РІШЕННЯ

Іменем України

19 липня 2021 року м. Чернігівсправа № 927/500/21
Господарським судом Чернігівської області, в складі судді Романенко А.В., за участю секретаря судового засідання Солончевої О.П., за правилами спрощеного позовного провадження в відкритому судовому засіданні розглянуто справу

за позовом: Управління комунального майна Чернігівської обласної ради,

проспект Миру, 43, м. Чернігів, 14000;

e-mail: ;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс-Кітчінг",

вул. Шевченка, буд. 11, кв. 22, м. Чернігів, 14000;

e-mail:

предмет спору: про стягнення 18086,40грн

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: Дубін В.І. - адвокат, ордер на надання правової допомоги серія ЧН №075678, видано 22.06.2021 на підставі договору про правову допомогу б/н від 22.06.2021.

У судовому засіданні 19.07.2021, Господарським судом Чернігівської області, на підставі частини 1 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

18.05.2021, Управлінням комунального майна Чернігівської обласної ради подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс-Кітчінг" про стягнення 18086,40грн, з яких:

- до обласного бюджету м. Чернігова 7052,35грн заборгованості з орендної плати за договором оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області №281 від 28.01.2020 (надалі - Договір) за період з жовтня 2020 року по березень 2021 року та 155,56грн інфляційних нарахувань за період з грудня 2020 року по березень 2021 року, нарахованих на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України;

- на користь Управління комунального майна Чернігівської обласної ради 9873,26грн заборгованості з орендної плати за Договором за період з жовтня 2020 року по березень 2021 року; 217,77грн інфляційних нарахувань за період з грудня 2020 року по березень 2021 року, нарахованих на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України; 343,72грн 10% річних за період з 01.12.2020 по 30.04.2021 та 443,74грн пені за аналогічний період, нарахованих на підставі пунктів 3.7. та 9.5. Договору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору в частині своєчасної оплати вартості послуг з орендного користування спірним нежитловим приміщенням.

Ухвалою від 24.05.2021, відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) сторін. Даним процесуальним документом сторонам установлено строки для подачі письмових заяв по суті спору.

22.06.2021, від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з доданим до нього клопотанням про розгляд справи за участю сторін в порядку загального позовного провадження.

У відзиві на позов відповідач, зокрема, повідомив суд про часткове погашення наявного боргу, а саме сплату 4369,95грн в рахунок орендної плати за лютий (17 календарних днів) та березень (28 календарних днів) 2021 року, про що до відзиву додав копії платіжних доручень: №9 від 14.05.2021 на суму 724,57грн; №10 від 14.05.2021 на суму 1014,40грн; №11 від 14.05.2021 на суму 1096,24грн та №12 від 14.05.2021 на суму 1534,74грн. В іншій частині проти задоволення позову заперечував, оскільки в спірному періоді був звільнений від сплати орендної плати за користування нерухомим майном, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області за рішенням Чернігівської обласної ради №55-23/VII від 12.05.2020, з урахування змін внесених рішенням Чернігівської обласної ради №91-23/VII від 22.05.2020.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження в справі від 24.05.2021 отримана представником відповідача Мороз М.В. (діючого на підставі довіреності б/н від 11.09.2020) 25.05.2021, про що свідчить відмітка представника на ухвалі суду. Таким чином, граничний строк для подання відзиву на позов сплив 09.06.2021.

З наведеного слідує, що відзив на позов подано з порушенням строку, встановленого ухвалою від 24.05.2021.

З огляду на те, що відзив на позов надійшов на адресу суду до початку перебігу строків розгляду справи по суті (на 29-й день після відкриття провадження в справі), суд, з метою забезпечення повного та всебічного розгляду наявного спору, на підставі частини 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), за власною ініціативою вирішив продовжити відповідачу строк для подачі відзиву на позов та залучити його до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 07.07.2021 відхилено клопотання відповідача про розгляд справи №927/500/21 за правилами загального позовного провадження; розгляд справи по суті призначено на 12.07.2021 о 10:30, в яке, в порядку статей 120, 121 ГПК України, викликано повноважних представників позивача та відповідача.

