СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2021 р. Справа № 905/420/21

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Пушай В.І. , суддя Зубченко І.В.

при секретарі Казаковій О.В.

за участю представників сторін:

позивача Федоряка О.О. (приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції);

відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх.2067) на рішення Господарського суду Донецької області від 25.05.2021 (суддя Устимова А.М., повний текст складено 31.05.2021) у справі №905/420/21

за позовом Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця

до відповідача Державного підприємства Шахтоуправління Південнодонбаське №1

про стягнення штрафу у розмірі 44195 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулося до господарського суду Донецької області із позовом до Державного підприємства Шахтоуправління Південнодонбаське №1 про стягнення штрафу у розмірі 44195 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що у серпні 2020 зі станції Південнодонбаська Донецької залізниці відповідач, згідно з накладною №50343375, здійснив відправлення вагону №67914556 на станцію Світлодарське Донецької залізниці, з зазначенням одержувача вантажу Вуглегірська ТЕС. При проходженні вагону через станцію Пологи Донецької залізниці було проведено перевірку маси вантажу, за результатами якої виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі, вказаній відправником у накладній №50343375, у зв`язку з чим позивачем на підставі ст.ст.118,122 Статуту залізниць України нараховано відповідачу штраф у розмірі 44195 грн.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 25.05.2021 у справі №905/420/21 позов задоволено.

Вказане рішення суду мотивоване, зокрема, тим, що невідповідність фактичної маси вантажу даним, які зазначені відправником (відповідачем) у накладній, відповідно до ст.129 Статуту залізниць України засвідчено належним та допустимим доказом - комерційним актом №463003/65 від 27.08.2020, який за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та «Правил складання актів» та є підставою для стягнення з відповідача штрафу, передбаченого ст.ст.118,122 Статуту залізниць України.

Стосовно доводів відповідача про можливість застосування судом ст.233 ГК України та зменшення розміру штрафу, суд першої інстанції зазначив про те, що нарахований позивачем штраф в розмірі п`ятикратної провізної плати встановлений Статутом залізниць України, який затверджено відповідною постановою Кабінету Міністрів України, а отже, у суду відсутні підстави вважати його надмірно великим у порівняні з допущеним відповідачем правопорушенням.

Відповідач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції всіх обставин справи, просить це рішення скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на наступні обставини: акт загальної форми №1325/1П від 27.08.2020 та комерційний акт №463003/65 від 27.08.2020 містять різні показники маси недовантаження; в протоколі зважування вагонів маса вантажу вписана вручну, а не шляхом друкування; зважування вугілля на підприємстві відповідача здійснювалося на 200 тонних вагах, а позивачем на 150 тонних, що свідчить про можливу похибку; позивач не зважував вагони без вантажу; розрахунок суми штрафу складено неуповноваженою особою; штраф є занадто великим порівняно із загальною вартістю перевезеного вугілля; підприємство відповідача знаходиться у скрутному фінансовому становищі, що не враховано судом першої інстанції при вирішенні питання про застосування ст.233 ГК України.

В судове засідання 27.07.2021 відповідач не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки судом апеляційної інстанції належним чином повідомлено відповідача про час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.08.2020 відповідач на підставі залізничної накладної №50343375 (а.с.11) здійснив відправлення вантажу (кам`яного вугілля) у вагоні №67914556 зі станції Південнодонбаська Донецької залізниці на станцію Світлодарське Донецької залізниці, з зазначенням одержувача вантажу Вуглегірська ТЕС.

При оформленні залізничної накладної №50343375 від 25.08.2020 відповідачем вказано масу вантажу 60100 кг (а.с.11 зворот).

Масу вантажу відправник визначив на вагонних вагах (200т), заводський номер 0047 (п.26 вказаної залізничної накладної).

В накладній також відображено, що вантаж у вагон завантажено вантажовідправником (п.28 залізничної накладної).

