ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.07.2021 Справа № 920/426/21

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі

судді Резніченко О.Ю.,

розглянув у порядку спрощенко позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Суми»

до - Управління житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради,

про стягнення 535741 грн 21 коп.

За участю представників сторін:

від позивача - Бизова А.М., Брухно В.С.;

від відповідача - Кравчук К.П. (в режимі відеоконференції).

Стислий виклад позицій сторін по справі. Заяви, які подавались сторонами. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Позивач 22.04.2021 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача 535741 грн 21 коп боргу за неналежне виконання відповідачем укладеного між сторонами договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом підписання відповідачем 20.12.2018, 20.01.2021 заяв-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії (далі по тексту - Договір) та договору про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти № 2411092 від 28.01.2020 (далі по тексту - договір закупівлі). Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 8036 грн 12коп витрат по сплаті судового збору.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що ним на виконання умов Договору та договору закупівлі було відкрито відповідачу два особових рахунки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 . За рахунком № НОМЕР_1 позивачем у лютому-березні 2021 було поставлено та відповідачем спожито 130111 кВт*год електричної енергії на загальну суму 533877 грн 59 коп. За рахунком № НОМЕР_2 позивачем у січні-березні 2021 було поставлено та відповідачем спожито 456 кВт*год електричної енергії на загальну суму 1863 грн 62 коп, а всього 130567 кВт*год електричної енергії на загальну суму 535741 грн 21 коп. Оскільки відповідачем оплата за спожиту електричну енергію не була здійснена у встановлені договорами строки, то позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості.

Ухвалою суду від 26.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі, задоволено клопотання позивача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, наданий відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач 20.05.2021 подав відзив на позов, із заявленими вимогами не погоджується так як, за особовим рахунком № НОМЕР_2 акти приймання - передавання за лютий-березень 2021 не підписані відповідачем. За особовим рахунком № НОМЕР_1 визначені в актах приймання-передавання данні є сумнівними з огляду на те, що зазначена у них кількість спожитої електричної енергії значно перевищує обсяги споживання в інші періоди.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву також були заявлені клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням сторін та про витребування доказів - даних, на підставі яких позивачем було обраховано кількість спожитої відповідачем електричної енергії по особовому рахунку № НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 27.05.2021 зазначені клопотання відповідача були задоволені.

28.05.2021 позивач подав суду відповідь на відзив, 24.06.2021 позивач подав додаткові пояснення та докази на виконання ухвали суду від 27.05.2021. Зазначені заяви по суті та докази долучені до матеріалів справи та були дослідженні при розгляді справи у судових засіданнях.

У судових засіданнях оголошувалася перерва з 29.06.2021 по 12.07.2021 та з 12.07.2021 по 27.07.2021.

27.07.2021 перед початком судового засідання до суду надійшло клопотання відповідача про призначення судової економічної експертизи у справі. Відповідач пропонує поставити на роз`яснення експерта наступне питання: чи підтверджується документально заявлений у позовних вимогах розмір заборгованості за поставлені підприємству надані послуги за договором енергопостачання за особистими рахунками № 2411092 та № 241001442 у період січень - лютий 2021 року. Клопотання обґрунтовано тим, що розміри та обсяги споживання, визначені позивачем, є надмірними та бездоказовими, а дослідження та перевірка розрахунку заборгованості потребують спеціальних знань у галузі економіки.

Представник позивача усно заперечує проти призначення експертизи та вважає, що можливо встановити обставини, які входять у предмет дослідження по справі, без спеціальних знань на підставі поданих письмових доказів.

Щодо клопотання про призначення експертизи:

Статтею 1 Закону України "Про судову експертизу" визначено, що судовою експертизою є дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи (частини 1 - 3 статті 98 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Із сукупності наведених норм вбачається, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість клопотання про призначення судової експертизи, враховуючи, що наявні матеріали справи не потребують спеціальних знань для повного, об`єктивного розгляду справи. Крім того, відповідач не навів обставин, які будуть встановлювати, спростовувати обставини, що входять до предмету доказування у даній справі та є такими, що викликають сумнів і потребують спеціальних знань,

При цьому слід зауважити, що недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про призначення судової економічної експертизи.

У судовому засіданні 27.07.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.06.2018 № 429 позивачу видана ліцензія на право постачання електричної енергії споживачам. Також згідно із додатком № 3 до Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих непобутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території, єдиним постачальником універсальних послуг на території Сумської області є позивач (аркуш справи 10-14).

