РІШЕННЯ

Іменем України

28 липня 2021 року м. Чернігівсправа № 927/583/21

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Федоренко Ю.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи №927/583/21

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріал-Сервіс",

пр. Соборності, буд.8, кв.132, м. Луцьк, 43026

До відповідача: Фізичної особи-підприємця Зеленського Юрія Анатолійовича,

АДРЕСА_1

Про стягнення 23067,02 грн

Учасники справи не викликались

Встановив:

Товариством з обмеженою відповідальністю "Ріал-Сервіс" подано позов до Фізичної особи-підприємця Зеленського Юрія Анатолійовича про стягнення 22202,05 грн основного боргу, 151,46 грн три відсотки річних та 713,51 грн пені за прострочення виконання грошового зобов`язання. Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем Договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом №27/01/2021 від 27.01.2021 та Договору- заявки №10 від 27.01.2021.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 08.06.2021 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі № 927/583/21, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ст.165 ГПК України вказаною ухвалою відповідачу було встановлено 15 денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для надання відзиву на позовну заяву.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі отримано відповідачем 10.06.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 732.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі та встановлення йому строку для подання відзиву.

Відповідно до ч. 8, 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За приписами ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Поважних причин пропущення встановленого для подання відзиву строку відповідачем не наведено.

Оскільки відповідач своїм правом на подання відзиву у визначений судом у відповідності до господарського процесуального закону строк не скористався, за таких обставин, рішення приймається за наявними матеріалами справи, на підставі ч.2 ст.178 ГПК України. Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд встановив:

До позовної заяви позивачем додана копія договору № 27/01/2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ріал-Сервіс" (перевізник) та Фізичною особою-підприємцем Зеленським Юрієм Анатолійовичем (експедитор) про перевезення вантажів автомобільним транспортом (далі - Договір, а.с. 13-16).

У відповідності до п. 1.1-1.4 Договору експедитор замовляє, а перевізник надає послуги з міжнародних і внутрішніх перевезень вантажів автомобільним транспортом, а також по організації таких перевезень.

Перевізник зобов`язується прийняти і доставити ввірений йому експедитором вантаж до пункту призначення і передати його вантажоодержувачу, а експедитор зобов`язується оплатити перевезення вантажу, відповідно до умов цього договору.

Перевізник виступає від свого імені, а експедитор виступає від свого імені, але за дорученням своїх контрагентів, з якими має договори про надання послуг з експедирування.

Вартість перевезення, форма і схема оплати вказуються в заявці на перевезення, яка є невід`ємною частиною цього договору.

Умовами пунктів 4.6-4.8 Договору сторони погодили, що оплата послуг перевізника виконується експедитором на розрахунковий рахунок перевізника за конкретне перевезення (групу однотипових перевезень).

Розрахунки за цим Договором здійснюються у безготівковій формі у національній валюті України шляхом переведення коштів з розрахункового рахунку експедитора на розрахунковий рахунок перевізника, протягом 5-ти банківських днів після отримання рахунка-фактури перевізника, товарно-транспортної накладної (CMR) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акт виконаних робіт.

Якщо сторонами в замовленні на перевезення визначено вартість перевезення вантажу в іноземній валюті, то розрахунки здійснюються в національній валюті України за офіційним курсом НБУ на день розвантаження, якщо інше не вказано в заявці.

У відповідності до п. 9.1, 9.8 Договору, за фактом надання послуг сторони складають та підписують акт виконаних робіт; договір вступає в силу з моменту підписання і діє до 31.12.2021.

На копії договору № 27/01/2021 на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 27.01.2021, яка додана позивачем до позовної заяви, міститься підпис директора перевізника - ТОВ «Ріал-Сервіс» та відтиск печатки товариства; підпис та печатка експедитора - ФОП Зеленського Ю.А. на копії вказаного договору відсутні.

