ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2021 р. Справа №907/874/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді О.С.Скрипчук

суддів Б.Д. Плотніцького

О.Л. Мирутенка

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТПК 2005» б/н від 23.04.2021 (вх. № 01-05/1494/21 від 27.04.2021)

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 05.04.2021 (повний текст рішення складено 06.04.2021, м. Ужгород, суддя Л.В. Андрейчук)

у справі № 907/874/20

за позовом: фізичної особи-підприємця Яцини Володимира Олександровича, м. Ужгород

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТПК 2005», м. Ужгород

про стягнення 30 762,46 грн,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Яцина Володимир Олександрович звернувся до Господарського суду Закарпатської області із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ТПК 2005» про стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок неcплати відповідачем послуг перевезення на підставі 97 договорів-заявок, а також нарахованих з цієї суми основного боргу інфляційних втрат та 3% річних за прострочення грошового зобов`язання у період з 12.11.2017 по 21.12.2020.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 16.12.2020 вищезазначений позов роз`єднано шляхом виділення в 20 самостійних проваджень.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 30.12.2020 прийнято до свого провадження справу №907/874/20 за позовом ФОП Яцини В.О. до ТОВ «ТПК 2005» про стягнення 30 762,46 грн. за договорами-заявок №0276 від 24.04.2018, №0279 від 25.04.2018, №0284 від 26.04.2018, №0292 від 20.04.2018 та №0317 від 04.05.2018.

Отже, предметом позову в даній справі є стягнення 30 762,46 грн. за договорами-заявок №0276 від 24.04.2018, №0279 від 25.04.2018, №0284 від 26.04.2018, №0292 від 20.04.2018 та №0317 від 04.05.2018.

Правовою підставою позову зазначено позивачем статті 526, 530, 625, 629, 909 Цивільного кодексу України та ст. ст. 193, 307 Господарського кодексу України.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 05.04.2021 вищезазначений позов задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ ТПК 2005 на користь ФОП Яцини В.О. суму 30 762,46 грн., в т. ч. 26100,00 грн. боргу за надані послуги, 1 854,97 грн. трьох відсотків річних від прострочених сум та 2807,49 грн. втрат від інфляції.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що відповідач неналежним чином виконав свої зобов`язання за договорами про перевезення вантажів у частині повноти та своєчасності оплати вартості цих послуг. Оскільки судом встановлено порушення строків, визначених сторонами у договорах, то суд дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення суми неоплаченого боргу й застосування до спірних правовідносин ч. 2 ст. 625 ЦК України, якими передбачено стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ТзОВ «ТПК 2005» подало апеляційну скаргу б/н від 23.04.2021 (вх. № 01-05/1494/21 від 27.04.2021), в якій просить скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 05.04.2021, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. А саме скаржник стверджує, що висновок суду про те, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи не узгоджується з наявними у справі доказами, а тому його позбавлено права на: подання заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, на подання заяви про застосування наслідків спливу строків позовної давності, на подання відзиву на позовну заяву та на подання доказів в обґрунтування своїх заперечень.

Крім того, апелянт зазначає, що місцевий господарський суд порушив норми процесуального права, оскільки не встановив, що роз`єднання позовів не сприятиме виконанню завдань господарського судочинства, а тому відсутня визначальна умова для застосування ч. 6 ст. 173 ГПК України.

Разом з апеляційною скаргою відповідачем заявлено клопотання про застосування наслідків спливу строків позовної давності.

Позивачем подано до суду відзив на апеляційну скаргу б/н від 18.06.2021, в якому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення Господарського суду Закарпатської області залишити без змін.

Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та висновки місцевого господарського суду не спростовують.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між Фізичною особою - підприємцем Яциною Володимиром Олександровичем (перевізник) та ТзОВ «ТПК 2005» (замовник) було укладено одноразовий договір - заявку № 0276-01 на перевезення вантажів автотранспортом від 24.04.2018. Згідно умов договору сторони погодили, що останній регулює порядок відносин, що виникають між сторонами при перевезенні вантажів з 25-04-2018 до 26-04-2018 за маршрутом Україна, м. Ужгород - Україна, м. Львів з наступними умовами: Вантаж (керамічні блоки вагою до 24т), автомобіль Рено НОМЕР_1 / НОМЕР_2 . Сума фрахту становить 3800,00 грн; порядок та форма розрахунку: безготівковий розрахунок протягом 5-10 банківських днів з дня отримання оригіналів документів (акта виконаних робіт, рахунку - фактури, CMR, договору - заявки).

