ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2021 р. Справа№ 910/6503/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Пашкіної С.А.

секретар судового засідання Ярмоленко С.М.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу господарського суду міста Києва від 26.04.2021 р.

у справі № 910/6503/21 (суддя - Джарти В.В.)

за позовом ОСОБА_1

до 1) ОСОБА_2

2) ОСОБА_3

про визнання недійсним договору дарування простих бездокументарних іменних акцій та застосування реституції за недійсним договором,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору дарування простих бездокументарних іменних акцій від 06.03.2019 року недійсним та застосування реституції за недійсним договором.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що спірний договір дарування був укладений з метою перешкоджання у виконанні рішення Печерського районного суду міста Києва у цивільній справі № 757/55453/18-ц, яким 08.08.2019 р. стягнуто з солідарних боржників - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 заборгованість за договором позики.

За твердженням позивача, будучи обізнаною про наявність боргу за договором позики ОСОБА_2 незаконно подарувала належні їй акції ПАТ «Могилів-Подільський консервний завод» ОСОБА_5 .

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.04.2021 року відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору дарування простих бездокументарних іменних акцій від 06.03.2019 року недійсним та застосування реституції за недійсним договором.

Посилаючись на правові позиції Великої палати Верховного Суду, викладені у постанові від 04.09.2019 р. по справі № 927/90/19, суд першої інстанції зазначив, що спір між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про визнання договору дарування простих бездокументарних іменних акцій від 06.03.2019 р. недійсним, не є корпоративним; у позивача існує цивільний інтерес до майна поручителя, не як до власника акцій, а як до особи - боржника, а тому вирішення цього спору має здійснюватись у рамках цивільного судочинства.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржувану ухвалу, а справу № 910/6503/21 передати до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.

Наводячи підстави скасування оскаржуваної ухвали, апелянт зазначав, що відповідно до правової позиції, викладеної Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.11.2020 р. у справі № 922/88/20, справи в спорах щодо правочинів незалежно від їх суб`єктивного складу, що стосуються акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав у юридичній особі, підлягають розгляду господарськими судами.

Згідно протоколу передачі судової справи від 16.06.2021 р. апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Поляк О.І., Сітайло Л.Г.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.06.2021 р., у зв`язку із перебуванням судді Сітайло Л.Г. у відпустці, сформовано колегію суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Поляк О.І., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2021 р. призначено розгляд справи на 21.07.2021 р.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.07.2021 р., у зв`язку із перебуванням судді Поляк О.І. у відпустці, сформовано колегію суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Поляк О.І., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.07.2021 р., справу № 910/6503/21 прийнято до провадження визначеною колегією суддів.

У судовому засіданні, що відбулось 21.07.2021 р., представник позивача вказував на обґрунтованість доводів апеляційної скарги, просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції щодо вирішення питання відкриття провадження у справі.

Відповідач 1 та відповідач 2 участі у розгляді справи судом апеляційної інстанції не взяли, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. За висновками суду, неявка відповідачів не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Приписами статті 271 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Позивачем у межах доводів позову оспорюється законність вчиненого договору дарування цінних паперів, укладеного 06.03.2019 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Предметом оспорюваного договору дарування є прості бездокументарні іменні акції ПАТ «Могилів-Подільський консервний завод».

Вимога про визнання недійсним договору дарування мотивована тим, що ОСОБА_2 як боржник, діяла очевидно недобросовісно та зловживаючи належними їй цивільними правами, вчинила договір безоплатної передачі майна із дочкою, тож порушила майнові інтереси кредитора і вчинила дії, направлені на недопущення звернення стягнення на своє майно боржника, інтересів позивача як особи, якій на підставі укладеного 06.03.2014 р. договору застави з гр. ОСОБА_2 , належить право вимоги до неї, як до боржника у зобов`язанні позики.

З матеріалів справи випливає, що предметом застави є належна заставодавцю ОСОБА_2 частка (корпоративні права) у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОП-ТРАНС» у розмірі 100 % статутного капіталу, що складає 40 000 000 грн. та права вимоги до Товариства у зазначеній сумі, що виникають у зв`язку з виходом заставодавця зі складу учасників Товариства.

Крім того, за змістом пункту 6.6. договору застави сторони домовилися, що у разі недостатності предмета застави для повного задоволення вимог заставодержателя за договором позики він має право одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення вимог, з іншого майна заставодавця.

Колегія суддів зазначає, що критеріями розмежування судової юрисдикції є: суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. При цьому, визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин.

Згідно статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають, у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах (п. 4. ч. 1. ст. 20 ГПК України).

Характер і предмет спору свідчать про те , що інтерес позивача не пов`язаний з набуття ним «прав із акції» відносно емітента - ПАТ «Могилів-Подільський консервний завод», а з необхідністю відновити становище, яке існувало до зловживання ОСОБА_2 належними їй цивільними правами з наміром уникнути відповідальності за грошовими зобов`язаннями перед позивачем.

За таких обставин справи немайновий спір між фізичними особами у спорі, рішення якого при задоволенні позову не передбачає передачі корпоративних прав, часток, паїв чи акцій позивачу, не належить до спорів, які розглядаються у порядку господарського судочинства, і має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Отже, господарський суд міста Києва правильно відмовив у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України.

Посилання апелянта на висновки, викладені в постанові Великої палати Верховного суду № 922/88/20 від 03.11.2021 р., є необґрунтованими, оскільки обставини і правовідносини у даній справі не є релевантними до спору, який розглядається у даній справі за № 910/6503/21.

Враховуючи наведене, судова колегія не вбачає підстав для скасування прийнятої судом першої інстанції ухвали у даній справі, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт - без змін.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду міста Києва від 26.04.2021 р. у справі № 910/6503/21 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду міста Києва від 26.04.2021 р. у справі № 910/6503/21 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/6503/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст складено 26.07.2021 р.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді А.Г. Майданевич

С.А. Пашкіна