До позовної заяви позивачем додана також копія Договору-Заявки № 10 від 27.01.2021 в якій вказані такі дані: Перевізник - ТОВ "Ріал-сервіс"; Експедитор - ФОП Зеленський Ю.А.; тип автомобіля - Авто рено НОМЕР_1 // НОМЕР_2 ; водій - ОСОБА_1; маршрут- Кремона (Італія) - м. Чернігів (Україна), назва вантажу - обладнання Верхня Погрузка у складі збірного вантажу, вага і об`єм, кількість - 2,3 тони, 10 м. куб, 2,5 м. довжина 1,5 м., ширина 2,4, необхідні документи при завантаженні - CMR, дата завантаження - 01.02.2021; адреса завантаження - Кремона Гадеско-П`єве-Дельмона (Італія); адреса розвантаження - м. Чернігів; строк доставки - до 12.02.2021; сума фрахту - 650 Евро безготівкова форма оплати у гривнях по курсу НБУ на день загрузки.

Як встановлено судом, Договір-Заявка № 10 від 27.01.2021 підписана директором перевізника ТОВ «Ріал-Сервіс» та скріплена печаткою товариства та експедитором ФОП Зеленським Ю.А. та скріплена його печаткою (а.с. 12).

Згідно доданої до позовної заяви міжнародної товарно-транспортної накладної - CMR № 849312 ТОВ «Ріал-Сервіс» здійснено доставку вантажоодержувачу - TOB «TAH» вантаж, який зазначений у договорі-заявці № 10 від 27.01.2021, що підтверджується печаткою останнього та підписом одержувача в графі № 24 (а.с. 17).

До позовної заяви позивачем додана копія рахунку-фактури ТОВ «Ріал-Сервіс» № ЛВ-0000047 від 17.02.2021 на оплату ФОП Зеленським Ю.А. транспортних послуг а/м Рено Магнум АС 6332 СА/АС5453 ХР по маршруту м. Гадеско-П`єве-Дельмона (Італія) - п/п Ужгород- м. Чернігів (Україна) по CMR № 849312 від 01.02.2021 на суму 22202,05 грн (а.с. 18).

До позовної заяви позивачем також додана копія Акта № ЛВ-0000047 здачі-прийняття робіт від 17.02.2021 транспортних послуг а/м Рено Магнум АС 6332 СА/АС5453 ХР по маршруту м. Гадеско-П`єве- Дельмона (Італія) - п/п Ужгород- м. Чернігів (Україна) по CMR № 849312 від 01.02.2021 на суму 22202,05 грн, на якому міститься в графі «Від перевізника» підпис невідомої особи та печатка ТОВ «Ріал-Сервіс»; в графі «Від Експедитора» відсутній підпис і печатка ФОП Зеленського Ю.А. (а.с. 19).

Також до позовної заяви позивачем додані: копія експрес-накладної «Нова пошта» від 22.02.2021 № 5552 в якій зазначений відправник - ТОВ «Ріал-Сервіс» та одержувач - приватна особа Зеленський Ю.А., тип відправлення та опис - документи; роздруківка із сайту оператора поштового зв`язку «Нова пошта» щодо доставки 02.03.2021 поштового відправлення № 5552; копія гарантійного листа ФОП Зеленського Ю.А. від 08.04.2021 про зобов`язання оплатити доставку вантажу авто Рено АС 6332 СА/АС5453 ХР по маршруту: 26030 м. Гадеско-П`єве-Дельмона (Італія) - м. Чернігів (Україна) до 30.04.2021, на якій міститься підпис та печатка ФОП Зеленського Ю.А.( а.с. 20-22).

У позовній заяві позивач посилається на те що, відповідач свої зобов`язання за Договором не виконав, оплату в розмірі 22202,05 грн отриманих послуг перевезення вантажу не здійснив, що і стало підставою для звернення з позовом до суду.

Оцінка аргументів та нормативно-правове обґрунтування.

Відповідно до частини 1 статті 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.638, ч.1 та 2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно з ч.1 ст.181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Як встановлено ч.1 ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору.

Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (ч.2 ст.642 ЦК України). Статтею 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (ч.ч. 1-3 ст. 909 Цивільного кодексу України).

