ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"23" липня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/1453/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Шаратова Ю.А.

при секретарі судового засідання Кастровій М.С.

розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮГ-БЕТОН" (67665, Одеська обл., Біляївський р-н, с. Усатове, вул. Залізничників, буд. 22, ) до Приватного акціонерного товариства "Весело-кутський комбінат хлібопродуктів" (67121, Одеська обл., Великомихайлівський р-н, с. Новоборисівка, вул. Леніна, буд. 2, )

про стягнення заборгованості за Договором поставки від 11.06.2018 № 2 в розмірі 220 871,12 грн., з якої 152 388,40 грн. - сума основного боргу, 44 606,67 грн. - пеня, 7 615,24 грн. - 3 % річних, 16 261,00 грн. - інфляційні втрати

Представники:

Від позивача - Попов М.М. (ордер від 26.05.2021 серія ОД № 648745);

Від відповідача - Розенбойм Ю.О. (довіреність від 10.04.2021).

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮГ-БЕТОН» (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Приватного акціонерного товариства «Весело-кутський комбінат хлібопродуктів» (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості за Договором поставки від 11.06.2018 № 2 в розмірі 220 871,12 грн., з якої 152 388,40 грн. - сума основного боргу, 44 606,67 грн. - пеня, 7 615,24 грн. - 3 % річних, 16 261,00 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою суду від 31.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 23.06.2021.

Протокольною ухвалою від 23.06.2021 відкладено судове засідання на 09.07.2021.

Протокольною ухвалою від 09.07.2021 поновлено строк для подання Відзиву та долучено його до матеріалів справи.

09.07.2021 на адресу Господарського суду Одеської області надійшла зустрічна позовна заява Приватного акціонерного товариства «Весело-кутський комбінат хлібопродуктів» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юг-Бетон» про стягнення 9 360,00 грн.

Ухвалою суду від 12.07.2021 зустрічну позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Весело-кутський комбінат хлібопродуктів» (вх. № 2045/21 від 09.07.2021) повернуто заявнику.

Протокольною ухвалою від 09.07.2021 оголошено перерву в судовому засіданні до 23.07.2021.

Представник Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Позовні вимоги, із посиланням на статті 610, 612, 625, 712 Цивільного кодексу України, статтю 222 Господарського кодексу України, обґрунтовані порушенням Відповідачем строків оплати за Договором поставки від 11.06.2018 № 2.

Представник Відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову.

08.07.2021 на адресу суду надійшов Відзив від 07.07.2021 в якому Відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Відповідач заперечує проти доводів Позивача про порушення строків оплати за продукцію (бетон), отриманий 25.09.2019 відповідно до видаткової накладної № ЮБ0001772 від 25.09.2019, оскільки відповідно до умов договору сторонами не було погоджено графіку поставок.

Також Відповідач зазначає, що вартість доставки включена у вартість бетону, а тому вимога Позивача про стягнення вартості транспортних послуг є безпідставною та не ґрунтується на положеннях договору.

Крім того, ПрАТ "Весело-кутський комбінат хлібопродуктів" у Відзиві від 07.07.2021 (вх. № 18392/21) із посиланням на статті 256, 258, 261, 266 Цивільного кодексу України зроблено заяву про застосування позовної давності щодо вимоги про стягнення штрафних санкцій за період з 26.09.2019 по 26.03.2020.

15.07.2021 на адресу суду надійшла Відповідь на відзив (вх. № 19020/21).

19.07.2021 на адресу суду надійшли заперечення від Відповідача (вх. № 19328/21).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши представників Позивача та Відповідача, суд

в с т а н о в и в :

11.06.2018 між Позивачем та Відповідачем укладено Договір поставки № 2 (далі - Договір від 11.06.2018) /а.с. 13-16/.

Відповідно до пункту 1.2, підпункту 2.3.3 пункту 2.3 Договору від 11.06.2018 предметом поставки є продукція найменування, одиниця виміру, ціна і вимога до якості визначаються в специфікаціях до даного договору. Покупець (Відповідач) зобов`язався сплачувати вартість продукції, транспортних послуг та простоїв з вини покупця, відповідно до виставлених рахунків-фактур в порядку, передбаченому цим договором.

