ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 року Справа №902/1134/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Демидюк О.О., суддя Савченко Г.І. , суддя Павлюк І.Ю.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Господарського суду Вінницької області від 26.04.2021 р. у справі №902/1134/20 (суддя Нешик О.С., повний текст рішення складено 05.05.2021 р.)

за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк"

до ОСОБА_1

про стягнення 10052,1 грн заборгованості згідно кредитного договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 26.04.2021 р. відмовлено в задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Договором б/н від 15.04.2011 в розмірі 10052,10 грн, з яких: 1101,44 грн - заборгованість за кредитом; 4075,32 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 4677,14 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором та 198,20 грн заборгованість по комісії за користування кредитом.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про стягнення з відповідача на користь позивача 10052,1 грн кредитної заборгованості; додатково стягнути з відповідача судовий збір за подання банком позовної заяви та апеляційної скарги.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції невірно витлумачив та застосував норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, також судом першої інстанції неповно, невсебічно та необ`єктивно досліджено обставини справи, внаслідок чого існує невідповідність висновків суду обставинам справи.

Одночасно апелянт просив поновити пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження. В обґрунтування пропущеного строку скаржник зазначає, що повний текст рішення складено 05.05.2021 р., а на адресу скаржника вказане рішення надійшло 11.05.2021 р., про що свідчить вхідний штамп банку та штрих-код Укрпошти на конверті.

Також апелянт просив розгляд справи провести в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.06.2021 поновлено строк на подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Господарського суду Вінницької області від 26.04.2021р. у справі №902/1134/20.

В задоволенні клопотання Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін - відмовлено.

Відповідач не скористався наданим йому правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу.

Згідно з частиною 13 статті 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У ході апеляційного розгляду даної справи Північно-західним апеляційним господарським судом, у відповідності до пункту 4 частини 5 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого частиною 1 статті 273 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, розглянувши в письмовому провадженні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 15.04.2011 фізична особа - підприємець Солоненко Леонід Миколайович (далі по тексту також - відповідач, Клієнт) підписав заяву на відкриття рахунку та картку зі зразками підписів і відбитками печатки.

Як слідує із змісту вказаної Заяви фізична особа - підприємець Солоненко Леонід Миколайович приєднався до Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ "ПриватБанк" (далі по тексту також - Умови) Тарифів Банку, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування (далі - договір) та взяв на себе зобов`язання виконувати умови договору.

Позивачем долучено до матеріалів справи довідку про розміри встановлених кредитних лімітів №10221VIV7S0CZ від 09.10.2020, згідно з якою відповідачу встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок № НОМЕР_1 , а саме: 21.04.2011 - 1000,00 грн; 23.05.2011 - 8000,00 грн.

За доводами позивача, спір у справі виник внаслідок того, що позичальник не виконав своїх зобов`язань за Договором банківського обслуговування у зв`язку із чим, станом на 06.10.2020 утворилася заборгованість у сумі 10052,10 грн, яка складається з наступного: 1101,44 грн - заборгованість за кредитом, 4075,32 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 198,20 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом, 4677,14 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

20.01.2017 року Відповідачем була припинена господарська діяльність, про що був внесений відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

однією із особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Відповідно до 3.18.1.16. Умов - при укладанні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до Умов і правил надання банківських послуг (або у формі Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно - цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Відповідно до п. 3.18.1.1. Умов - кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів та здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банка та Клієнта.

Відповідно до п. 3.181.3 Умов - кредит надається в обмін на зобов`язання Клієнта щодо його повернення, сплаті процентів та винагороди.

Відповідно до 3.18.1.8. Умов - Проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться Банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до Умов і правил надання банківських послуг (або у формі Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі - Угода),

Відповідно до п. 3.18.1.6. Умов зазначає, що Ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши Угоду, Клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна Ліміту проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта (системи клієнт- банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших).

Свої зобов`язання за договором Позивач виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу кредитний ліміт в розмірі 8 000,00 грн. (довідка додана до позовної заяви).

Відповідно до розділу Умов 3.18.4. яким затверджений порядок розрахунків, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка). Порядок розрахунку відсотків:

За період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуления дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця (далі - період, в який дебетове сальдо підлягає обнулению), розрахунок відсотків здійснюється за процентною ставкою у розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (п. 3.18.4.1.1. Умов).