27.08.2020 на шляху прямування вагону на попутній станції Пологи Донецької залізниці було здійснено перевірку вантажу у вагоні: складено акти загальної форми та здійснено контрольне зважування вагона №67914556.

До матеріалів справи позивачем надано акт загальної форми №1325/1П від 27.08.2020 (а.с.15), в якому зафіксовано наступне: навантаження насипом, маркування поздовжньою смугою жовтого кольору вздовж вагона слабо виражене, течі вантажу немає, за повідомленням ст.Комиш-Зоря недовантаження 2100 кг, поданий на перевантаження (а.с.15).

Також на попутній станції Пологи Донецької залізниці складено акт загальної форми №22861 від 27.08.2020, в якому зафіксовано обставини недовантаження вантажу, проведення перевірки маси вагона (а.с.16).

Відповідно до протоколу зважування вагонів від 27.08.2020 (сформовано о 05:57 год.), у вагоні №67914556 наявне недовантаження у розмірі 2620 кг (а.с.24).

Факт невідповідності фактичної маси вугілля кам`яного у вагоні №67914556 його масі, зазначеній відправником в залізничній накладній, став підставою для складання залізницею комерційного акта №463003/65 від 27.08.2020 (а.с.13), відповідно до якого, контрольне зважування вагона проведено на справних 150т. електронних вагах №89 ст.Пологи (повірка 04.06.2020).

Згідно з технічним паспортом засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ), заводський №89 станції Пологи Придніпровської залізниці (яким було здійснено зважування), остання державна перевірка ваг здійснена 04.06.2020 (а.с.23 зворот).

У вказаному акті зафіксовано, що фактична маса брутто вагона склала 79880кг. Тара вагона з перевізного документу 22400 кг. Маса вантажу нетто за перевізним документом 60100 кг. Фактична маса вантажу нетто 57480 кг, що менше на 2620 кг.

У комерційному акті також містяться відомості про те, що навантаження здійснено насипом, маркування однією поздовжньою жовтою смугою вздовж вагона слабко виражене, в перевізному документі маркування значиться. 3авантажений згідно документа. Виїмки, заглиблення відсутні. Розвантажувальні люка зачинені на запірний механізм. Вагон у технічному стані справний. Дано оперативне повідомлення.

Комерційний акт №463003/65 від 27.08.2020 підписали: начальник станції Чистов В.Є., начальник вантажного району Прокопенко Л.О., комерційний агент Кузьміна І.С.

Позивачем також надано суду витяг із книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах, що містить дані про результати проведеної перевірки маси вантажу у спірному вагоні (а.с.31-32) та витяг із книги телеграм, що містить дані про оперативне повідомлення відповідача (а.с.33-35).

Вагон №67914556 було затримано на станції Пологи Придніпровської залізниці для складання комерційного акту, що підтверджується актом загальної форми (ГУ-23) №5205 від 27.08.2020 (а.с.15), та в подальшому відправлено за досилочною накладною №45487337 (а.с.12) на станцію призначення - Світлодарську Донецької залізниці.

Судова колегія враховує наступне.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 6 Статуту залізниць України та п. 1.2 «Правил оформлення перевізних документів», затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статтею 37 Статуту залізниць України визначено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Відповідно до п.5 «Правил приймання вантажів до перевезення», затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 за № 644, загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом. За домовленістю відправника, залізниці та одержувача вантажу можуть бути встановлені інші способи визначення маси вантажу. Спосіб визначення маси вантажу і тип ваг відправник зобов`язаний зазначити в накладній.

Усі засоби вимірювальної техніки, які використовуються для визначення маси вантажів, мають бути повірені відповідно до вимог чинного законодавства. Засоби ваговимірювальної техніки повинні бути взяті на облік залізницею та відповідати вимогам «Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України», затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України № 442 від 31.07.2012.

Згідно п.7 вказаних Правил, маса вантажів, які перевозяться навалом, насипом, наливом, визначається зважуванням на вагонних вагах.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Приписами пункту ст.129 Статуту залізниць України визначено, що обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортному документі.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

«Правила складання актів» затверджено наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334.