Згідно із пунктами 3.1, 3.4 Договору від 11.06.2018 відповідно до заявки покупця, постачальник (Позивач) може надавати транспортні послуги з доставки продукції. Вартість транспортних послуг додатково узгоджується і вказується в специфікаціях до договору. Передача постачальником продукції покупцю здійснюється на підставі накладних окремими партіями (по частинам) в кількості та строки, узгоджені сторонами, а при поставці бетонів з написами про приймання згідно п. 2.3.5.

Пунктами 4.1, 4.2 Договору від 11.06.2018 передбачено, що умови оплати вказуються в специфікаціях до договору. Оплата проводиться покупцем в порядку, передбаченому діючим законодавством України. Всі грошові розрахунки по договору проводяться в національній валюті України на підставі рахунку направленого покупцю факсимільним зв`язком, поштою чи електронною поштою. Відсутність виставленого рахунку не є підставою для відмови від оплати покупцем поставленої постачальником продукції.

Частинами першою та другою статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до Специфікації від 30.05.2019 до Договору поставки № 2 від 11.06.2018 найменування продукції - бетон важкий С20/25 S4 (БСГ В25 М350 П4), одиниця виміру - куб.м., вартість з ПДВ - 2 844,00 грн. Умови оплати, відповідно до вказаної Специфікаці, 100 % передоплата за кожну партію продукції, шляхом перерахування грошових коштів на поточний банківській рахунок постачальника /а.с. 19/.

Суд не приймає довід Відповідача про те, що оскільки сторонами не було погоджено графіку поставок не було й порушення строків оплати за продукцію (бетон), отриманий 25.09.2019 відповідно до видаткової накладної № ЮБ0001772 від 25.09.2019. Адже виконання обов`язку зі 100 % передоплати відповідно до умов Специфікації від 30.05.2019 до Договору поставки № 2 від 11.06.2018 не залежить від наявності графіку поставок.

Судом встановлено, що Позивачем поставлено Відповідачу товар за Договором від 11.06.2018 на загальну суму 147 888,80 грн., що підтверджується видатковою накладною від 25.09.2019 № ЮБ0001772 /а.с. 20/.

Крім того, Позивачем надано Відповідачу транспортні послуги (перекачка) на загальну суму 6 300,00 грн. з ПДВ, що підтверджується Актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) до Договору 2 від 11.06.2018 підписаним сторонами без зауважень /а.с. 21/.

Також суд не приймає довід Відповідача про те, що стягнення вартості транспортних послуг є безпідставним та не ґрунтуються на положеннях договору, оскільки вартість доставки включена у вартість бетону, з огляду на наступне.

У Специфікації від 30.05.2019 до Договору поставки № 2 від 11.06.2018 найменування продукції - бетон важкий С20/25 S4 (БСГ В25 М350 П4), зазначено, що вартість доставки включена у вартість бетону. При цьому, як випливає зі змісту Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) до Договору № 2 від 11.06.2018, Відповідачу були надані інші транспортні послуги, а саме з перекачки бетону. Тобто, були надані послуги які не були передбачені у Специфікації від 30.05.2019 до Договору поставки № 2 від 11.06.2018.

Крім того, між сторонами підписаний без зауважень Акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.09.2019 по 30.09.2019 між підприємством ТОВ «Юг-Бетон» та підприємством ПрАТ «Весело-кутський комбінат хлібопродуктів» від 07.10.2019, відповідно до якого Відповідач обліковує по кредиту операцію з поставки 25.09.2019 на суму 6 300,00 грн. та в цілому визнає заборгованість станом на 30.09.2019 в сумі 152 388,40 грн. /а.с. 30/.

Докази оплати Відповідачем заборгованості за Договором від 11.06.2018 у вищезазначеному розмірі в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 3 % річних за прострочення оплати за Договором від 11.06.2018 за періоди з 26.09.2019 по 19.05.2021 складає суму в розмірі 7 527,57 грн., яка розраховується наступним чином:

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
152 388.4026.09.2019 - 19.05.20216023 %7 527.57

Отже підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення 3 % річних у розмірі 7 527,57 грн. Решта заявлених позовних вимог про стягнення 3 % річних у розмірі 87,67 грн. (7 615,24 - 7 527,57 = 87,67) не підлягають задоволенню з вищевказаних підстав.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Судом встановлено, що інфляційні втрати за Договором від 11.06.2018 за періоди з 26.09.2019 по 19.05.2021 складають суму в розмірі 18 453,45 грн., яка розраховується наступним чином:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
26.09.2019 - 19.05.2021152 388.401.12118 453.45170 841.85

Проте, оскільки Позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат в розмірі 16 261,00 грн., задоволенню підлягає сума в межах позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються, зокрема, шляхом застосування штрафних санкцій.

