ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року

м. Київ

Справа № 5023/1704/12

Верховний Суд у складі суддів Касаційного господарського суду:

Огородніка К.М.- головуючого, Банаська О.О., Ткаченко Н.Г.

за участю секретаря судового засідання Ксензової Г.Є.

представники учасників справи в судове засідання не з`явилися,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Алькор Інвест"

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.12.2020

у справі № 5023/1704/12

за заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про банкрутство-.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст обставин справи та заявлених вимог

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.04.2012 прийнято до розгляду заяву Фізичної особі-підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_2 про порушення справи про банкрутство та порушено провадження у справі №5023/1704/12 в порядку статей 47-49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі -Закон про банкрутство).

Постановою господарського суду Харківської області від 24.04.2012, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 30.05.2012, ФОП ОСОБА_2 визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.02.2013, що залишена без змін постановами Харківського апеляційного господарського суду від 15.04.2013 та Вищого господарського суду України від 02.07.2013, задоволено клопотання арбітражного керуючого Самойленко О.М. про звільнення її від виконання повноважень ліквідатора у справі; звільнено арбітражного керуючого Самойленко О.М. від виконання обов`язків ліквідатора ФОП ОСОБА_2

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.12.2015 звільнено арбітражного керуючого Комаровську І.Ю. від виконання обов`язків ліквідатора банкрута; призначено ліквідатором арбітражного керуючого Капустіна В.В.; зобов`язано ліквідатора банкрута виконати ліквідаційну процедуру в повному обсязі, відповідно до приписів Закону про банкрутство та постанови місцевого господарського суду у цій справі.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 01.06.2017 частково задоволено заяву АТ "Райффайзен банк Аваль" про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 21.08.2013 за вх. №30754 (з урахуванням уточнень та додаткових пояснень); розірвано договір купівлі-продажу від 18.05.2012, посвідчений приватним нотаріусом Гуревічовим О.М. за номером 372; в решті вимог АТ "Райффайзен банк Аваль" відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 03.07.2017, зокрема, здійснено заміну заставного кредитора банкрута - АТ "Райффайзен банк Аваль" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" (далі -ТОВ "ФК "Форінт").

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 15.09.2017 апеляційну скаргу АТ "Райффайзен банк Аваль" задоволено частково, ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.06.2017 скасовано та прийнято нову ухвалу, якою: визнано недійсними результати аукціону з продажу майна банкрута - ФОП ОСОБА_2, оформлені протоколом № 1 від 18.05.2012, а саме: нежитлових приміщень другого поверху № 60,63 в літ. "А-5" загальною площею 141,4 кв.м, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (колишня назва - АДРЕСА_2); визнано недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 18.05.2012, а саме нежитлових приміщень другого поверху № 60,63 в літ. "А-5" загальною площею 146,8 кв.м, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (колишня назва - АДРЕСА_2), укладений між попереднім ліквідатором ФОП ОСОБА_2 арбітражним керуючим Самойленко О.М. та Леньшиною О.І., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. та зареєстрований в реєстрі за № 372.

Апеляційним судом зазначено, що право на звернення до суду з вимогою про витребування майна від набувача має власник цього майна, яким відповідно є банкрут - ФОП ОСОБА_2, у зв`язку з чим повернення до ліквідаційної маси банкрута нерухомого майна, а саме нежитлових приміщень другого поверху №60,63 в літ. А-5 загальною площею 141,4кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (колишня назва - АДРЕСА_2 ), за договором купівлі - продажу від 18.05.2012 за №372, посвідченим приватним нотаріусом Гуревічовим О.М., який було визнано недійсним під час апеляційного перегляду даної справи, можливо лише у разі звернення до суду з відповідним позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння саме власником майна, а не заставним кредитором.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.05.2018 постанову Харківського апеляційного господарського суду від 15.09.2017 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.10.2018 задоволено заяву ТОВ "ФК "Форінт" (вх. № 29740). Здійснено заміну кредитора банкрута - ТОВ "ФК "Форінт"на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Алькор Інвест" (далі - ТОВ "ФК "Алькор Інвест").

ТОВ "ФК "Алькор Інвест" звернулося до Господарського суду Харківської області з заявою (вх. № 31183 від 02.11.2018), якою просило:

- витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) нежитлові приміщення 2-го поверху №№ 60, 63 в літ. "А-5", загальною площею 146,8 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (колишня назва - АДРЕСА_2 )(далі - Нежитлові приміщення);

- визнати за ФОП ОСОБА_2 (код НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ) право власності на Нежитлові приміщення.