12.07.2021, у судове засідання прибув повноважний представник відповідача. Рахуючи, що на момент проведення судового засідання матеріали справи не містили доказів належного повідомлення позивача про дату, час та місце даного судового засідання, судом, у порядку п.1 частини 2 статті 202 та частини 1 статті 216 ГПК України, відкладено розгляд справи по суті на 19.07.2021, про що позивач повідомлений, в порядку статей 120, 121 ГПК України, за адресою його державної реєстрації.

19.07.2021, у судове засідання прибув повноважний представник відповідача; позивач до суду не прибув, повноважного представника не направив, правом на подання відповіді на відзив не скористався, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №685.

Натомість, позивач, через канцелярію суду, надав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника за наявними в матеріалах справи доказами.

Частиною 1 статті 202 ГПК України встановлено, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За відсутності мотивованих заперечень відповідача, судом задоволено клопотання позивача про розгляд справи без його участі, оскільки неприбуття повноважного представника позивача в судове засідання 19.07.2021 не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними матеріалами.

Судом розпочато розгляд справи по суті та заслухано повноважного представника відповідача, який в судовому засіданні 19.07.2021 проти задоволення позову заперечив у повному обсязі з підстав, наведених у відзиві на позов.

Розглянувши подані документи і матеріали, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, заслухавши повноважного представника відповідача, господарський суд

ВСТАНОВИВ :

28.01.2020, між Управлінням комунального майна Чернігівської обласної ради (позивач, орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Альянс-Кітчінг» (відповідач, орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області №281. Цей Договір нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Борисовою Т.А. та зареєстрований в реєстрі за №136.

Управління комунального майна Чернігівської обласної ради утворене рішенням Чернігівської обласної ради від 25.03.2005, є повноваженим органом обласної ради, який відповідно до законодавства України забезпечує реалізацію повноважень обласної ради по управлінню та розпорядженню майном спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області. В установленому порядку виступає орендодавцем цілісних майнових комплексів комунальних підприємств обласної ради, їх структурних підрозділів (філій, цехів, дільниць) нерухомого та іншого окремого індивідуально визначеного майна. Контролює виконання умов договорів оренди майна комунальної власності області, а також надходження коштів від оренди до обласного бюджету. Має право подавати позовні заяви до суду, предметом яких є стягнення на користь обласного бюджету орендної плати, інфляційних нарахувань на підставі укладених Управлінням договорів об`єктів комунальної власності; має право нараховувати та стягувати з боржників у повному обсязі на користь Управління неустойку (пеню) та проценти річних за порушення зобов`язань за договорами оренди об`єктів комунальної власності області, укладеними Управлінням (п.1.1., п.3.6., п.3.7., п.5.3. Положення про Управління комунального майна Чернігівської обласної ради, затвердженого рішенням третьої сесії обласної ради восьмого скликання від 12.02.2021 №31-3/III).

Таким чином, за висновком суду, Управління комунального майна Чернігівської області є належним позивачем у справі.

За п.1.1. Договору орендодавець зобов`язується передати, а орендар прийняти в строкове платне користування нерухоме майно - нежитлові приміщення підвалу та першого поверху, розташовані в будівлі, що є об`єктом спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Гетьмана Полуботка, буд. №68 та перебуває в оперативному управлінні орендодавця, а також обліковується на його балансі, а саме: нежитлові приміщення підвалу (літ. «пд-2-7», з літ. «пд-2-11» по літ. «пд-2-22», літ. «пд-2-14а», літ. «пд-2-19а) та першого поверху (літ. « 1-2-1»), загальною площею 229,5 кв.м, що мають окремий вхід. Вартість майна визначена згідно зі звітом про оцінку майна станом на 09.01.2020 становить 1777545грн (п.1.2. Договору).