Відповідно до п. 2 «Правил складання актів», затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах. Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин. У комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженність, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Отже, допустимими доказами неправильного зазначення у накладній маси вантажу, відправленого вантажовідправником залізницею до станції призначення для отримання вантажоодержувачем, в розумінні ч.1 ст.77 ГПК України, є належно складені працівниками залізниці комерційні акти за наслідком контрольного зважування вантажу, який було здано до перевезення залізницею (аналогічна правова думку викладена в постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/2339/17).

Як свідчать матеріали справи, для засвідчення обставин невідповідності фактичної маси вантажу у вагоні №67914556 даним, вказаним вантажовідправником у залізничній накладній №50343375 позивачем на станції Пологи Донецької залізниці, відповідно до вимог ст.129 Статуту залізниць України складено комерційний акт №463003/65 від 27.08.2020.

Вказаним актом зафіксовано, що у залізничній накладній №50343375 маса вантажу за перевізним документом складає 60100 кг, натомість фактична маса - 57480 кг, що менше на 2620 кг.

У комерційному акті також містяться відомості про те, що навантаження здійснено насипом, маркування однією поздовжньою жовтою смугою вздовж вагона слабо виражене, в перевізному документі маркування значиться. 3авантажений згідно документа. Виїмки, заглиблення відсутні. Розвантажувальні люка зачинені на запірний механізм. Вагон у технічному стані справний.

Зі змісту комерційного акту вбачається, що перевірка маси вантажу у вагоні №67914556 за накладною №50343375 здійснено залізницею шляхом зважування на 150-ти тонних електронних вагонних вагах №89 станції Пологи Донецької залізниці, остання державна повірка яких здійснена 04.06.2020.

Згідно з технічним паспортом засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ), заводський №89 станції Пологи Придніпровської залізниці (яким було здійснено контрольне зважування), дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію 26.10.2007, міжповірочний інтервал ЗВВТ становить 6 місяців, інтервал між оглядами-перевірками 3 місяці (а.с.17-23).

Відміткою у паспорті підтверджено, що остання державна повірка ваг здійснена 04.06.2020 (а.с.23 зворот).

Отже, на час контрольного зважування (27.08.2020), електронні вагонні ваги №89 станції Пологи Донецької залізниці були повірені, як цього вимагає п.5 «Правил приймання вантажів до перевезення».

Відповідачем не надано суду доказів, які б викликали сумніви у достовірності показів зазначеного засобу ваговимірювальної техніки.

В накладній №50343375 міститься інформація про те, що Державне підприємство Шахтоуправління Південнодонбаське № 1 визначило вагу вантажу у вагоні №67914556 на вагонних вагах (200 т), заводський №0047.

Таким чином, вантажовідправник визначив масу вантажу у вагоні таким же самим способом (шляхом зважування на вагах), як і залізниця.

Комерційний акт №463003/65 від 27.08.2020 підписали: начальник станції Чистов В.Є., начальник вантажного району Прокопенко Л.О., комерційний агент Кузьміна І.С.

Стосовно повноважень осіб, які підписали комерційний акт судова колегія зазначає наступне.

Згідно з пунктом 10 «Правил складання актів» комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Отже, у пункті 10 цих Правил визначено перелік осіб-працівників залізниці, які мають право підписувати комерційні акти в силу їх посадового становища: начальник станції і начальник вантажного району, а також працівники залежно від обставин їх особистої участі у перевірці вантажу, який прибув на станцію залізниці.

За наявності трьох підписів зазначених працівників залізниці комерційний акт вважатиметься таким, що складений згідно з вимогами пункту 10 Правил складання актів.

Начальник станції Чистов В.Є. та начальник вантажного району Прокопенко Л.О. (посадова інструкція якої додана до позову, а.с.29) уповноважені на підписання комерційних актів в силу їх посадового становища, відповідно до п.10 «Правил складання актів».