Заяву, з посиланням на статті 387, 388, 392 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), мотивовано вибуттям зазначеного майна банкрута без його волі, а також відсутністю у осіб, які першими придбали спірне майно та здійснили в подальшому його відчуження, відповідного права.

Крім того, ТОВ "ФК "Алькор Інвест" зазначала, що ОСОБА_1 є недобросовісним набувачем спірного нерухомого майна з огляду на те, що відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень 08.09.2016 Київським районним судом м. Харкова було видано судовий наказ по справі № 640/7905/16-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які проживають за адресою: АДРЕСА_4 , на користь Комунального підприємства "Харківводоканал" заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в розмірі 5 130,69 грн. На підставі чого заявником було зроблено висновок, що банкрут та ОСОБА_1 проживають разом, отже, ОСОБА_1 знала або повинна була знати, що майно відчужується на її користь особою, яка не мала на це жодних прав.

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 143755006 від 02.11.2018 власником спірного нерухомого майна є ОСОБА_1 на підставі іпотечного договору від 27.11.2012, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бондаренко Г.Ю. № 1412.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.11.2018 заяву ТОВ "ФК "Алькор Інвест" про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності було прийнято та призначено до розгляду; залучено ОСОБА_1 до участі у справі в межах розгляду зазначеної заяви.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції та її апеляційне оскарження

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.01.2019 у справі № 5023/1704/12 (суддя - Швидкін А.О.) задоволено заяву ТОВ "ФК "Алькор Інвест" про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності (вх. № 31183 від 02.11.2018). Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_1 Нежитлові приміщення. Визнано за ФОП ОСОБА_2 право власності на Нежитлові приміщення.

Ухвала місцевого суду обґрунтована тим, що колишній ліквідатор банкрута Самойленко О.М., яка здійснювала продаж майна, діяла всупереч Закону про банкрутство, відтак здійснення ліквідатором - арбітражним керуючим права власності, зокрема розпорядження майном не у спосіб та не у межах повноважень, передбачених законом, не може оцінюватись вираженням волі власника майна - ФОП ОСОБА_2, оскільки у межах процедури банкрутства воля боржника (власника майна) може виражатися лише в таких діях ліквідатора-арбітражного керуючого, які відповідають вимогам законодавства, інтересам власника та кредиторів.

Судом також враховано, що Нежитлові приміщення, вибули з володіння поза волею власника, оскільки результати аукціону з їхньої реалізації від 18.05.2012 та договір купівлі-продажу нерухомого майна від 18.05.2012 визнані недійсними господарським судом у встановленому чинним законодавством порядку.

Отже, реалізоване нерухоме майно банкрута вибуло з володіння банкрута незаконно, не з його волі, що відповідно до приписів статті 388 ЦК України є підставою для витребування такого майна на користь законного власника ФОП ОСОБА_2 з метою його включення до складу ліквідаційної маси.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просила скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 17.01.2019 у цій справі.

Апеляційна скарга мотивована наступним:

- 21.02.2013 апелянтом згідно договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бондаренко Г.Ю. за реєстровим номером 1412, набуто та зареєстровано право власності на нерухоме майно Нежитлові приміщення, що підтверджується витягом з реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.06.2020;

- на момент набуття права власності на майно, воно не перебувало під арештом, заборонами;

- щодо відсутності в реєстрі запису стосовно обтяження нерухомого майна стало відомо 24.06.2020, а також апелянт дізналася, що ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.01.2019 було задоволено заяву ТОВ "ФК "Алькор Інвест" щодо витребування майна із чужого незаконного володіння та повернуто право власності за ФОП ОСОБА_2;

- зазначена ухвала господарського суду від 17.01.2019 не відповідає положенням чинного законодавства та йде в розріз з рішеннями ухваленими у справі № 5023/1407/12. Не зважаючи на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 15.09.2017 у справі № 5023/1704/12, постанову Верховного Суду від 10.05.2018 та ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 18.02.2019 Господарським судом Харківської області за заявою ТОВ "ФК "Алькор Інвест" витребувано майно із чужого незаконного володіння;

- ОСОБА_1 за відсутності пояснень визнана незаконним володільцем, однак жодного посилання в оскаржуваній ухвалі на будь-які факти та докази встановлені з цього приводу немає, таким чином судом порушено один з основних принципів судового розгляду, а саме принципу диспозитивності. Апелянт посилалася на практику Верховного Суду України в постанові від 23.11.2016 у справі №3-1058гс16.

