ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2021 справа № 914/1636/21

За позовом: Львівського державного університету безпеки життєдіяльності, м.Львів

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Васильців Ірини Володимирівни , м.Львів

про: стягнення заборгованості 7 433, 78 грн.

Суддя Синчук М.М.

За участю секретаря судового засідання

Кравчук І.В.

Представники учасників справи:

від позивача: Неборачок О.І. - представник;

від відповідача: не з`явився.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Львівського державного університету безпеки життєдіяльності до Фізичної особи - підприємця Васильців Ірини Володимирівни про стягнення заборгованості 7 433, 78 грн.

Ухвалою суду від 15.06.2021р. позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі №914/1636/21 за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін; проведення судового засідання для розгляду справи по суті призначено на 12.07.21 р.

Ухвалою суду від 12.07.2021 р. розгляд справи по суті відкладено на 26.07.2021 р.

В судове засідання 26.07.2021р. представник Позивача з`явився. Позовні вимоги підтримав.

В судове засідання 26.07.2021р. представник Відповідача не з`явився.

Щодо повідомлення Відповідача про дату, час та місце розгляду справи суд зазначає наступне.

Про дату, час та місце проведення судового засідання відповідач - ФОП Васильців І.В. був належним чином та завчасно повідомлений на адресу, зазначеній в позовній заяві та згідно витягу з ЄДР ЮО, ФОП та ГФ ( АДРЕСА_1 ).

Судом з відомостей веб - сайту АТ «Укрпошта» (трекінг поштових відправлень) встановлено, що поштове відправлення з копією ухвали суду від 15.06.2021 р. (ідентифікатор поштового відправлення 652), що надсилалось на адресу Відповідача, станом на 17.07.2021 повернуто за зворотною адресою: «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікована Україною 17.07.1997р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зазначених в ч. 2 ст. 202 ГПК України, а саме: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Підстав для відкладення розгляду справи в судовому засіданні 26.07.2021р., визначених у ч. 2 ст. 202 ГПК України, не встановлено.

Відповідно до частини першої ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (ч.3 ст. 202 ГПК України).

А тому, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, явка представників учасників справи у судове засідання визнавалась необов`язковою, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 26.07.2021 р. за відсутності представника Відповідача.

Позиція Позивача.

Позивач просить суд стягнути з Відповідача 6 420,00 грн за порушення умов Договору про закупівлю № ВМ/11від11.01.2021 р. та витрати понесені Львівським державним університетом безпеки життєдіяльності на проведення незалежної експертизи в розмірі 1 023, 78 грн.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач зазначає, що Відповідачем здійснено постачання Товару, який не відповідає технічним умовам, передбаченим тендерною документацією.

За порушення Відповідачем зобов`язань щодо якості поставленого Товару, Позивачем на підставі п. 7.3. Договору нараховано штрафні санкції в розмірі 20% від вартості неякісного товару.

У зв`язку з необхідністю доведення факту постачання Відповідачем Товару, який за своїми якісними характеристиками не відповідає Державному стандарту ДСТУ 4399:2005 Позивачем понесено витрати на проведення незалежної експертизи в розмірі 1 023,78 грн.

Позиція Відповідача.

Відповідач щодо позовних вимог не заперечив, відзиву на позовну заяву не подав.

Відтак, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Обставини справи, встановлені судом.

Між Львівським державним університетом безпеки життєдіяльності (далі - Замовник, Позивач) та Фізичною особою підприємцем Васильців Іриною Володимирівною (далі - Постачальник, Відповідач) укладено Договір про закупівлю №ВМ/11 від 11.01.2021 р. (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.2. Договору, Постачальник зобов`язується систематично постачати масло вершкове селянське 72,5-79,9% (моноліт по 5-20 кг) по коду ДК 021:2015 "15530000-2 Вершкове масло" (далі - Товар) відповідно до узгодженого між сторонами замовлення.

Згідно п. 2.1. Договору, якість товару, що постачається Постачальником, за своїми якісними характеристиками повинна відповідати Державному стандарту ДСТУ 4399:2005. Товар супроводжується відповідними документами (сертифікатом якості, іншим підтверджуючим якість документом).

На виконання умов Договору, 15.04.2021 року Постачальник здійснив поставку Товару згідно з видаткової накладної № РН-04 - 15001 в кількості 300 кг на суму 32 100, 00 грн.

При отриманні Замовником Товару, виявлено, що поставлений Товар є неналежної якості.

Комісією з контролю постачання та якості продуктів харчування Львівського державного університету безпеки життєдіяльності було складено відповідний Акт №1 про фактичну якість і комплектність отриманої продукції від 15.04.2021 за участю представників Замовника та представника Постачальника.

У вказаному акті зазначено, що згідно документів Постачальника та Замовника на партію Товару документом, що засвідчує якість є Декларація виробника № М- 2904 від 15.04.2021. Смак та запах не відповідають характерному, добре вираженому як для вершкового масла з присмаком пастеризації. Товар прибув у не спеціалізованому автомобілі, що суперечить вимогам, прописаним у Договорі.

З метою підтвердження чи спростування зафіксованого Комісією факту постачання Товару, якість якого не відповідає п. 2.1. Договору Замовником було складено Акт відбору зразка отриманої продукції для проведення перевірки та направлено даний зразок Товару для проведення незалежної експертизи до відділення Науково-дослідного акредитованого випробувального центру Державного підприємства "Волинський науково- виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" .