Між сторонами шляхом підписання заяви-приєднання від 20.12.2018 (аркуш справи 15-16) та від 20.01.2021(аркуш справи 17-18) укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (аркуш справи 19-30), за умовами якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. Позивач відкрив відповідачу два особових рахунка № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 .

У судовому засіданні представник відповідача звернув увагу суду на той факт, що зазначений договір підписаний лише представником позивача, відповідач його не підписував. Суд зазначає наступне: договір, на підставі якого проводиться стягнення, є договором приєднання. Відповідно до статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Пунктом 1.2.15 Правил роздрібного ринку електричної енергії (затверджені Постановою НКРЕКП 14.03.2018 № 312) встановлено, що для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, що і мало місце у взаємовідносинах сторін у справі.

Також 28.01.2020 між позивачем та відповідачем був укладений договір про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти № 2411092, за умовами пункту 1.2 якого позивач зобов`язується поставити відповідачу електричну енергію у відповідності до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. 31.12.2020 сторони підписали додаткову угоду № 2 до договору, відповідно до якої строк дії договору встановлено з 01.01.2021 по 31.03.2021 (аркуш справи 31-34).

До предмету дослідження у справі із урахуванням заявленим позивачем вимог та заперечень відповідача входить наступне коло питань: кількість поставленої позивачем відповідачу електричної енергії за кожним особовим рахунком за загальний період січень - березень 2021 та підтвердження цієї обставини належними та допустимим доказами; факт оплати (несплати) відповідачем отриманої електричної енергії за договором та договором закупівлі.

Щодо кількості поставленої та отриманої електричної енергії відповідачем:

Позивач стверджує, що на виконання умов договору здійснив поставку, а відповідач спожив за особовим рахунком № НОМЕР_1 у лютому - березні 2021- 130111 кВт*год електричної енергії на загальну суму 533877 грн 59 коп. В підтвердження вказаних фактів позивачем подані докази - лист № 66-15/1565 від 21.05.2021 філії «Шосткинський район електричних мереж АТ «Сумиобленерго» про обсяги споживання електричної енергії (аркуш справи 77), відповідно до якого обсяг споживання за лютий 2021 склав62981 кВТ*год, за березень - 67130кВТ*год. Також позивачем зазначено, що відповідач спожив за особовим рахунком № НОМЕР_2 у січні-березні 2021-456 кВт*год електричної енергії (січень 2021-157 кВТ*год, лютий 2021-142 кВТ*год, березень 2021-157 кВТ*год) на загальну суму 1863 грн 62 коп, що підтверджується, на думку позивача, листом № 66-15/1564 від 21.05.2021 філії «Шосткинський район електричних мереж АТ «Сумиобленерго» про обсяги споживання електричної енергії (аркуш справи 76).

Відповідно до статей 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Оцінюючи подані позивачем листи про обсяг спожитої відповідачем електричної енергії за правилами належності та допустимості доказів, суд враховує наступні приписи закону.

Згідно із статтею 45 Закону України «Про ринок електричної енергії» розподіл електричної енергії здійснюється оператором системи розподілу. Діяльність з розподілу електричної енергії підлягає ліцензуванню відповідно до законодавства. Оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на недискримінаційних засадах відповідно до цього Закону, кодексу систем розподілу та інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Також відповідно до пункту 4.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

АТ «Сумиобленерго» відповідно до вимог Кодексу комерційного обліку електричної енергії (затверджений постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311) виконує функції адміністратора комерційного обліку та надає сертифіковані данні, що використовуються всіма учасниками для розрахунків на ринку електричної енергії.

Тому суд вважає лист № 66-15/1565 від 21.05.2021та № 66-15/1564 від 21.05.2021 належними та допустимим доказами в підтвердження факту обсягу споживання відповідачем загальних обсягів електричної енергії у розмірі 130567 кВт*год за договором.

Також позивачем на виконання ухвали суду від 27.05.2021, якою задоволено клопотання відповідача про витребування доказів, на підтвердження обсягів поставленої відповідачу електричної енергії були подані: розкритий файл від ОСР по особовому рахунку 2411092 за лютий-березень 2021(аркуш справи 89-117).