При необнулені дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулению, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулению, клієнт сплачує банку за користування кредитом відсотки в розмірі 24% річних, починаючи з останньої дати, в яку дебетове сальдо підлягало обнулению (п. 3.18.4.1.2. Умов).

У разі непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулению, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулению, кредит вважається простроченим, а грошові зобов`язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошових зобов`язань клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (п. 3.18.4.1.3. Умов).

Під "непогашенням кредиту" мається на увазі невиникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня(п. 3.18.4.1.4. Умов).

Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати.

Пунктом 3.18.4.4.Умов визначено розмір винагороди за використання ліміту, яку позичальник сплачує Банку 1-го числа кожного місяця.

При несплаті винагороди, відсотків у відповідні їм дати сплати, вони вважаються простроченими.

Відповідно до п. 3.18.2.3.4. Умов - Банк має право при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування - вимагати від Клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань за кредитом в повному обсязі.

Відповідно 3.18.5.1. Умов при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 3.18.2.2.2, 3.18.4.1, 3.18.4.2, 3.18.4.3, термінів повернення кредиту , передбачених п.п. 3.18.1.8, 3.18.2.2.3, 3.18.2.3.4, винагороди, передбаченого п.п. 3.18.2.2., 3.18.4.4, 3.18.4.5, 3.18.4.6 Клієнт виплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної

облікової ставки НБУ , яка діяла у період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації Банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі, зазначеному у п. 3.18.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Відповідно до п.6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, відповідно до 3.18.5.4. Умов - нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов`язань, передбаченої п. 3.18.5.1., 3.18.5.2., 3.18.5.3, здійснюється протягом 3-х років з дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано Клієнтом.

Пунктом 3.18.6.1. Умов зазначено, що обслуговування кредитного Ліміту на поточному рахунку Клієнта здійснюється з моменту подачі Клієнтом до Банку заяви на приєднання до "Умов та Правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі) та/або з моменту надання Клієнтом розрахункових документів на використання коштів у рамках кредитної Ліміту в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі перерахованих засобів до повного виконання зобов`язань сторонами.

У порушення зазначених норм закону та умов Договору Відповідач зобов`язання за вказаним Договором належним чином не виконав, а саме не сплатив необхідні кошти для погашення заборгованості.

20.11.2020 Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Договором б/н від 15.04.2011 в розмірі 10052,10 грн, з яких: 1101,44 грн - заборгованість за кредитом; 4075,32 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 4677,14 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором та 198,20 грн заборгованість по комісії за користування кредитом.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 12.01.2021 відкрито провадження у справі №902/1134/20 за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення 10052,1 грн заборгованості згідно кредитного договору.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що в матеріалах справи відсутні докази звернення банку до позичальника з вимогою про повернення основної заборгованості, а тому позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту порушення відповідачем зобов`язання по поверненню кредитних коштів, в частині відмови у у задоволенні вимог про стягнення процентів, комісії, пені, рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач не підписував Умови та Правила, що розміщені на сайті Позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Згідно з частинами 1 і 2 статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Приписами статей 626 та 627 Цивільного кодексу України унормовано, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Норми права аналогічного змісту містить стаття 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до приписів статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання є недопустимою, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (стаття 1048 Цивільного кодексу України).

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (частина 3 статті 1049 Цивільного кодексу України).

Матеріали справи свідчать, що позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості та штрафної санкції, крім самого розрахунку кредитної заборгованості посилається на Витяг з "Умов та Правил надання банківських послуг", розміщеними на сайті: https://privatbank.ua як невід`ємну частину спірного договору.

Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з "Умов та Правил надання банківських послуг" розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.

Окрім того, витяг з Витяг з "Умов та Правил надання банківських послуг" станом на момент розгляду даної справи в суді належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (15.04.2011) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20.11.2021),

З вище викладеного вбачається, що кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що на офіційному сайті https://privatbank.ua, на який є посилання в заяві приєднання від 15.04.2011 відсутня редакція Умов та Правил надання банківських послуг, яка діяла станом на 15.04.2011.

Враховуючи, що Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, який міститься в матеріалах даної справи, не містить підпису відповідача, колегія суддів вважає, що їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 15.04.2011 шляхом підписання заяви.

За таких обставин, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про строки та умови надання кредитних коштів, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17.

З вище викладеного вбачається, що суд позбавлений можливості з`ясувати питання щодо обумовлених сторонами умов надання кредитних коштів, в тому числі: щодо строку їх повернення, встановлення відповідальності за порушення грошового зобов`язання, розмірів процентів та комісії за користування кредитом.

А тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позивачем належними засобами доказування не доведено підстав для нарахування заявленої до стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 4075,32 грн, заборгованість по комісії за користування кредитом в розмірі 198,20 грн, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором в розмірі 4677,14 грн, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими.

Щодо позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що факт надання кредитних коштів в розмірі 1 101,44 грн підтверджується виписками банку.

В той же час, укладений між сторонами договір у вигляді заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредитних коштів (користування ними).

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов`язання підлягає застосуванню положення ч.2 ст 530 ЦК України, відповідно до змісту якого кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв`язку і підприємством зв`язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред`явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

Оскільки ст.530 ЦК України не визначена форма пред`явлення вимоги кредитором, останній може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою, надіслання йому рахунка (рахунка-фактури) тощо. При цьому якщо боржник (відповідач) заперечує одержання ним такої вимоги, кредитор (позивач) зобов`язаний подати господарському суду докази її надіслання боржникові. Останній, зі свого боку, не позбавлений права подати докази неодержання ним вимоги кредитора (наприклад, довідку підприємства зв`язку про ненадходження на адресу боржника відповідного рекомендованого поштового відправлення). Ухилення боржника від одержання на підприємстві зв`язку листа, що містив вимогу (відмова від його прийняття, нез`явлення на зазначене підприємство після одержання його повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа) не дає підстав вважати вимогу непред`явленою.

Однак, в матеріалах справи відсутня вимога позивача про повернення кредитних коштів та докази її направлення на адресу відповідача.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази звернення банку до позичальника з вимогою про повернення основної заборгованості, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту порушення відповідачем зобов`язання по поверненню кредитних коштів, у зв`язку з чим, позовні вимоги в частині стягнення 1 101,44 грн - основної заборгованості на даний момент є передчасними.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що позовна заява не може бути вимогою в розумінні статті 530 Цивільного кодексу України, оскільки надіслання сторонам копії позовної заяви і доданих до неї документів є виконанням позивачем процесуального обов`язку, покладеного на нього статтею 172 Господарського процесуального кодексу України, а не пред`явленням вимоги боржнику. При цьому позовна заява направлена на примусовий захист вже порушених прав та інтересів позивача.

Виконання обов`язку визначеного ч.2 ст. 530 ГПК України не є заходом досудового врегулювання спору. Оскільки як відомо, досудове врегулювання господарських спорів являє собою систему заходів, що здійснюються організаціями, іншими суб`єктами господарювання, майнові права яких порушено, з метою безпосереднього вирішення конфлікту (спору) до звернення у господарський суд. При цьому вимога оформлена відповідно до положення ч.2 ст. 530 ЦК України слугує підставою для виникнення обов`язку у боржника виконати зобов`язання строк виконання яких не визначено умовами договору. Тобто, до моменту закінчення визначеного ч. 2 ст. 530 ЦК України строку виконання отриманої боржником вимоги, майнові права кредитора не порушено.

Окрім того, дотримання порядку визначеного ч.2 ст. 530 ЦК України у разі відсутності обумовленого строку (терміну) виконання боржником обов`язку є важливим етапом взаємодії сторін, оскільки впливає на можливість реалізації ними інших прав, таких як: отримання компенсаційних нарахування, у разі не виконання боржником отриманої вимоги; можливості застосування строків позовної давності у разі не реалізації права кредитора на судовий захист у визначений ЦК України строк після не виконання боржником отриманої вимоги; справедливий розподіл судових витрат, в тому числі попередження їх понесення.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що доводи АТ КБ "Приватбанк", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вищенаведених висновків, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення та відхиляються як необґрунтовані.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Статтею 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Апелянтом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції в зв`язку з чим, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вище викладене в сукупності, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення Господарського суду Вінницької області від 26.04.2021 р. у справі №902/1134/20 прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права та з врахуванням обставин справи, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги, у зв`язку з відмовою в її задоволенні покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Господарського суду Вінницької області від 26.04.2021 р. у справі №902/1134/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Вінницької області від 26.04.2021 р. у справі №902/1134/20 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Справу №902/1134/20 повернути до господарського суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "22" липня 2021 р.

Головуючий суддя Демидюк О.О.

Суддя Савченко Г.І.

Суддя Павлюк І.Ю.