Згідно з п. 3.4 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України 14.10.97 № 363 (далі - Правила), після того, як Перевізник і Замовник узгодили умови перевезень і розрахунки, стверджений підписом Перевізника проект Договору з необхідними до нього додатками в двох екземплярах Перевізник зобов`язаний направити Замовнику не пізніше ніж через три дні після його узгодження.

Пунктом 11.1 Правил передбачено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора. Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Позивачем у позовній заяві зазначено про те, що обмін договорами № 27/01/2021 від 27.01.2021 на перевезення вантажів автомобільним транспортом здійснено електронними листами, з подальшим направленням оригіналів на підписання кожній із сторін, однак як встановлено судом, підпис та печатка експедитора - ФОП Зеленського Ю.А. відсутні на копії договору, яка додана до позовної заяви.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження укладення між сторонами договору № 27/01/2021 на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 27.01.2021 у формі єдиного документа, копія якого додана до матеріалів справи (а.с.13-16),підписаного відповідачем. Таким чином, суд доходить висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт підписання між сторонами договору № 27/01/2021 на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 27.01.2021, а відтак і виникнення господарських правовідносин щодо спірного перевезення вантажу з відповідачем за цим договором.

Проте, судом встановлено, що копією Договору-Заявки № 10 від 27.01.2021, який підписаний сторонами і скріплений їх печатками та копією міжнародної товарно-транспортної накладної - CMR № 849312 ТОВ «Ріал-Сервіс» позивачем підтверджено здійснення доставки вантажоодержувачу - TOB «TAH» вантажу, який зазначений у договорі-заявці № 10 від 27.01.2021, що підтверджується печаткою останнього та підписом одержувача в графі № 24. Вказані докази підтверджують договірні відносини між сторонами.

Відповідно до умов Договору-Заявки №10 від 27.01.2021 вартість перевезення за маршрутом м. Гадеско-П`єве-Дельмона (Італія) до м. Чернігів (Україна) складала 650 євро за курсом НБУ на день завантаження товару. Відповідно до СМR № 849312 завантаження товару було здійснено 01.02.2021. Згідно офіційного сайту Національного банку України станом на 01.02.2021 офіційний курс гривні до євро становив 34,157 грн. Таким чином, вартість перевезення вантажу у міжнародному сполученні Італія- Україна в національній валюті України згідно умов Договору - Заявки складає 22 202,05 грн. (650 євро х 34,157).

Згідно з ч.2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч.1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з приписами ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивач у позовній заяві посилається на те, що для виконання відповідачем зобов`язання з оплати послуг перевезення він 22.02.2021 через поштове відділення оператора зв`язку «Нова Пошта» направив на адресу відповідача пакет документів, який є необхідною умовою для проведення з ним розрахунків (поштова квитанція N - 5552), а саме: рахунок фактури № JIB- 0000047 від 17.02.2021 на суму 22202,05 грн, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № JIB-0000047 від 17.02.2021, міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) № 849312, 2 примірники договору № 27/01/2021. Позивач наголошує, що зазначені документи були отримані відповідачем - 02.03.2021, що підтверджується відповідною інформацією, яка міститься на офіційному веб-сайті оператора поштового зв`язку «Нова Пошта» і останній був зобов`язаний провести повний розрахунок з перевізником за виконане перевезення вантажу у міжнародному сполученні до 10.03.2021 включно у відповідності до п. 4.7 Договору № 27/01/2021 на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 27.01.2021.

Факт отримання вказаних документів відповідачем не спростовується.

Судом встановлено, що позивач не довів виникнення господарських правовідносин між сторонами за договором № 27/01/2021 на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 27.01.2021, а тому судом відхиляються як необгрунтовані доводи позивача, які зазначені у позовній заяві про те, що граничний термін сплати боргу ФОП Зеленського Ю.А у спірних правовідносинах становить 10.03.2021 (5робочих днів з моменту отримання оригіналів документів у відповідності до п. 4.7 Договору).