Звертає увагу на те, що процедура банкрутства була розпочата за заявою ФОП ОСОБА_2, яка усвідомлювала, що належне їй на праві власності нерухоме майно буде реалізовано в рамках цієї процедури за її волі в рахунок погашення вимог кредиторів;

- ІНФОРМАЦІЯ_1 ФОП ОСОБА_2 померла, у зв`язку з чим 10.01.2019 на підставі свідоцтва про смерть фізичної особи, до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було внесений запис 6019320 про припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем;

- Господарським судом Харківської області за відсутності правонаступників та не враховуючи відповідні норми господарського судочинства судове провадження у справі про банкрутство продовжується, хоча в порядку вимог пункту 6 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) повинно бути закрито;

- факт смерті ФОП ОСОБА_2 та відсутності спадкоємців на дату винесення оскаржуваної ухвали був відомий суду, що суперечить позиціям судів у справі №5023/1704/12;

- ТОВ "ФК "Алькор Інвест" не набула права вимоги до ФОП ОСОБА_2 щодо виконання зобов`язань за рахунок заставного майна.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 10.12.2020 (колегія суддів: Дучал Н.М. - головуючий, Гетьман Р.А., Склярук О.І.) апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Господарського суду Харківської області від 17.01.2019 у справі № 5023/1704/12 скасовано. У задоволенні заяви ТОВ "ФК "Алькор Інвест" про витребування майна із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 Нежитлових приміщень та визнання за ФОП ОСОБА_2 право власності на Нежитлові приміщення відмовлено .

Установивши той факт, що ОСОБА_2 померла, у зв`язку з чим 10.01.2019 на підставі свідоцтва про смерть фізичної особи, до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань був внесений запис №6019320 про припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем, апеляційний господарський суд дійшов до висновку, що витребувати майно із чужого незаконного володіння на користь померлої особи з метою відновлення права використання власником усього комплексу правомочностей неможливо, оскільки згідно частини четвертої статті 24 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

З наведеного суд апеляційної інстанції зауважив про те, що висновок місцевого господарського суду про задоволення заяви ТОВ "ФК "Алькор Інвест" про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності не відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

Не погодившись з постановою Східного апеляційного господарського суду від 10.12.2020 у справі № 5023/1704/12, ТОВ "ФК "Алькор Інвест" подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та залишити в силі ухвалу Господарського суду Харківської області від 17.01.2019.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що оскаржена постанова ухвалена з неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме частини четвертої статті 42 Закону про банкрутство, частини 6 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), статті 7, частин другої-третьої статті 12, частин першої -другої статті 33 Закону України "Про Іпотеку", частини п`ятої статті 216, статті 15 ЦК України, та порушенням норм процесуального права, а саме частини другої статті 237 ГПК України, частин першої -другої статті 269 ГПК України, частин першої, четвертої статті 269 ГПК України, а також норми процесуального права щодо звернення заставного кредитора з позовом про захист своїх прав та законних інтересів, а саме частин першої -другої статті 4 ГПК України, частин першої -другої статті 5 ГПК України.

Також, у якості підстави касаційного оскарження судових рішень у цій справі скаржник вказує на застосування апеляційним судом норм права без урахування висновку щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду України від 02.03.2016 у справі № 6-308цс16.

Доводи інших учасників справи

ОСОБА_1 подала відзив на касаційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні останньої з викладених у відзиві підстав, оскаржувану постанову апеляційного суду залишити без змін.

Касаційне провадження

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 5023/1704/12 визначено склад колегії суддів: Огороднік К.М. - (головуючий), Ткаченко Н.Г., Банасько О.О., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 04.03.2021.

Ухвалою Верховного Суду від 24.03.2021 касаційну скаргу ТОВ "ФК "Алькор Інвест" залишено без руху; надано скаржнику строк для усунення недоліків.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 24.03.2021 до касаційного суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Верховного Суду від 29.04.2021, серед іншого, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "ФК "Алькор Інвест" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.12.2020 у справі № 5023/1704/12; призначено скаргу до розгляду на 09.06.2021 о 11:30 год.

Ухвалою Верховного Суду від 09.06.2021 відкладено розгляд касаційної скарги на 07.07.2021 16:00 год.

У зв`язку з відпусткою судді Ткаченко Н.Г., автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено склад колегії суддів: Огороднік К.М. - (головуючий), Жуков С.В., Банасько О.О., що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 05.07.2021.

Ухвалою Верховного Суду від 07.07.2021 відкладено розгляд касаційної скарги на 21.07.2021 о 15:30 год.

У зв`язку з відпусткою судді Жукова С.В., автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено склад колегії суддів: Огороднік К.М. - (головуючий), Ткаченко Н.Г., Банасько О.О., що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 19.07.2021.

Судове засідання 21.07.2021 відбулось за відсутності представників учасників справи, повідомлених про час та дату судового засідання належним чином.