Згідно із частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 5.2 Договору від 11.08.2018 за прострочку платежу покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Отже сторони не передбачили більший строк нарахування штрафних санкцій ніж шість місяців. А відтак, неправомірним є нарахування ТОВ «Юг-Бетон» пені за період з 27.03.2019 по 19.05.2021

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимоги про стягнення пені за період з 27.03.2020 по 19.05.2021 в розмірі 23 732,75 грн.

Відповідно до частини першої статті 256, пункту 1 частини другої статті 258, частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до вхідного штемпелю Господарського суду Одеської області Позивачем було подано позовну заяву 26.05.2021.

Нарахування пені, з урахуванням частини шостої статті 232 Господарського кодексу України, є правомірним у період з 26.09.2019 по 26.03.2020, тобто поза межами позовної давності визначеної пунктом 1 частини першої статті 258 Цивільного кодексу України.

З огляду на наведене, враховуючи заяву Відповідача про застосування позовної давності, не підлягає задоволенню вимога про стягнення пені за період з 26.09.2019 по 26.03.2020 в розмірі 20 873,91 грн.

На підставі викладеного, підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з Відповідача 152 388,40 грн. - суми основного боргу, 7 527,57 грн. - 3 % річних, 16 261,00 грн. - інфляційних втрат.

Відповідно до частин першої, другої статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до статті 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог; для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання.

Представником Позивача у судовому засіданні зроблено усну заяву про неможливість подати докази, що підтверджують розмір понесених ними судових витрат на правову допомогу та вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

При розподілі господарських витрат суд виходить з положень пункту 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, згідно із якими судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись частиною першою статті 11, частиною першою статті 256, пунктом 1 частиною другою статті 258, частиною першою статті 261, статтями 525, 526, 509, частиною першою статті 530, статтею 549, статтею 629, частиною першою статті 712 Цивільного кодексу України, частиною другою статті 20, статтею 193, частиною шостою статті 232, частиною другою статті 343 Господарського кодексу України, статтями 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 231, 236, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Весело-кутський комбінат хлібопродуктів" (67121, Одеська обл., Великомихайлівський р-н, с. Новоборисівка, вул. Леніна, буд. 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮГ-БЕТОН" (67665, Одеська обл., Біляївський р-н, с. Усатове, вул. Залізничників, буд. 22, ) 152 388,40 грн. (сто п`ятдесят дві тисячі триста вісімдесят вісім гривень 40 коп.) - суму основного боргу, 7 527,57 грн. (сім тисяч п`ятсот двадцять сім гривень 57 коп.) - 3 % річних, 16 261,00 грн. (шістнадцять тисяч двісті шістдесят одна гривня 00 коп.) - інфляційних втрат та витрати на сплату судового збору в розмірі 2 642,84 грн. (дві тисячі шістсот сорок дві гривні 84 коп.).

3. Відмовити в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮГ-БЕТОН" до Приватного акціонерного товариства "Весело-кутський комбінат хлібопродуктів" в частині стягнення 44 606,67 грн. - пеня, 87,67 грн. - 3 % річних.

4. Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати (понесені у справі судові витрати) на 30.07.2021 о 15 год. 45 хв. Засідання відбудеться у приміщенні господарського суду Одеської області за адресою: м. Одеса, пр-т. Шевченка, 29, в залі судових засідань № 530 (5 поверх), тел.0(482)307-986, явка учасників процесу не обов`язкова.

5. Позивачу - протягом 5 днів з дня ухвалення рішення у цій справі надати докази понесення у справі судових витрат.

6. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги через господарський суд Одеської області відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України, в строк встановлений частиною першою статті 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 28 липня 2021 р.

Суддя Ю.А. Шаратов