За п.1.5. Договору нежитлова будівля, загальною площею 2541,5 кв.м., з якої передаються в оренду нежитлові приміщення підвалу та першого поверху, площею 229,5 кв.м, належать територіальній громаді сіл, селищ, міст Чернігівської області, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 12.06.2003 виконкомом Чернігівської міської ради, на підставі рішення виконкому Чернігівської міської ради №112 від 19.05.2003, право власності на яку зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 17.06.2003, за реєстраційним номером 1440752, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №786761, виданим 17.06.2003 Чернігівським МБТІ, номер запису 761, в книзі 9, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11.01.2020, номер запису про право власності 35056797, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в ДРРП: 101.

Сторони в п.1.3. Договору погодили, що майно передається в оренду з метою розміщення закладу громадського харчування.

Орендар вступає у строкове платне користування майном не раніше дати підписання сторонами акту приймання-передачі майна. Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Майно залишається в спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, а орендар користується ним протягом всього строку оренди (п.2.1., п.2.2. Договору).

Згідно з п.10.1. цей Договір діє з 01.03.2020 по 28.02.2040 включно.

Факт прийому-передачі в оренду майна комунальної власності посвідчено двостороннім актом від 01.03.2020, за яким орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове оплатне користування нерухоме майно - нежитлові приміщення загальною площею 229,5кв.м у підвалі літ. «пд-2-7», з літ. «пд-2-11» по літ. «пд-2-22», літ. «пд-2-14а», літ. «пд-2-19а», та на першому поверсі (літ. « 1-2-1») в чотириповерховій нежитловій будівлі, розташованій за адресою: м. Чернігів, вул. Гетьмана Полуботка, 68.

За умовами п.1.2. цього акту, зазначене у п.1.1. майно передано в оренду з метою розміщення закладу громадського харчування.

З урахуванням установлених обставин, суд дійшов висновку, що починаючи з 01.03.2020 між сторонами склались правовідносини з оренди нерухомого майна комунальної власності, що врегульовані положеннями §5 глави 30 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), §1 та §4 глави 58 Цивільного кодексу України (надалі -ЦК України), Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

За п.3.1. Договору орендна плата є платежем у грошовій формі, який орендар вносить орендодавцю та до обласного бюджету незалежно від наслідків діяльності орендаря і сплачується за весь термін фактичного користування майном, що визначається на підставі акту приймання-передачі майна в оренду та акту приймання-передачі майна з орендного користування.

Методикою розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, затвердженої рішенням обласної ради від 25.03.2011 (з урахування змін внесених рішенням 12-ї сесії ЧОР 7-го скликання від 28.03.2018 №65-12/VII, рішенням 16-ї сесії ЧОР 7-го скликання від 20.12.2018 №46-16/VII, рішенням 24-ї сесії ЧОР 7-го скликання від 01.07.2020 №42-24/VII) (надалі -Методика), розділом 13.1. установлено, що орендна плата спрямовується, в разі коли орендодавцем майна виступає Управління, за оренду нерухомого та іншого окремого індивідуально визначеного майна, яке перебуває в оперативному управлінні (на бухгалтерському обліку) Управління комунального майна, а також нерухомого майна, яке перебуває в користуванні (бухгалтерському обліку) окремих структурних підрозділів Чернігівської обласної державної адміністрації - 50 відсотків орендної плати до обласного бюджету та 50 відсотків - орендодавцю.

За умовами п.3.3. та п.3.4. Договору розмір орендної плати визначається на підставі Методики та з урахуванням визначеного попиту (наказ по Управлінню від 15.01.2020 №7).

Розмір та порядок розрахунку орендної плати наведено в додатку 2 до цього Договору, що є його невід`ємною частиною і становить за базовий (грудень 2019 року) місяць розрахунку - 2221,93грн. Орендна плата за перший місяць оренди (березень 2020 року) визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за січень - березень 2020 року. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється в порядку, визначеному чинним законодавством.

Сторони в п.3.5. та п.3.6. Договору погодили, що розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Орендну плату орендар зобов`язаний перераховувати щомісячно не пізніше останнього числа поточного місяця згідно з виставленими рахунками орендодавцем у співвідношенні встановленому діючою Методикою, або за окремим рішенням обласної ради (на період його дії).