В матеріалах справи міститься складений та підписаний між Львівським державним університетом безпеки життєдіяльності та Державним підприємством «Волинський науково - виробничий центр стандартизації метрології та сертифікації» Договір №196 про проведення випробувань зразків продукції.

За Результатом незалежної експертизи Експертом були складено Протокол випробувань зразків продукції № 965 від 20.04.2021 року.

Згідно вказаного Протоколу випробувань, за результатами проведеної експертизи встановлено, що у відібраних зразках виявлено рослинний жир.

Позивачем понесено витрати на проведення незалежної експертизи в розмірі 1 023,78 грн, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням від 29.04.2021.

Відповідно до п. 7.3. Договору за порушення зобов`язань щодо якості поставленого Товару, Постачальник сплачує на користь Замовника штрафні санкції в розмірі 20% від вартості неякісного товару.

Сума штрафу відповідно до рахунку- фактури, складеного Позивачем № 85 від 21.04.2021 становить 6 420,00 грн.

Відповідно до умов п. 6.2.1. Договору, Замовник має право в односторонньому порядку розірвати договір з Постачальником у випадках у разі постачання Товару, який не відповідає технічним умовам передбачених тендерною документацією.

Позивач звертався до Відповідача з претензією від 21.04.2021 з вимогою сплатити суму нарахованих штрафних санкцій та завданих збитків, однак на дату звернення Позивача до суду з позовом у справі, що розглядається, сума нарахованих штрафних санкцій та завданих збитків Відповідачем не сплачена.

Позивачам відповідно до умов п. 6.2.1. Договору прийнято рішення про розірвання Договору з Відповідачем про що останньому було скеровано повідомлення від 22.04.2021.

Аргументи та висновки суду.

Згідно з статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як передбачено статтею 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Згідно з статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (стаття 712 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частини 5, 6 ст. 269 ГК України, передбачають, що постачальник (виробник) гарантує якість товарів у цілому. Постачальник (виробник) зобов`язаний за свій рахунок усунути дефекти виробу, виявлені протягом гарантійного строку, або замінити товари, якщо не доведе, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем (споживачем) правил експлуатації або зберігання виробу. Із врахуванням ч. 4 ст. 678 ЦК України, у разі виявлення недоліків протягом гарантійного строку покупець за договором поставки не отримує прав, передбачених ст. 678 ЦК України, але має право вимагати від постачальника (виробника) усунення дефектів виробів за його рахунок, або зміни товару. При цьому, у всіх випадках, коли виявляється неналежна якість або некомплектність товарів, поставлених на підставі договору поставки, в тому числі і при виявленні дефектів виробів в період гарантійного строку, з постачальника може бути стягнуто штраф в порядку ч. 7 ст. 269 ГК України.

Відповідно до ст. 678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару. Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред`явлені до продавця або виготовлювача товару.

У відповідності із статтею 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У відповідності із статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як встановлено судом, відповідно до пункту 7.3. Договору за порушення зобов`язань щодо якості поставленого Товару, Постачальник сплачує на користь Замовника штрафні санкції в розмірі 20% від вартості неякісного товару.

Факт поставки Товару Відповідачем неналежної якості підтверджено наявними у матеріалах справи доказами, зокрема, Актом №1 про фактичну якість і комплектність отриманої продукції від 15.04.2021, складеним Комісією з контролю постачання та якості продуктів харчування Львівського державного університету безпеки життєдіяльності за участі представника Постачальника; Протоколом випробувань зразків продукції № 965 від 20.04.2021 року, тощо.

Сума штрафу нарахованого відповідно до п. 7.3. Договору згідно рахунку - фактури, складеного Позивачем № 85 від 21.04.2021 становить 6 420,00 грн.

Витрати Позивача на проведення незалежної експертизи становлять 1 023,78 грн, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням від 29.04.2021.

Згідно з ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, розмір яких доказується кредитором.

Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ч.1 ст.679 ЦК України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

Суд зазначає, що Позивачем обґрунтовано вину відповідача щодо здійснення поставку Товару неналежної якості.

Зокрема, у складеному за участю представників Замовника та представника Постачальника Акті №1 про фактичну якість і комплектність отриманої продукції від 15.04.2021 зазначено, що смак та запах не відповідають характерному, добре вираженому як для вершкового масла з присмаком пастеризації. Товар прибув у не спеціалізованому автомобілі, що суперечить вимогам, прописаним у Договорі.

Відповідачем не надано спростувань наявності вини останнього щодо поставки Товару неналежної якості.

Позивачем понесено витрати на проведення експертного дослідження якості поставленого товару з метою відновлення свого порушеного права.

Відтак, понесені Позивачем витрати підлягають відшкодуванню за рахунок Відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог повністю.

Судові витрати.

У відповідності до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю, судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок Відповідача.

Керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 76, 79, 123, 126, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 252 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Васильців Ірини Володимирівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Львівського державного університету безпеки життєдіяльності (79007, Львівська обл., місто Львів, вул. Клепарівська, будинок 35, ідентифікаційний код 08571340) 6 420, 00 грн штрафу за порушення умов Договору та 1 023, 78 грн витрат на проведення експертизи.

3. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Васильців Ірини Володимирівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Львівського державного університету безпеки життєдіяльності (79007, Львівська обл., місто Львів, вул. Клепарівська, будинок 35, ідентифікаційний код 08571340) 2 270, 00 грн судового збору.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено 28.07.2021.

Суддя М.М. Синчук