З комерційного акту (розділу Д) вбачається, що зважування вагона №67914556 фактично здійснювалося комерційним агентом Кузьміною І.С., а отже вона відповідно до положень п.10 «Правил складання актів» є особою яка має право підписувати комерційний акт як працівник станції, який особисто здійснював перевірку.

Повноваження комерційного агента Кузьміної І.С. на підписання комерційних актів підтверджується наявним у справі наказом начальника станції Чистова В.Є. №21 від 11.02.2020 (а.с.26), відповідно до якого, комерційний агент Кузміна І.С. є відповідальною особою, яка має право підпису в комерційних актах, складених на станції Пологи згідно ст.129 Статуту Залізниць України

Отже, комерційний акт №463003/65 від 27.08.2020 підписаний уповноваженими особами (працівниками станції) у відповідності до п. 10 «Правил складання актів», за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та «Правил складання актів», а тому є належним та допустимим доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній фактичній масі вантажу.

Згідно із ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. Аналогічні положення містяться в п.5.5 розділу 5 «Правил оформлення перевізних документів», затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 за № 644

Відповідно до ст.118 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню у п`ятикратному розмірі проїзної плати.

При застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки.

Провізна плата за перевезення вантажу у вагоні №67914556 відповідно до залізничної накладної №50343375 складає 8839 грн. (а.с.11 зворот).

Згідно з приписами статей 118, 122 Статуту залізниць України, заявлений штраф у п`ятикратному розмірі від провізної плати становить 44195 грн., а отже, розрахунок позивача є арифметично правильним.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що розрахунок суми штрафу складено неуповноваженою особою, оскільки до позовної заяви не додано документів на підтвердження обсягу її та доказів перебування підписанта на відповідній посаді.

Судова колегія вважає безпідставними такі доводи відповідача, оскільки розрахунок, відповідно до положень ст.118, 122 Статуту залізниць України, виконано залізницею, як особою, що уповноважена на стягнення штрафу за допущене відповідачем правопорушення.

Крім того, доводи відповідача про відсутність доказів на підтвердження повноважень особи, яка склала розрахунок є новими, не заявлялися суду першої інстанції, а отже, не були предметом дослідження та оцінки суду першої інстанції, тому вони не можуть бути прийняті до уваги.

У відзиві на позов відповідач просив суд при винесенні рішення врахувати тяжкий фінансовий стан підприємства відповідача та можливість зменшення штрафних санкцій на підставі статті 233 ГК України. До відзиву на позов відповідач додав баланс Державного підприємства Шахтоуправління Південнодонбаське №1 станом на 31.12.2020 та звіт про фінансові результати за 2020 рік (а.с.103, 104), акти простоїв (а.с.91-94).

З цього приводу судова колегія зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Отже, звертаючись з клопотанням про зменшення розміру штрафу, відповідач повинен довести наявність обставин, які зумовлюють застосування зазначеної норми, а саме, надмірність розміру штрафу порівняно зі збитками позивача.

В клопотанні відповідач посилається лише на незадовільний фінансовий стан підприємства.

Проте, відповідно до ст.42 та абзацу 5 ст.44 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, а принципами підприємницької діяльності є комерційний розрахунок та власний комерційний ризик.

З огляду на наведене, зазначені відповідачем обставини передусім є наслідком господарської діяльності відповідача, його власного комерційного розрахунку та ризику, а не виникли в силу якихось об`єктивних та незалежних від відповідача обставин.

Нарахування штрафу у п`ятикратному розмірі провізної плати встановлено законодавчо в п.118 Статуту залізниць України, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України. У суду відсутні підстави оцінювати цей розмір штрафу, як надмірно великий.

Судова колегія також враховує, що відповідно до пункту 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній, а залізниці надане право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Зазначена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).

Відтак, недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктами 118, 122 Статуту залізниць України.

