підписаними уповноваженим представником відповідача. Вказаними актами сторонами також зафіксовано відсутність претензій одна до одної.

Оскільки додатками до Актів є договори-заявки та рахунки на оплату, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що вручення таких документів відбулося в день підписання Акту виконаних робіт. Зважаючи на встановлений договорами порядок розрахунків, відлік строку на оплату отриманих відповідачем послуг, тривалістю п`ять або десять банківських днів, починається з дня наступного, за днем підписання відповідного Акту виконаних робіт.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Доказів оплати наданих послуг всього на суму 29000,00 грн матеріали справи не містять, тому вимога по стягнення суми боргу в примусовому порядку є підставною та обґрунтованою.

За таких обставин, вимога позивача в частині стягнення основного боргу в розмірі 29000,00 грн підлягає до задоволення в повному обсязі.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Інфляційні ж нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, також не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

З огляду на вказане, суд першої інстанції обгрунтовано перевірив здійснені позивачем розрахунки річних та інфляційних втрат по кожному договору окремо за період: з дня виникнення прострочення (наступний день після спливу 5 або 10 банківських днів) до дня складання позовної заяви (22.10.2020), підтвердив дані розрахунки, тому вимоги про стягнення 2169,34 грн трьох відсотків річних від прострочених сум, а також 3376,41 грн втрат від інфляції підлягають до задоволення повністю.

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статей 73, 74, 76-80 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться лише до того, що відповідач не був повідомлений про розгляд справи, внаслідок чого був позбавлений можливості заявити про застосування наслідків спливу строків позовної давності, які він вважає пропущеними. Дані доводи спростовуються наступними встановленими обставинами по справі.

Ухвала Господарського суду Закарпатської області від 24.12.2020 про прийняття справи №907/871/20 до розгляду, направлена ТОВ ТПК 2005 за адресою: 88000, м. Ужгород, вул. Гранітна, 17, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а 31.12.2020 вручена представнику за довіреністю.

Судом не встановлено зміни адреси відповідача станом на дату прийняття оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Правила надання послуг поштового зв`язку (далі - Правила), затверджені постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009, передбачають порядок вручення рекомендованих поштових відправлень.

У пункті 106 цих Правил (із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 1149 від 27.12.2019) передбачено, що під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище. На бланку повідомлення про вручення поштового відправлення з позначкою "Вручити особисто", внутрішнього рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" одержувач розписується та зазначає прізвище та ініціали або ім`я та прізвище. Відповідні дані на бланку повідомлення про вручення також зазначаються про особу, уповноважену на одержання внутрішнього рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка", адресованого юридичній особі або фізичній особі за місцем роботи. Бланк повідомлення про вручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертається до суду.

З наведених норм можна дійти до висновку, що загальний порядок фіксації та оформлення вручення рекомендованого поштового відправлення передбачає встановлення особи одержувача та зазначення на бланку повідомлення про вручення його прізвище. Цей запис вносить працівник поштового зв`язку.

Натомість для вручення поштового відправлення з позначкою "Вручити особисто" або "Судова повістка" на бланку повідомлення розписується та зазначає прізвище одержувач (а не працівник поштового зв`язку).

У даній справі наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.45), на якому стоїть дата вручення 31.12.2020 і у графі представник за довіреністю зазначено прізвище Божок, наявний підпис цієї особи.

Напис про одержання поштового відправлення учасником справи, в якому зазначене його прізвище, зроблений працівником поштового зв`язку, зазвичай є доказом отримання відправлення саме адресатом. Таке переконання ґрунтується на презумпції добросовісного виконання працівниками пошти своїх обов`язків. Наявні у справі докази не ставлять під сумнів таку презумпцію та не спростовують її, а тому доводи апелянта в цій частині відхиляються як такі, що ґрунтуються на суб`єктивних припущеннях, а не на об`єктивних обставинах, які фактично склались.

За таких обставин справи, оцінивши доводи апелянта в сукупності з наявними у справі доказами, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що саме лише посилання апелянта на факт неотримання ним поштової кореспонденції, яку суд першої інстанції з додержанням вимог процесуального закону надсилав за належною адресою, не може вважатися порушенням норм процесуального права, які б тягнули за собою правові наслідки у вигляді скасування рішення суду.

Водночас, судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвала Господарського суду Закарпатської області від 24.12.2020 про прийняття справи №907/871/20 до розгляду оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень, а тому апелянт або його представник об`єктивно могли вжити заходів для участі в справі.

Отже, ТОВ ТПК 2005 не було позбавлене об`єктивної можливості дізнатися про рух справи, що розглядається, користуючись засобами поштового зв`язку, відкритим безоплатним цілодобовим доступом до Єдиного державного реєстру судових рішень тощо, однак, наданим їй процесуальним правом не скористалася.

Зважаючи на вищенаведене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи, а тому мав можливість скористатись своїми процесуальними правами.

Щодо подання відповідачем, до суду апеляційної інстанції заяви про застосування строку позовної давності, колегія суддів зазначає наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №200/11343/14-ц сформовано висновок, що той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції (висновок сформований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №200/11343/14-ц).

Отже умовою для вирішення апеляційним судом заяви відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції, є неналежне (без дотримання вимог процесуального законодавства) повідомлення його сторони про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.05.2021 у справі №911/4923/14).

В даному випадку відповідач-апелянт належним чином був повідомлений про розгляд справи судом першої інстанції в розумінні приписів статей 120, 242 ГПК України, а відтак, у нього відсутнє право на звернення з заявою про застосування позовної даності у справі на стадії апеляційного перегляду справи, а в апеляційного суду підстави для вирішення такої заяви скаржника.

Що стосується доводів апелянта про те, що місцевий господарський суд порушив норми процесуального права, оскільки не встановив, що роз`єднання позовів не сприятиме виконанню завдань господарського судочинства, а тому відсутня визначальна умова для застосування ч. 6 ст. 173 ГПК України, то апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 173 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства.

Отже, визначальною умовою для роз`єднання позовних вимог є та обставина, що таке роз`єднання сприятиме виконанню завдання господарського судочинства.

Зазначений припис спрямований на те, щоб суб`єкт правовідносин міг з дотриманням принципів господарського судочинства і конкретних обставин скористатися правом на судовий захист.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №420/3956/20, який в силу ч. 4 ст. 236 ГПК України враховується апеляційним господарським судом.

У даному випадку суд першої інстанції дійшов до правильного висновку що розгляд в одному провадженні вимог про стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок неcплати відповідачем послуг перевезення на підставі 97 договорів-заявок, є обставиною, яка значно утруднить розгляд справи та призведе до затягування такого розгляду. Таке роз`єднання позовних вимог не призвело до прийняття місцевим господарським судом неправильного судового рішення по суті спору.

Таким чином колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про стягнення 34545,75 грн є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню

З огляду на викладене, колегія Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Закарпатської області від 05.04.2021 року у справі №907/871/20 винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Судові витрати покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281, 282, 287 ГПК України Західний апеляційний господарський суд

Постановив:

Рішення Господарського суду Закарпатської області від 05.04.2021 року у справі №907/871/20 залишити без змін.

Апеляційну скаргу ТзОВ ТПК 2005 залишити без задоволення.

Постанова Західного апеляційного господарського суду від 26.07.2021 у справі №907/871/20 оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя О.Л. Мирутенко

Судді: Г.В. Орищин

О.С. Скрипчук

«Повний текст постанови виготовлено 29.07.2021»