Розмір орендної плати змінюється орендодавцем в односторонньому порядку в випадках, передбачених законодавчими актами України (п.3.10. Договору).

Обґрунтовуючи заявлений позов позивач указав, що в період з жовтня 2020 року по березень 2021 року, в відповідача утворилась заборгованість за Договором по сплаті орендної плати в загальному розмірі 16925,61грн; порушення договірних зобов`язань стало підставою стягнення: 373,33грн інфляційних втрат за прострочення сплати орендних платежів у жовтні 2020 року - січні 2021 року, нарахованих за період з грудня 2020 року по березень 2021 року; 343,72грн відсотків річних за збільшеною ставкою (10%) за п.9.5. Договору, нарахованих за період з 01.12.2020 по 30.04.2020 та 443,74грн пені, нарахованої за п.3.7. Договору в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за період з 01.12.2020 по 30.04.2021 за прострочення сплати орендних платежів у жовтні 2020 року - лютому 2021 року.

Відповідач проти заявленого позову заперечив, у тому числі з підстав відсутності в позивача права нараховувати орендну плату починаючи з 12.03.2020 по 11.02.2021 згідно з рішенням Чернігівської обласної ради від 12.05.2020 №55-23/VII «Про звільнення від сплати за оренду майна», з урахуванням змін внесених рішенням Чернігівської обласної ради від 22.05.2020 №91-23/VII, що втратило чинність 12.02.2021 на підставі рішення Чернігівської обласної ради від 12.02.2021 №29-3/VIIІ «Про втрату чинності рішення Чернігівської обласної ради від 12.05.2020 №55-23/VII Про звільнення від сплати за оренду майна із змінами». Зазначив, що дія рішення Чернігівської обласної ради від 12.05.2020 №55-23/VII (з урахуванням змін до нього), чинного в період з 12.03.2020 по 11.02.2021, поширювалась на нього як належного користувача нерухомим майном, віднесеного до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, що використовувалось на умовах оренди виключно під розміщення закладу громадського харчування.

Відповідач звертав увагу, що до подачі позову до суду ним у повному обсязі сплачено орендну плату за Договором у рахунок лютого 2021 року (17 календарних днів - за період з 12.02. по 28.02.) та в рахунок березня 2021 року (28 календарних днів - за період з 01.03. по 28.03.), про що до відзиву надав належним чином засвідчені копії платіжних доручень: №9 від 14.05.2021, №10 від 14.05.2021, №11 від 14.05.2021 та №12 від 14.05.2021.

За доводами відповідача, 29.03.2021, за рішенням Державної комісії з техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій, оформленого протоколом №15 від 27.03.2021, відповідно до п.34 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби, COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на території Чернігівської області 29.03.2021 з 00 год 00 хв установлено «червоний» рівень епідемічної небезпеки поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

З урахуванням обмежень, установлених п.35 указаної постанови КМУ, на території Чернігівської області, де з 29.03.2021 установлено «червоний рівень» епідеміологічної небезпеки (який знято з 06.05.2021 за рішенням Державної комісії з техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій, оформленого протоколом №27 від 05.05.2021) було заборонено приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері громадського харчування (барів, ресторанів, кафе тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос і закладів громадського харчування в аеропортах.

Тобто, в силу п.6 частини 2 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України від 17.03.2020 №530-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», з урахуванням внесених до нього змін Законом України «Про соціальну підтримку застрахованих осіб та суб`єктів господарювання на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобіганню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 04.12.2020 №1071-ІХ, відповідачу, який використовував орендовані приміщення під розміщення закладу громадського харчування, діяльність якого в період з 29.03.2021 по 05.05.2021 була заборонена, не підлягає нарахуванню та стягненню орендна плата за договором оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області №281.

Позивач наведені обставини не спростовував.