На виконання вказаного договору - заявки позивач здійснив перевезення вантажу, що підтверджується Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №140 від 26 квітня 2018 року. Акт складений в місті Ужгород; сторони підписали, що претензій одна до одної не мають. Додатком до акту є виписаний цього ж дня рахунок № 140 на вказану суму.

За твердженням позивача надані послуги товариство не оплатило. Посилаючись на порушення відповідачем грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано та поставлено вимогу про стягнення 271,50 грн трьох відсотків річних, а також 408,75 грн втрат від інфляції.

Також, як вбачається з матеріалів справи 25.04.2018 між фізичною особою - підприємцем Яциною Володимиром Олександровичем (перевізник) та ТзОВ «ТПК 2005» (замовник) укладено Одноразовий договір - заявку № 0279-01 на перевезення вантажів автотранспортом від 25.04.2018. Згідно умов договору сторони погодили, що останній регулює порядок відносин, що виникають між сторонами при перевезенні вантажів з 25-04-2018 до 26-04-2018 за маршрутом Україна, м. Ужгород - Україна, м. Львів НОМЕР_3 / ВО 8460/ХТ. Сума фрахту становить 3800,00 грн; порядок та форма розрахунку: безготівковий розрахунок протягом 5-10 банківських днів з дня отримання оригіналів документів (акта виконаних робіт, рахунку - фактури, CMR, договору - заявки).

На виконання вказаного договору -заявки позивач здійснив перевезення вантажу, що підтверджується ТТН №Р290 від 25.04.2018 та Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №142 від 26 квітня 2018 року. Акт складений в місті Ужгород; сторони підписали, що претензій одна до одної не мають. Додатком до акту є виписаний цього ж дня рахунок №142 на вказану суму.

За твердженням позивача надані послуги товариство не оплатило. Посилаючись на порушення відповідачем грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано та поставлено вимогу про стягнення 271,50 грн трьох відсотків річних, а також 408,75 грн втрат від інфляції.

Крім цього, 26.04.2018 між Фізичною особою - підприємцем Яциною Володимиром Олександровичем (перевізник) та ТзОВ «ТПК 2005» (відповідач, замовник) укладено Одноразовий договір - заявку № 0248 на перевезення вантажів автотранспортом. Згідно умов договору сторони погодили, що останній регулює порядок відносин, що виникають між сторонами при перевезенні вантажів з 26-04-2018 до 27-04-2018 за маршрутом Словаччина - Україна з наступними умовами: Вантаж (цегла на палетах вагою до 24т), автомобіль ДАФ НОМЕР_4 / НОМЕР_5 . Сума фрахту становить 6000,00 грн; порядок та форма розрахунку: безготівковий розрахунок протягом 5-10 банківських днів з дня отримання оригіналів документів (акта виконаних робіт, рахунку - фактури, CMR, договору - заявки).

На виконання вказаного договору - заявки позивач здійснив перевезення вантажу, що підтверджується CMR №193042019 та Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1145/1 від 27 квітня 2018 року. Акт складений в місті Ужгород; сторони підписали, що претензій одна до одної не мають. Додатком до акту є виписаний цього ж дня рахунок №145/1 на вказану суму.

За твердженням позивача надані послуги товариство не оплатило. Посилаючись на порушення відповідачем грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано та поставлено вимогу про стягнення 428,19 грн трьох відсотків річних, а також 645,40 грн втрат від інфляції.

Також, судом встановлено, що 30.04.2018 між Фізичною особою - підприємцем Яциною Володимиром Олександровичем (перевізник) та ТзОВ «ТПК 2005» (замовник) укладено Одноразовий договір - заявку № 0292 на перевезення вантажів автотранспортом. Згідно умов договору сторони погодили, що останній регулює порядок відносин, що виникають між сторонами при перевезенні вантажів з 30-04-2018 до 02-05-2018 за маршрутом Словаччина - Україна з наступними умовами: Вантаж (цегла на палетах вагою до 24т), автомобіль BJ 414 BR; BJ 464 YD. Сума фрахту становить 6000,00 грн; порядок та форма розрахунку: безготівковий розрахунок протягом 5-10 банківських днів з дня отримання оригіналів документів (акта виконаних робіт, рахунку - фактури, CMR, договору - заявки).