При цьому, зазначений штраф, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постановах від 29.04.2021 у справі №905/1450/20, від 27.03.2020 у справі №917/500/19, від 05.02.2019 №914/2339/17, які відповідно до ч.4 ст.236 ГПК України, враховуються судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для зменшення розміру штрафу.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу в повному розмірі - 44195 грн. правомірно задоволені судом першої інстанції.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що акт загальної форми №1325/1П від 27.08.2020 та комерційний акт №463003/65 від 27.08.2020 містять різні показники недовантаження (2100 кг та 2620 кг відповідно), що свідчить про неналежність цих доказів.

Судова колегія не приймає до уваги ці доводи відповідача, оскільки штрафні санкції, передбачені Статутом залізниць України нараховуються саме за наявності розбіжності у масі вантажу (без врахування величин цієї розбіжності).

Відповідачем не спростовано факт неправильного зазначення ним у накладній №50343375 маси вантажу.

Крім того, як вбачається з акту загальної форми №1325/1П від 27.08.2020 (а.с.15), недовантаження виявлено на ст.Комиш-Зоря, після чого вантаж був направлений для зважування до станції Пологи.

Комерційний акт №463003/65 від 27.08.2020, який фіксує факт неправильного зазначення у накладній маси вантажу, складений на станції Пологи за результатами контрольного зважування, під час якого було встановлено точну масу вантажу і який є належним доказом обставин, які в ньому зафіксовані.

За наведеного, доводи відповідача є безпідставними.

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що зважування вугілля на підприємстві відповідача здійснювалося на 200 тонних вагах, а позивачем на 150 тонних, що свідчить, на його думку, про можливість похибки.

Проте, такі доводи відповідача є необґрунтованими, оскільки різна вантажопідйомність вагонних ваг не впливає на показники маси вантажу та не може свідчити про похибку під час зважування.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що позивач не зважував вагони без вантажу, в той час як вага вагонів не завжди відповідає маркуванню на них.

Колегія суддів не погоджується з доводами відповідача, оскільки нормативними документами, які регулюють спірні правовідносини, не перебачено вимог щодо зважування вагонів без вантажу. Твердження відповідача про можливу похибку ніякими доказами не підтверджено.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що в протоколі зважування вагонів маса вантажу вписана вручну, а не шляхом друкування, що не відповідає вимогам «Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України», затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України № 442 від 31.07.2012.

З цього приводу судова колегія зазначає наступне.

З протоколу зважування вагонів від 27.08.2020 (а.с.24) вбачається, що він виконаний шляхом друкування та вписування вручну номерів вагонів та маси вантажу.

Відповідно до п.3.4. Інструкції Про порядок застосування засобів вагоновимірювальної техніки на залізничному транспорті (затверджена наказом Міністерства інфраструктури України № 442 від 31.07.2012 та зареєстрована Міністерством юстиції України 11.10.2012 за № 1716/22028), результати зважування на електронних ЗВВТ повинні видаватися у друкованому вигляді, для чого конструкція вагопроцесора має передбачати можливість підключення до нього друкувального пристрою.

У ЗВВТ для статичного зважування, прийнятих в експлуатацію до набрання чинності цією Інструкцією, допускається відсутність друкувального пристрою (п.3.5 Інструкції).

Вказана Інструкція набрала чинності 05.11.2012.

Згідно з технічним паспортом засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ), заводський №89 станції Пологи Придніпровської залізниці, він прийнятий в експлуатацію 26.10.2007 (а.с.17 зворот), тобто, до набрання чинності Інструкцією.

Враховуючи наведене та п.3.5 Інструкції, у цьому випадку відсутність друкувального пристрою допускається.

Отже, доводи відповідача є безпідставними.

Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги відповідача без задоволення, а рішення Господарського суду Донецької області від 25.05.2021 року у справі №905/420/21- без змін.

З урахуванням приписів статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.270, п.1 ч.1 ст.275, ст.ст.276, 282, Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 25.05.2021 року у справі №905/420/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 30.07.2021р.

Головуючий суддя О.Є. Медуниця

Суддя В.І. Пушай

Суддя І.В. Зубченко