26.07.2021Справа № 910/6248/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «РЕКОН» про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «РЕКОН» до Державного підприємства «НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ЕНЕРГОАТОМ» про стягнення 344 724, 13 грн,
Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «РЕКОН» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ЕНЕРГОАТОМ» про стягнення 344 724, 13 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.07.2021 позов задоволено частково, внаслідок чого стягнуто з Державного підприємства «НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ЕНЕРГОАТОМ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «РЕКОН» 314 196, 00 грн, заборгованості, 9 056, 27 грн 3% річних, 21 293, 91 грн інфляційних втрат та 5 168, 19 грн судового збору. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

14.07.2021 від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просить стягнути з відповідача на його користь понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 26 227, 31 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За приписами частини 3 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Оскільки рішення у справі № 910/6248/21 ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та суд вважає наявні у справі матеріали достатніми для здійснення розгляду заяви без виклику учасників справи, то згідно приписів ст. 244 ГПК Україна судове засідання для розгляду заяви позивача не призначається.

Розглянувши подану заяву, суд дійшов висновку про наявність підстав для її часткового задоволення з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За приписами частин 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат та пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до частин 1-4 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 грудня 2017 року між ТОВ НВП «РЕКОН» (замовник) та фізичною особою-підприємцем Бойком Павлом Юрійовичем (виконавець) було укладено договір про надання юридичних послуг № РЕК - 01/17 (далі - Договір), предметом якого є надання правової допомоги.

Пунктом 4.3 Договору визначено, що оплата послуг виконавця здійснюється протягом п`ятдесяти п`яти календарних днів з моменту виставлення виконавцем рахунку-фактури за цим Договором, або на умовах, визначених додатковими угодами.

Згідно п. 4.5, 4.6 Договору, виконавець надає замовнику акт приймання-передачі виконаних робіт/наданих послуг у двох екземплярах, протягом трьох робочих днів з моменту виконання отриманого від останнього замовлення. Акт приймання-передачі виконаних робіт/наданих послуг підписується та скріплюється печатками сторін.

За умовами п. 4.9 Договору, замовник зобов`язується сплатити виконавцю винагороду у розмірі 5% від суми стягнення за судовим рішенням (мировою угодою).

Суд зазначає, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Між тим, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених витрат, понесених у зв`язку із наданням такої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Положеннями ст. 19 цього Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Згідно з частиною 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених витрат на послуги адвоката в розмірі 26 227, 31 грн в суді ТОВ НВП «РЕКОН» надано належним чином засвідчені копії наступних документів:

- Договору № РЕК - 01/17 про надання юридичних послуг від 01.12.2017;

- звіту про надання послуг з правничої допомоги № 3 від 30.06.2021;

- акту № 1/06 приймання-передачі наданих послуг від 30.06.2021 до Договору № РЕК - 01/17 про надання юридичних послуг від 01.12.2017 на суму 9 000, 00 грн;

- акту № 1/07 приймання-передачі наданих послуг від 12.07.2021 до Договору № РЕК - 01/17 про надання юридичних послуг від 01.12.2017 на суму 17 227, 31 грн;

Так, зі змісту акту № 1/06 приймання-передачі наданих послуг від 30.06.2021 до Договору № РЕК - 01/17 про надання юридичних послуг від 01.12.2017, вбачається, що виконавець надав, а клієнт прийняв наступні послуги:

- аналіз та оцінка спірного питання щодо стягнення заборгованості з ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» за договором № 15851/53-124-01-19-11366 від 19.11.2019, у кількості 2 годин, вартістю 2 000, 00 грн;

- складання та подання до суду позовної заяви про стягнення заборгованості з ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» за договором № 15851/53-124-01-19-11366 від 19.11.2019, у кількості 4 годин, вартістю 4 000, 00 грн;

- аналіз відзиву ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» на позовну заяву та складання і подання відповіді на відзив, у кількості 2 годин, вартістю 2 000, 00 грн;

- складання та направлення супровідного листа у справі № 910/6248/21, у кількості 1 години, вартістю 1 000, 00 грн.

За приписами частин 5, 6 статті 126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У відзиві на позовну заяву, відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, вказував на відсутність підстав і для стягнення судових витрат, проте клопотання про зменшення розміру таких витрат не заявлялось.

Разом з цим, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для «конкретної справи» (п. 4.16. постанови Верховного Суду від 30.11.2020 у справі № 922/2869/19).