На виконання вказаного договору - заявки позивач здійснив перевезення вантажу, що підтверджується CMR №193042050 та Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 149 від 02 травня 2018 року. Акт складений в місті Ужгород; сторони підписали, що претензій одна до одної не мають. Додатком до акту є виписаний цього ж дня рахунок №149 на вказану суму.

За твердженням позивача надані послуги товариство не оплатило. Посилаючись на порушення відповідачем грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано та поставлено вимогу про стягнення 425,24 грн трьох відсотків річних, а також 645,40 грн втрат від інфляції.

04.05.2018 між Фізичною особою - підприємцем Яциною Володимиром Олександровичем (перевізник) ТзОВ «ТПК 2005» (замовник) укладено Одноразовий договір - заявку № 0317 на перевезення вантажів автотранспортом. Згідно умов договору сторони погодили, що останній регулює порядок відносин, що виникають між сторонами при перевезенні вантажів з 04-05-2018 до 07-05-2018 за маршрутом Словаччина - Україна з наступними умовами: Вантаж (цегла на палетах вагою до 24т), автомобіль АО 2626 ВМ / НОМЕР_6 . Сума фрахту становить 6500,00 грн; порядок та форма розрахунку: безготівковий розрахунок протягом 5-10 банківських днів з дня отримання оригіналів документів (акта виконаних робіт, рахунку - фактури, CMR, договору - заявки).

На виконання вказаного договору - заявки позивач здійснив перевезення вантажу, що підтверджується CMR №193042052 та Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 151 від 07 травня 2018 року. Акт складений в місті Ужгород; сторони підписали, що претензій одна до одної не мають. Додатком до акту є виписаний цього ж дня рахунок № 151 на вказану суму.

За твердженням позивача надані послуги товариство не оплатило.Посилаючись на порушення відповідачем грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано та поставлено вимогу про стягнення 458,54 грн трьох відсотків річних, а також 699,19 грн втрат від інфляції.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. ст. 929, 931 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних із перевезенням вантажу. Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами. Розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом.

Нормами ст. 909 Цивільного кодексу України визначено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Позивачем у період з 26.04.2018 по 07.05.2018 на виконання договорів-заявок №0276-01 від 24.04.2018, №0279-01 від 25.04.2018, №0284 від 26.04.2018, №0292 від 30.04.2018 та №0317 від 04.05.2018 надано послуги перевезення вантажів на загальну суму 26 100,00 грн., що підтверджується відповідними актами приймання - передачі та вантажно-митними деклараціями. Вартість цих послуг перевезення відповідачем не оплачена, докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

Матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем за отримані вищезазначені послуги.

З огляду на порушення відповідачки строків оплати наданих послуг обумовлених договорами, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення 26100,00 грн.

Також, суд апеляційної інстанції погоджується із судом першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 1854,97 грн. трьох відсотків річних та 2807,49 грн втрат від інфляції (за період з 07.05.2018 по 22.10.2020).

Водночас судом апеляційної інстанції з`ясовано, що доводи апеляційної скарги зводяться лише до того, що відповідач не повідомлений про розгляд справи, внаслідок чого був позбавлений можливості заявити про застосування наслідків спливу строків позовної давності, які він вважає пропущеними. Дані доводи спростовуються наступними встановленими обставинами по справі.

Ухвала Господарського суду Закарпатської області від 30.12.2020 про прийняття справи №907/874/20 до розгляду, 31.12.2020 направлена ТОВ ТПК 2005 за адресою: 88000, м. Ужгород, вул. Гранітна, 17, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а 04.01.2021 вручена представнику за довіреністю.

Судом не встановлено зміни адреси відповідача станом на дату прийняття оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Правила надання послуг поштового зв`язку (далі - Правила), затверджені постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009, передбачають порядок вручення рекомендованих поштових відправлень.

У пункті 106 цих Правил (із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 1149 від 27.12.2019) передбачено, що під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище. На бланку повідомлення про вручення поштового відправлення з позначкою "Вручити особисто", внутрішнього рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" одержувач розписується та зазначає прізвище та ініціали або ім`я та прізвище. Відповідні дані на бланку повідомлення про вручення також зазначаються про особу, уповноважену на одержання внутрішнього рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка", адресованого юридичній особі або фізичній особі за місцем роботи. Бланк повідомлення про вручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертається до суду.

З наведених норм можна дійти до висновку, що загальний порядок фіксації та оформлення вручення рекомендованого поштового відправлення передбачає встановлення особи одержувача та зазначення на бланку повідомлення про вручення його прізвище. Цей запис вносить працівник поштового зв`язку.