Заперечення відповідача щодо невідповідності визначених позивачем обсягів електричної енергії спожитої ним за договором у січні-березні 2021, не можуть бути прийняті судом, так як вони не підтверджені жодним доказом, а лише ґрунтуються на припущеннях, що кількість спожитої електричної енергії значно перевищує обсяги споживання в інші періоди. Крім цього, відповідачем було без заперечень підписано акти приймання-передавання товарної продукції-активної електричної енергії по особовому рахунку № НОМЕР_1 за лютий-березень 2021 у обсязі 130111 кВт*год електричної енергії на загальну суму 533877 грн 59 коп та по особовому рахунку № НОМЕР_2 за січень 2021 у обсязі 157 кВт*год на суму 636 грн 79 коп (аркуш справи 35-37).

Щодо оплати відповідачем отриманої електричної енергії за договором та договором закупівлі.

Відповідно до п.п 1 п. 6.2 Договору відповідач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату активної електричної енергії згідно з умовами договору. Пунктом 5.10 договору встановлено, що оплата рахунка має бути здійснена у строки, визначені у рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем. Також пунктом 3.1 договору закупівлі встановлено, що розрахунки за поставлену електричну енергію здійснюються відповідно до умов основного договору.

Згідно з п. 4.13 Правил роздрібного ринку електричної енергії для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію позивач має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій формі, а відповідач відповідно до підписаних ним комерційних пропозицій (аркуш справи 29-30) зобов`язаний здійснити оплату рахунка у строки, визначені в рахунку, але не більше 5 робочих днів від дати його отримання.

Позивач сформував та представник відповідача особисто отримав рахунки № 2411092/33525/1 від 28.02.2021 на суму 258740 грн 87 коп, № 2411092/50415/1від 25.03.2021 на суму 275136 грн 72 коп, № 241001442/16542/1 від 31.01.2021 на суму 636 грн. 79 коп (аркуш справи 40-42). Також позивач направив на адресу відповідача 08.04.2021 рахунки № 241001442/34081/1 від 28.02.2021 на суму 583 грн 37 коп та №241001442/51933/1 від 31.03.2021 на суму 643 грн 46 коп (аркуш справи 43-45).

У судовому засіданні представник відповідача просив суд звернути увагу на те, що номери рахунків не відповідають номерам особових рахунків відповідача за договором. Суд, дослідивши копії наданих позивачем рахунків, встановив ,що у рахунках міститься номер договору та особового рахунку, відкритого відповідачу на підставі договору, відповідно № 2411092 або №241001442. Тому суд погоджується із позицією позивача, що вищезазначені рахунки були вручені (надіслані) відповідачу в межах договору, на підставі якого проводиться стягнення заборгованості.

Оскільки відповідач, порушуючи зобов`язання за договором, рахунки не оплатив у встановлені строки, то позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно з ст.ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами.

Відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано доводів позивача. Тому вказані вище обставини є такими, що встановлені судом на підставі належних та допустимих доказів, які надані позивачем.

Отже, між сторонами виникли господарські відносини у сфері поставки електричної енергії, які регулюються нормами ЦК України, з урахуванням особливостей, які передбачені ст.ст. 275-276 ГК України.

Згідно зі ст.ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання не допускається; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 цього ж Кодексу, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 222 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин, які порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Судом встановлено, що на виконання умов договору та договору закупівлі відповідачу було поставлено у січні-березні 2021 електричну енергію на загальну суму 535741 грн 21 коп. Відповідачем спожита електрична енергія своєчасно оплачена не була, що є порушенням вказаних норм матеріального права та умов договора.

Враховуючи все вищезазначене, суд дійшов висновку, що відповідачем порушені права позивача, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача 535741 грн 21коп заборгованості за спожиту електричну енергію є правомірною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонам.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що судом позовні вимоги позивача до відповідача задоволені, то на відповідача покладаються витрати позивача із сплати судового збору.

Керуючись ст. ст.99, 123, 129, 130, 185, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні клопотання Управління житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради про призначення експертизи - відмовити.

2. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Суми" до Управління житлово-комунального господарства Шосткинської міської радипро стягнення 535741 грн 21 коп. - задовольнити повністю.

3. Стягнути з Управління житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради (вул. Садовий бульвар, буд. 8, м. Шостка, Сумська область, 41100, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Суми" (вул. Реміснича, 35, м. Суми, 40004, ) 535741 грн 21 коп заборгованості за спожиту електричну енергію, 8036 грн 12коп витрат по сплаті судового збору.

4. Видати Товариству з обмеженою відповідальністю "Енера Суми" наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повні реквізити сторін зазначені у п. 3 резолютивної частини даного рішення.

Повне судове рішення складено 29.07.2021.

Суддя О.Ю. Резніченко