За п.2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що в певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 цієї статті визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За дефініцією закріпленою статтею 1 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", дія якого поширюється на спірні правовідносини сторін, оренда - речове право на майно, відповідно до якого орендодавець передає або зобов`язується передати орендарю майно в користування за плату на певний строк.

Як установлено частинами 1, 6 статті 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України, з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Як установлено судом, починаючи з 01.03.2020, у користуванні відповідача знаходилось нерухоме майно - нежитлові приміщення підвалу літ. «пд-2-7», з літ. «пд-2-11» по літ. «пд-2-22», літ. «пд-2-14а», літ. «пд-2-19а» та першого поверху літ. « 1-2-1», загальною площею 229,5кв.м, розташовані за адресою: м. Чернігів, вул. Гетьмана Полуботка, 68, які мають окремий вхід, що належить територіальній громаді сіл, селищ, міст Чернігівської області та перебуває в оперативному управлінні Управління комунального майна ЧОР (обліковується на його балансі).

За частиною 1 статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами 1 та 4 статті 286 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

З урахуванням змісту наведених норм вбачається, що в орендаря наявний обов`язок сплачувати оренду плату за весь час користування об`єктом оренди.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачу нараховано орендну плату за користування спірними приміщеннями: за жовтень 2020 року в сумі 2738,86грн (у тому числі ПДВ); за листопад 2020 року в сумі 2774,46грн (у тому числі ПДВ); за грудень 2020 року в сумі 2799,43грн (у тому числі ПДВ); за січень 2021 року в сумі 2835,82грн (у тому числі ПДВ); за лютий 2021 року в сумі 2864,17грн (у тому числі ПДВ) та березень 2021 року в сумі 2912,87грн (у тому числі ПДВ).

Суд установив, що розмір орендної плати в спірному періоді визначений позивачем у відповідності до погоджених сторонами умов пунктів 3.4., 3.5. Договору та з урахуванням співвідношення зарахування орендної плати, встановленого на підставі Методики, діючої в цьому періоді.

Разом тим, позивачем, при звернені до суду з даним позовом не враховано наступних обставин.

За рішенням Чернігівської обласної ради від 12.05.2020 №55-23/VII "Про звільнення від сплати за оренду майна", до якого внесено зміни рішенням Чернігівської обласної ради від 22.05.2020 №91-23/VII (офіційні тексти оприлюднено на сайті Чернігівської обласної ради за електронною адресою: https://chor.gov.ua), у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", відповідно до п.14. розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України, вирішено (п.1) звільнити з 12.03.2020 по 11.05.2020 всіх орендарів від сплати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, крім операторів мобільного зв`язку; звільнити з 12.03.2020 до завершення карантину від сплати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області орендарів, які орендують приміщення для розміщення закладів освіти приватної та державної форми, закладів громадського харчування.

За умовами п.1.3. Договору (що узгоджується зі змістом акту приймання-передачі в орендне користування) спірні приміщення передаються в оренду з метою розміщення закладу громадського харчування.

Згідно з рішенням Чернігівської обласної ради від 12.02.2021 №29-3/VIІI (офіційний текст якого оприлюднено на сайті Чернігівської обласної ради за електронною адресою: https://chor.gov.ua) визнано таким, що втратило чинність рішення обласної ради від 12.05.2020 №55-23/VIІ «Про звільнення від сплати за оренду майна» зі змінами.

З наведеного слідує, що відповідач, як орендар нерухомого майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, що використовує орендовані приміщення виключно під розміщення закладу громадського харчування, на підставі рішення Чернігівської обласної ради від 12.05.2020 №55-23/VII, з урахуванням змін внесених до нього рішенням Чернігівської обласної ради від 22.05.2020 №91-23/VII, (що втратило чинність 12.02.2021), був звільнений в період з 12.03.2020 по 11.02.2021 від сплати орендної плати за користування цим майном (тобто впродовж всього періоду дії карантину в країні, до дня втрати чинності відповідним рішенням Чернігівської облради).