Натомість для вручення поштового відправлення з позначкою "Вручити особисто" або "Судова повістка" на бланку повідомлення розписується та зазначає прізвище одержувач (а не працівник поштового зв`язку).

У даній справі наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.47), на якому стоїть дата вручення 04.01.2021 і у графі представник за довіреністю зазначено прізвище Божок, наявний підпис цієї особи.

Напис про одержання поштового відправлення учасником справи, в якому зазначене його прізвище, зроблений працівником поштового зв`язку, зазвичай є доказом отримання відправлення саме адресатом. Таке переконання ґрунтується на презумпції добросовісного виконання працівниками пошти своїх обов`язків. Наявні у справі докази не ставлять під сумнів таку презумпцію та не спростовують її, а тому доводи апелянта в цій частині відхиляються як такі, що ґрунтуються на суб`єктивних припущеннях, а не на об`єктивних обставинах, які фактично склались.

За таких обставин, оцінивши доводи апелянта в сукупності з наявними у справі доказами, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку саме лише посилання апелянта на факт неотримання ним поштової кореспонденції, яку суд першої інстанції з додержанням вимог процесуального закону надсилав за належною адресою, не може вважатися порушенням норм процесуального права, які б тягнули за собою правові наслідки у вигляді скасування рішення суду.

Водночас, судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвала Господарського суду Закарпатської області від 30.12.2020 про прийняття справи №907/874/20 до розгляду оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень 04.01.2021, а тому апелянт або його представник об`єктивно могли вжити заходів для участі в справі.

Отже, ТОВ ТПК 2005 не було позбавлене об`єктивної можливості дізнатися про рух справи, що розглядається, користуючись засобами поштового зв`язку, відкритим безоплатним цілодобовим доступом до Єдиного державного реєстру судових рішень тощо, однак, наданим їй процесуальним правом не скористалася.

Зважаючи на вищенаведене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи, а тому мав можливість скористатись своїми процесуальними правами.

Щодо подання відповідачем, до суду апеляційної інстанції заяви про застосування строку позовної давності, колегія суддів зазначає наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №200/11343/14-ц сформовано висновок, що той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції (висновок сформований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №200/11343/14-ц).

Отже умовою для вирішення апеляційним судом заяви відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції, є неналежне (без дотримання вимог процесуального законодавства) повідомлення його сторони про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.05.2021 у справі №911/4923/14).

Враховуючи те, що відповідач належним чином був повідомлений про розгляд справи судом першої інстанції в розумінні приписів статей 120, 242 ГПК України, а відтак, у нього відсутнє право на звернення з заявою про застосування позовної даності у справі на стадії апеляційного перегляду справи, а в апеляційного суду підстави для вирішення такої заяви скаржника.

Що стосується доводів апелянта про те, що місцевий господарський суд порушив норми процесуального права, оскільки не встановив, що роз`єднання позовів не сприятиме виконанню завдань господарського судочинства, а тому відсутня визначальна умова для застосування ч. 6 ст. 173 ГПК України, то апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 173 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства.

Отже, визначальною умовою для роз`єднання позовних вимог є та обставина, що таке роз`єднання сприятиме виконанню завдання господарського судочинства.

Зазначений припис спрямований на те, щоб суб`єкт правовідносин міг з дотриманням принципів господарського судочинства і конкретних обставин скористатися правом на судовий захист.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №420/3956/20, який в силу ч. 4 ст. 236 ГПК України враховується апеляційним господарським судом.

У даному випадку суд першої інстанції дійшов до правильного висновку що розгляд в одному провадженні вимог про стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок неcплати відповідачем послуг перевезення на підставі 97 договорів-заявок, є обставиною, яка значно утруднить розгляд справи та призведе до затягування такого розгляду. Таке роз`єднання позовних вимог не призвело до прийняття місцевим господарським судом неправильного судового рішення по суті спору.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Закарпатської області від 05.04.2021 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір, сплачений за апеляційну скаргу, покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТПК 2005» б/н від 23.04.2021 (вх. № 01-05/1494/21 від 27.04.2021) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 05.04.2021 у справі № 907/874/20 залишити без змін.

3. Судовий збір сплачений за апеляційну скаргу покласти на апелянта.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Головуючий суддя О.С. Скрипчук

Суддя Б.Д. Плотніцький

Суддя О.Л. Мирутенко