У постанові Верховного Суду від 30.11.2020 у справі № 922/2869/19 зазначено, що висновки «суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони» та «суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання» не є тотожними за своєю суттю, і фактично другий висновок відповідає викладеному в пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, що «під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу».

Часткова відмова стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та висновків об`єднаної палати про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права (п. 4.16. постанови Верховного Суду від 30.11.2020 у справі № 922/2869/19).

Дослідивши зміст наданих доказів в підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, враховуючи конкретні обставини справи, керуючись такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також критерієм розумності, суд дійшов висновку не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі витрати на професійну правову допомогу, що заявлені до стягнення.

Так, у п. 4 акту № 1/06 приймання-передачі наданих послуг від 30.06.2021 до Договору № РЕК - 01/17 про надання юридичних послуг від 01.12.2017 зазначено, що виконавчем надано послугу зі складання та направлення супровідного листа у справі № 910/6248/21, у кількості 1 години, вартістю 1 000, 00 грн.

В ухвалі Господарського суду міста Києва від 22.04.2021 про відкриття провадження у справі судом було зобов`язано позивача у строк до 14.05.2021 надати до суду належним чином засвідчену копію Специфікації № 1 (Додатку № 1) до Договору № 15851/53-124-01-19-11366 від 19.11.2019 належної якості.

Наведене обумовлено тим, що примірник цієї специфікації, долучений до позовної заяви наданий в не придатному для дослідження стані.

13.05.2021 на виконання вимог ухвали, позивачем надано належним чином засвідчену копію Специфікації № 1 (Додатку № 1) до Договору № 15851/53-124-01-19-11366 від 19.11.2019.

Разом з цим, суд вважає, що повторне надання доказів на вимогу суду, через наявні дефекти у первинно поданих документах не може бути віднесено до переліку наданих юридичних послуг, оскільки витребування відбулось з вини позивача, а відтак судові витрати в цій частині не можна вважати неминучими, що є підставою для відмови у здійсненні розподілу судових витрат в цій частині.

Водночас, суд зауважує, що згідно пункту 3 частини 4 статті 129 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, послуги, надані адвокатом згідно акту № 1/06 приймання-передачі наданих послуг від 30.06.2021 до Договору № РЕК - 01/17 про надання юридичних послуг від 01.12.2017, підлягають перерахунку пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне зменшити заявлену до стягнення суму витрат за актом № 1/06 приймання-передачі наданих послуг від 30.06.2021 до Договору № РЕК - 01/17 про надання юридичних послуг від 01.12.2017 до 7 995, 87 грн.

Заявлену же до стягнення суму «гонорару успіху» адвоката, суд задовольняє в повному обсязі в сумі 17 227, 31 грн, оскільки відповідачем не наведено жодних обставин або доказів, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неспівмірність, нерозумність, нереальність понесених витрат на професійну правничу допомогу та/або неналежне оформлення документів, визначених Законом України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», частиною третьою статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Суд зауважує, що у абз. 3 пункту 6.5 постанови ОП КГС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 зазначено, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Також суд враховує те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає позицію щодо юридичного терміну «фактично понесені» витрати на правову допомогу, згідно з якою в ситуації, коли заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, але він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями на користь особи, яка представляла заявника протягом провадження у Європейському суді з прав людини, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними». З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Тогджу проти Туреччини», заява № 27601/95, п. 158, від 31 травня 2005 року; «Начова та інші проти Болгарії», заяви №№ 43577/98 і 43579/98, п. 175, ECHR 2005 VII; «Імакаєва проти Росії», заява № 7615/02, ECHR 2006 XIII; «Карабуля проти Румунії», заява № 45661/99, п. 180, від 13 липня 2010 року; «Бєлоусов проти України», заява № 4494/07, п. 116, від 07 листопада 2013 року.

Приймаючи до уваги викладене, з огляду на заявлену позивачем ціну позову, обсяг та зміст наданих адвокатом послуг, а також те, що позовні вимоги у справі задоволено частково, суд дійшов висновку, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню в сумі 25 223, 18 грн.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 236-242, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «РЕКОН» про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Прийняти додаткове рішення, яким вирішити питання про розподіл судових витрат.

Стягнути з Державного підприємства «НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ЕНЕРГОАТОМ» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ідентифікаційний код 24584661) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «РЕКОН» (49044, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 37; ідентифікаційний код 13476098) 25 223, 18 грн (двадцять п`ять тисяч двісті двадцять три гривні 18 коп.) витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Додаткове рішення в повному обсязі складено 26.07.2021.

Суддя О.С. Комарова