За висновком суду, нарахування відповідачу орендної плати за Договором у період з 01.10.2020 по 11.02.2021 є неправомірним, відтак позов у цій частині задоволенню не підлягає.

Наведені обставини також є підставою відмови в задоволенні похідних вимог в частині стягнення інфляційних втрат, відсотків річних та неустойки (пені), що заявлені до стягнення за прострочення відповідачем сплати орендної плати за жовтень 2020 року - січень 2021 року та частково лютий 2021 року (за 11 календарних днів - з 01.02. по 11.02).

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач, до подачі позову до суду (18.05.2021) повністю розрахувався та сплатив на користь Управління та до обласного бюджету (в затвердженому Методикою співвідношенні) в рахунок орендної плати за лютий 2021 (за 17 календарних днів - з 12.02. по 28.02.) та в рахунок орендної плати за березень 2021 року (за 28 календарних днів - з 01.03. по 28.03.) наступні платежі: 724,57грн за платіжним дорученням №9 від 14.05.2021, 1014,40грн за платіжним дорученням №10 від 14.05.2021, 1096,24грн за платіжним дорученням №11 від 14.05.2021 та 1534,74грн за платіжним дорученням №12 від 14.05.2021.

Враховуючи, що на момент звернення до суду (18.05.2021) право позивача в частині стягнення орендної плати за лютий 2021 року (17 календарних днів) та березень 2021 року (28 календарних днів) не було порушено, судом відмовлено в задоволенні позову в цій частині за безпідставністю вимог.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем прострочено оплату орендних платежів за лютий 2021 року (12.02. - 28.02.) на 43 календарні дні (починаючи з 01.04.2021) та за березень 2021 року (01.03. - 28.03.) на 13 календарних днів (починаючи з 01.05.2021).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом. Виходячи зі змісту частини 1 статті 612 вказаного Кодексу, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, установлений договором або законом.

Частина 1 статті 216 ГК України передбачає, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення в сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку передбаченими цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статей 546, 549 ЦК України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється в відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

За статтею 230 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції в вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити в разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. При цьому, стаття 3 вказаного Закону визначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

За умовами п.3.7. Договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, включаючи день оплати. Пеня перераховується орендодавцю.

За частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За умовами п.9.5. Договору в разі несвоєчасного виконання зобов`язань по сплаті орендної плати орендар повинен сплатити орендодавцю суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення платежу, а також 10% річних від простроченої суми. Відсотки річних перераховуються орендодавцю.

Тобто сторони погодили інший розмір відсотків ніж той, що встановлений частиною 2 статті 625 ЦК України, що узгоджується зі змістом даної норми.

За змістом частини 2 статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Беручи до уваги, що матеріалами справи підтверджується прострочення відповідачем грошових зобов`язань по оплаті орендної плати за Договором, нарахованої за фактичне користування відповідачем орендованим майном у період з 12.02.2021 по 28.02.2021, з урахуванням заявленого періоду стягнення, суд, здійснивши перерахунок позовних вимог у частині неустойки (пені) та відсотків річних, керуючись пунктами 3.7., 9.5. Договору, дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення відсотків річних у сумі 14,30грн за період з 01.04.2021 по 30.04.2021 та неустойки (пені) в сумі 20,01грн за аналогічний період.

29.03.2021, за рішенням Державної комісії з техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій, оформленого протоколом №15 від 27.03.2021, відповідно до п.34 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на території Чернігівської області з 00 год 00 хв 29.03.2021 установлено «червоний» рівень епідемічної небезпеки поширення гострої респіраторної хвороби, COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (вихід з «червоної» зони області - з 00 год 00хв 06.05.2021 на підставі рішення Державної комісії з техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій, оформленого протоколом №27 від 05.05.2021).

З урахуванням обмежень, установлених п.35 указаної постанови КМУ (в редакції діючої в спірному періоді), на території Чернігівської області, у період з 29.03.2021 по 05.05.2021 було заборонено приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері громадського харчування (барів, ресторанів, кафе тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос і закладів громадського харчування в аеропортах.