Оскільки, явка представників сторін не була визнана обов`язковою, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутністю представників інших учасників справи.

При цьому, Суд враховує приписи статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України за якими своєчасний розгляд справи є одним із завдань судочинства, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права кожного на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Позиція Верховного Суду та висновки щодо застосування норм права

Відповідно до статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Розглянувши касаційну скаргу, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи, повноти їх встановлення в судових рішеннях та застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про часткове задоволення касаційної скарги.

Предметом спору, в даному випадку, є матеріально-правова вимога кредитора банкрута про витребування із чужого незаконного володіння третьої особи нерухомого майна, а саме Нежитлових приміщень.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що спірні Нежитлові приміщення вибули з володіння поза волею власника, враховуючи, що результати аукціону з їхньої реалізації та договір купівлі-продажу відповідним судовим рішенням визнані недійсними, оскільки колишній ліквідатор банкрута, який здійснював продаж вказаного майна, діяв всупереч вимог Закону про банкрутство.

Наведене стало підставою відповідно до вимог статті 388 ЦК України для задоволення позову про витребування спірного майна на користь ФОП ОСОБА_2 як законного власника з метою включення цього майна до складу ліквідаційної маси банкрута.

Разом з цим, за результатом розгляду спору по суті, місцевим господарським судом також задоволено позовні вимоги в частині визнання за ФОП ОСОБА_2 права власності на Нежитлові приміщення, хоча жодних висновків щодо цього мотивувальна частина ухвали не містить.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції про задоволення позову, апеляційний господарський суд врахував правові висновки Верховного Суду щодо визначення суб`єктного складу спору про витребування майна з чужого незаконного володіння та зауважив, що сторонами цього спору (позивачем та належним відповідачем) можуть бути неволодіючий власник майна (особа, яка має речове право на майно -титульний володілець) та фактичний володілець цього майна (незаконно володіючий цим майном невласник), між якими відсутні правовідносини договірно-зобов`язального характеру щодо цього майна.

Так, судом апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні зазначено, що законодавцем у відповідності до статей 387, 388 ЦК України встановлений виключний перелік осіб, які можуть витребувати майно з чужого незаконного володіння так і від добросовісного набувача і відповідно до зазначених норм права такою особою є виключно власник майна, при чому ТОВ "ФК "Алькор Інвест" (позивач) не є неволодіючим власником майна, яке може витребувати згідно зі статтею 388 ЦК України, а тому не міг звертатися до суду з цим позовом.

Апеляційним судом також зауважено, що витребувати майно з чужого незаконного володіння може лише власник цього майна, саме процедура банкрутства була розпочата за заявою ФОП ОСОБА_2, яка усвідомлювала, що належне їй на праві власності нерухоме майно буде реалізовано в рамках процедури за її волі в рахунок погашення вимог кредиторів.

Поряд з цим, з матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 померла, у зв`язку з чим 10.01.2019 на підставі свідоцтва про смерть фізичної особи, до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань був внесений запис №6019320 про припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем.

Наведене стало підставою для висновку цього суду, що витребувати майно із чужого незаконного володіння на користь померлої особи з метою відновлення права використання власником усього комплексу правомочностей не можливо, з підстав того що згідно частини четвертої статті 24 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

З огляду на викладене, Східним апеляційним господарським судом встановлено неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, що відповідно до статті 277 ГПК України стало підставою для скасування оскарженої ухвали з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Водночас, суд касаційної інстанції вважає розгляд судами попередніх інстанцій по суті даного спору про витребування спірного майна та визнання права власності на нього передчасним, з огляду на таке.

Як встановлено судами, провадження у цій справі про банкрутство ФОП ОСОБА_2 було порушено ухвалою господарського суду від 09.04.2012 в порядку статей 47-49 Закону про банкрутство (в редакції до 19.01.2013)

Згідно зі статтею 53 ЦК України фізична особа, яка неспроможна задовольнити вимоги кредиторів, пов`язані із здійсненням нею підприємницької діяльності, може бути визнана банкрутом у порядку, встановленому законом.

Особливості банкрутства суб`єкта підприємницької діяльності - громадянина передбачено статтями 47 - 49 Закону про банкрутство (в редакції до 19.01.2013, яка була чинною на момент визнання ФОП ОСОБА_2 банкрутом та підлягала застосуванню до провадження у цій справі до 21.10.2019 - введення в дію КУзПБ).

Відповідно до частини першої статті 5 вказаного Закону (в редакції до 19.01.2013) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

За змістом частини другої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Застосування конкретного способу захисту прав та законних інтересів залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.