Беручи до уваги копію гарантійного листа ФОП Зеленського Ю.А. від 08.04.2021, доданого позивачем до позовної заяви, експедитор зобов`язався оплатити доставку вантажу авто Рено АС 6332 СА/АС5453 ХР по маршруту: 26030 м. Гадеско-П`єве-Дельмона (Італія) - м. Чернігів (Україна) до 30.04.2021, а тому суд встановив, що обов`язок відповідача сплатити позивачу 22202,05 грн заборгованості за спірними правовідносинами виник лише з 30.04.2021, а не з 10.03.2021, як визначає позивач.

Відповідач доказів оплати заборгованості за Договором- Заявкою № 10 від 27.01.2021 в розмірі 22202,05 грн, а також доказів, які спростовують наявність боргу в заявленому до стягнення розмірі, в ході розгляду даної справи до суду не надав.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання відповідачем зобов`язання щодо розрахунку за надані послуги, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 22202,05 грн є правомірними та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім основного боргу позивач просить суд стягнути з відповідача 713,51 грн. пені

за період з 11.03.2021 по 01.06.2021 (розрахунок викладений у позовній заяві) у відповідності до п. 6.4 Договору № 27/01/2021 на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 27.01.2021, за яким у випадках затримки оплати за перевезення вантажу, експедитор виплачує перевізнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожну добу затримки оплати.

В силу ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Відповідно до ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 1 ст.231 ГК України встановлено, що законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Відповідно до ч.2 ст.343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як визначено чч.1.2 ст.551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно; якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, умови щодо розміру та бази нарахування пені визначаються договором або законом.

Між тим, в силу ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. При цьому, ст.3 вказаного Закону, визначено, що розмір пені передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, сам Закон не визначає конкретного розміру пені, що нараховується, а лише обмежує її максимальний розмір подвійною обліковою ставкою НБУ.

Згідно ч.6 ст.231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Однак, і відповідна норма не є такою нормою, яка встановлює розмір пені та умови її сплати.

Відповідні висновки щодо застосування ч.6 ст.231 ГК України, ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» викладений Верховним Судом у постанові від 20.06.2018 №904/5922/17.

У відповідності до ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи, що судом встановлено, що позивач не довів виникнення господарських правовідносин між сторонами за договором № 27/01/2021 на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 27.01.2021, а тому не встановлено відповідальності ФОП Зеленського Ю.А. та не визначено конкретного розміру пені, що підлягає нарахуванню від суми простроченого зобов`язання, і такий розмір не встановлено чинним законодавством, а тому вимоги позивача щодо стягнення пені у сумі 713,51 грн задоволенню не підлягають. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано та заявлено до стягнення за порушення відповідачем грошових зобов`язань 151,46 грн 3 % річних за період з 11.03.2021 по 01.06.2021.

Оскільки вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних ґрунтуються на законі (ст. 625 Цивільного кодексу України), а відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання, перевіривши наданий позивачем розрахунок розміру відсотків річних, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині 3% річних підлягають частковому задоволенню в сумі 60,22 грн за період з 30.04.2021 по 01.06.2021, оскільки при здійсненні нарахування 3% річних позивачем не вірно визначений строк виникнення прострочення заборгованості у відповідача.

В решті вимог про стягнення 91,24 грн 3% річних судом відмовлено за необгрунтованістю.

На підставі викладеного позов задовольняється частково. Відповідно до ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог частково, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 2270,00 грн. судового збору відповідно до ч.9 ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. 42, 73-80, 86, 129, 232-233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з Фізичної особи-підприємця Зеленського Юрія Анатолійовича, АДРЕСА_1 , код НОМЕР_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріал-Сервіс", пр. Соборності, буд.8, кв.132, м. Луцьк, 43026, код 34745445, 22 202,05 грн боргу, 60,22 грн 3% річних та 2 270,00 грн судового збору.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в строк і в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 28.07.2021

Суддя Ю.В. Федоренко