За п.6 частини 2 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України від 17.03.2020 №530-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» на період установлення карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), суб`єктам господарювання, діяльність яких була заборонена в цей період, не нараховується та ними не сплачується орендна плата за договорами оренди державного або комунального майна.

Тобто, в силу п.6 частини 2 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України від 17.03.2020 №530-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), відповідачу, який використовував орендовані приміщення під розміщення закладу громадського харчування, діяльність якого була заборонена на період установлення в Чернігівській області «червоного» рівня епідемічної небезпеки поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, за висновком суду, не підлягає нарахуванню та стягненню орендна плата в період з 29.03. - 31.03.2021 (3 календарні дні) в сумі 281,89грн (у тому числі до обласного бюджету - 117,45грн та на користь Управління 164,44грн) за договором оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області №281 від 28.01.2020.

Наведені обставини позивачем не спростовувались.

Відтак, позов у цій частині задоволенню не підлягає.

За приписами частин 2 та 3 статті 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Обов`язок доказування і подання доказів установлено статтею 74 ГПК України, за якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина 3 статті 74 ГПК України).

Відповідно до частини 4 статті 74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви в добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, установлених цим Кодексом (частина 1 статті 14 ГПК України).

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З огляду на зміст статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Стаття 76 даного Кодексу визначає, що належними доказами є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 78, 79 ГПК України встановлено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними ніж докази, надані на її спростування.

За приписами частин 1 та 2 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Тобто, виходячи зі змісту статей 13, 74 ГПК України, кожна сторона на підставі належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів повинна довести правомірність заявлених нею вимог або заперечень.

Здійснивши аналіз матеріалів справи, встановивши фактичні обставини, які мають значення в ході вирішення наявного спору, заслухавши повноважного представника відповідача, суд дійшов висновку, що на підставі належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів, у розумінні статей 76-79 ГПК України, доведено порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача, як орендодавця за договором оренди комунального майна, в частині своєчасного отримання орендної плати за лютий 2021 року (17 календарних днів) та березень 2021 року (28 календарних днів) (повну оплату проведено 14.05.2021, з порушенням погоджених строків), що стало підставою для задоволення позову в частині стягнення похідних вимог - неустойки (пені) та відсотків річних (у межах періоду заявленого до стягнення).

В іншій частині позов задоволенню не підлягає з підстав наведених вище.

При ухваленні рішення в справі, суд, у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами (п.5 частини 1 статті 237 ГПК України).

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи зокрема відносяться витрати понесені учасником справи на отримання професійної правничої допомоги.

Згідно зі статтею 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей судових витрат:

- розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (1);

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (2).

Отже, витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 частини 2 статті 126 ГПК України).

Аналогічний за змістом правовий висновок наведений в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду в складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

За статтею 129 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), що подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За приписами частини 3 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Частинами 3 - 6 статті 126 ГПК України визначено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) (1); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) (2); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт (3); ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (4).

Виходячи з аналізу вказаних статей для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу суд повинен враховувати критерії складності справи, обсяг наданих адвокатом послуг, кваліфікації і досвіду адвоката, ціну позову, керуватися принципами розумності та справедливості.

19.07.2021, до початку судового засідання, через канцелярію суду, відповідачем подано клопотання про розподіл судових витрат у справі №927/500/21, в якому просив суд відшкодувати за рахунок позивача понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000грн.

На підтвердження заявленого розміру витрат на правову допомогу надав до матеріалів справи оригінали: договору від 22.06.2021 б/н про правову допомогу, разом з калькуляцією до нього (додаток №1) на суму 10000грн, акту виконаних робіт у справі №927/500/21 на суму 10000грн (датований 22.06.2021), ордер на надання правової допомоги серії ЧН №075678 від 22.06.2021 (додані до відзиву на позов з доказами направлення позивачу), а також виписку по особовому рахунку адвоката Дубіна В.І., сформовану станом на 16.07.2021 на суму 10000грн (додано до заяви про розподіл судових витрат у справі).