У цій справі позов про визнання права власності за ФОП ОСОБА_2 на спірне майно та його витребування на користь цієї особи подано кредитором у справі про банкрутство останньої.

Згідно з частиною другою статті 14 ГПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що боржник у цій справі - ОСОБА_2 , на користь якої заявлено позовні вимоги про витребування майна та визнання права власності, померла, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про смерть від 19.01.2018.

Частиною четвертою статті 25 ЦК України передбачено, що в момент смерті фізичної особи її цивільна правоздатність припиняється.

Отже, судом першої інстанції усупереч вимогам статті 25 ЦК України, статей 4, 14 ГПК України вирішено питання про права особи, цивільна та цивільна(господарська) процесуальна правоздатність і дієздатність якої припинена у зв`язку з її смертю.

Апеляційний суд вказаних помилок суду першої інстанції не виправив, переглянувши справу в апеляційному порядку та ухваливши рішення по суті спору.

Більш того, зробивши висновок про те, що витребувати майно з чужого незаконного володіння може лише власник цього майна та встановивши, що ОСОБА_2 (власник майна) померла, суд апеляційної інстанції не дослідив питання можливості розгляду такого спору по суті, не надав оцінки можливості подальшого здійснення права власності, в тому числі захисту такого права, ліквідатором банкрута, з огляду на висновки суду першої інстанції про необхідність включення спірного майна до складу ліквідаційної маси.

Поряд з цим, з матеріалів справи вбачається, що Верховним Судом здійснювався касаційний її перегляд за касаційною скаргою ФОП Лісовця Д.С. на ухвалу Господарського суду Харківської області від 13.05.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 22.08.2019 (зокрема, про відмову ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі), за результатом розгляду якої постановою від 27.11.2019 оскаржувані судові рішення були скасовані, справа направлена на новий розгляд до місцевого господарського суду.

У вказаній постанові колегія суддів касаційного суду зазначила, що аналіз наведених норм права (ч.ч. 1, 2 ст. 50 ЦК України та п. 6 ч. 1 ст. 231 ГПК України) дає підстави зробити висновок про те, що господарський суд за наявності відкритої інформації про припинення державної реєстрації фізичної особи - підприємця має вирішити питання про існування або відсутність підстав для закриття провадження на підставі пункту 6 частини першої статті 321 ГПК України. Суд, встановивши обставини припинення суб`єкта господарювання, має з`ясувати обставини припинення цієї особи, зокрема чи мало місце внаслідок припинення правонаступництво цієї сторони - суб`єкта господарювання, чи допускають спірні правовідносини правонаступництво.

З огляду на не з`ясування судом першої інстанції вказаних обставин, а також враховуючи неможливість визнання права власності за померлою особою, колегія суддів, у даному конкретному випадку, вважає передчасним вирішення по суті спору про визнання права власності на спірне майно за ФОП ОСОБА_2 та його витребування.

Допущені судами процесуальні порушення щодо неналежного дослідження зібраних у справі доказів та неправильне застосування норм процесуального права, унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для вирішення цього спору.

З урахуванням викладеного, доводи скаржника про порушення судами норм права, частково знайшли своє підтвердження під час касаційного провадження.

Ураховуючи обмеження, визначені статтею 300 ГПК України, Верховний Суд позбавлений можливості самостійно усунути допущені судами попередніх інстанцій процесуальні порушення, оскільки оцінка доказів та достовірне з`ясування усіх фактичних обставин виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, передбачених вказаною статтею процесуального закону.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги ТОВ "ФК "Алькор Інвест", скасування оскаржуваних судових рішень у справі № 5023/1704/12 та направлення матеріалів цієї справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду першої інстанції слід врахувати викладене, вжити всі передбачені чинним законодавством заходи для всебічного, повного та об`єктивного встановлення обставин справи, зокрема щодо того, чи допускають спірні правовідносини правонаступництво та чи мало місце внаслідок смерті ОСОБА_2 правонаступництво боржника - суб`єкта господарювання; за результатом цього, дати належну правову оцінку доказам, доводам та запереченням учасників судового процесу та здійснити розгляд спору/вирішити питання можливості його розгляду відповідно до норм чинного законодавства.

Розподіл судових витрат

Відповідно до статті 129 ГПК України у зв`язку із скасуванням попередніх судових рішень і передачею справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, у тому числі й сплаченого за подання апеляційної та касаційної скарг, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд,-

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Алькор Інвест" задовольнити частково.

2. Ухвалу Господарського суду Харківської області від 17.01.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.12.2020 у справі № 5023/1704/12 скасувати.

5. Справу № 5023/1704/12 в скасованій частині передати на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К.М. Огороднік

Судді О.О. Банасько

Н.Г. Ткаченко