Як вбачається з умов договору від 22.06.2021, укладеного між ТОВ "Альянс-Кітчінг" (замовник) та адвокатом Дубіним В.І. (виконавець), (п.1.1.) замовник доручив, а виконавець взяв на себе зобов`язання надавати замовнику послуги адвоката з юридичного консультування та юридичного представництва (ДК 021-2015-79110000-8), а саме здійснювати представництво інтересів замовника у господарському суді Чернігівської області при розгляді справи №927/500/21. Загальна вартість юридичних послуг за цим Договором, що надаються виконавцем становить 10000грн (п.2.1. цього Договору). Замовник за результатами наданих послуг та відповідного акту приймання-передачі виконаних робіт перераховує виконавцю суму коштів на рахунок виконавця, зазначений в цьому Договорі (п.3.2. Договору). Надання послуг за цим Договором засвідчується актом приймання-передачі виконаних робіт (п.4.1. Договору).

Згідно з калькуляцією до договору від 22.06.2021 б/н про правову допомогу (додаток №1) вартість послуг адвоката за участь в розгляді судової справи №927/500/21 та складання відзиву на позовну заяву становить 10000грн.

За актом виконаних робіт від 22.06.2021 у справі №927/500/21 адвокатом Дубіним В.І. передано, а ТОВ "Альянс-Кітчінг" отримано юридичні послуги (складання відзиву на позовну заяву від 18.05.2021) вартістю 10000грн, що повністю оплачені відповідачем станом на 16.07.2021 за банківською випискою по особовому рахунку адвоката Дубіна В.І.

Велика Палата Верховного Суду, правові висновки якої є обов`язковими для врахування судом першої інстанції в силу частини 4 статті 236 ГПК України, вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі "East/WestAllianceLimited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/WestAllianceLimited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

Тобто, судові витрати на професійну правничу допомогу повинні бути фактичними, неминучими, а їх розмір - обґрунтованим.

Відповідно до частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) (1); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) (2); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт (3); ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (4).

За п.2 частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, зокрема, враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Суд, беручи до уваги ступінь складності справи (малозначність спору: один епізод спірних правовідносин, що не потребував значних витрат часу на вивчення доказів та судової практики), характер та обсяг наданих адвокатом послуг (зокрема складання відзиву на позовну заяву та участь представника в судових засіданнях 12.07.2021 та 19.07.2021, сумарною тривалістю 22хв), з урахуванням ціни заявленого позову (18086,40грн), виходячи з принципу розумності, справедливості та пропорційності, керуючись частиною 4 статті 129 ГПК України, вирішив покласти на позивача відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000грн, що документально обґрунтовані.

Відповідно до частини 1 статті 129 ГПК України пропорційно задоволеним вимогам судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4,54грн, судом покладено на відповідача.

Керуючись статтями 42, 46, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 91, 129, 165, 178, 202, 233, 236, 238, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Управління комунального майна Чернігівської обласної ради (проспект Миру, 43, м. Чернігів, Чернігівська область, 14000, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Кітчінг» (вул. Шевченка, 11, кв. 22, м. Чернігів, 14000, ) про стягнення 18086,4грн, задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Кітчінг» (вул. Шевченка, 11, кв. 22, м. Чернігів, 14000, ) на користь Управління комунального майна Чернігівської обласної ради (проспект Миру, 43, м. Чернігів, Чернігівська область, 14000, ) 14,30грн відсотків річних, 20,01грн пені та 4,54грн судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Управління комунального майна Чернігівської обласної ради (проспект Миру, 43, м. Чернігів, Чернігівська область, 14000, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Кітчінг» (вул. Шевченка, 11, кв. 22, м. Чернігів, 14000, ) 5000грн витрат на професійну правову допомогу.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови в відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до статті 256 ГПК України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку визначеному статтею 257 ГПК України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень ГПК України.

Повне судове рішення складено 26.07.2021.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя А.В. Романенко