ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.04.2021р. м.Харків Справа № 905/177/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження №905/177/21

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

до відповідача Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»

про стягнення 85 942,04 грн.,

без виклику (повідомлення) представників сторін,

Суть спору: АТ «Укрзалізниця» в особі РФ «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до ПрАТ «ММК Ім. Ілліча» про стягнення 85 942,04 грн., з яких: 3 750 - плата за користування, 45 068,64 грн. - збір за зберігання вантажу, 37 123,40 грн. - збір за охорону вантажу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем строку вивезення вагонів у складі поїзда №9513 зі станції Маріуполь - сортувальний Донецької залізниці.

03.02.2021р. господарським судом постановлено ухвалу, якою відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено: відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, заперечень на відповідь на відзив протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив; позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов.

Під час розгляду справи відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, у якому останній просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі з посиланням на те, що:

- по-перше, всупереч п.3.1. ЄТП роботи під`їзної колії ПрАТ «ММК ім. Ілліча», яким передбачено, що вагони для вантажного двору повинні знаходитись в голові або хвості потягу, два вагони для вантажного двору станції Маріуполь-Сортувальний знаходились у середині потягу (№15, 20), що значно ускладнило експлуатаційну роботу на станції примикання комбінату при забиранні потягу;

- по-друге, під час проведення приймально-здавальних операцій у потязі №9513 виявлено 17 технічно несправних вагонів (12 вагонів власності ЦТЛ), однак всупереч п.15 договору №1/28 від 28.02.2017р. залізницею не оформлено жодного акту загальної форми ГУ-23, які повинні бути складені при передаванні на під`їзну колію несправних власних вагонів або контейнерів, що належить підприємствам або власності перевізника.

- по-третє, до складу потягу №9513 входило 16 вагонів, які прибули з досильними накладними, із них 5 вагонів СМГС, з огляду на що відповідачу знадобився додатковий час для оформлення належної документації, в т.ч. митного оформлення накладних СМГС;

- по-четверте, всупереч п.6 договору №1/28 від 28.02.2017р., яким передбачено, що максимальна кількість вагонів в кожній передачі, яка здається власнику колії по станції Маріуполь-Сортувальний становить 57 вагонів, кількість вагонів у потязі №9513 перевищила місткість колій парку прийому поїздів власника колії, що значно ускладнило експлуатаційну роботу станції власника колії;

- по-п`яте, 20.08.2020р. на під`їзну колію прибуло 927 вагонів, з них на станцію Маріуполь-Сортувальний прибуло 414 вагонів, що перевищило середньодобовий вагонообіг по станції Маріуполь-Сортувальний на 89%. Вказані обставини зумовили ускладнення в експлуатаційній роботі станції комбінату, а тому відповідач, на його думку, має бути звільнений від плати за користування вагонами на підставі ст.121 Статуту та п.16 розділу 6 Правил користування вагонами і контейнерами;

- по-шосте, нарахування плати за користування вагонами та збору за охорону вантажу необхідно проводити після закінчення безоплатного зберігання вантажу, оскільки затримка може наступити тільки після закінчення терміну безоплатного зберігання вантажу визначеного ст.46 Статуту залізниці України.

Крім того, відповідачем надано суду власний контррозрахунок, відповідно до якого плата за користування 25 власними вагонами становить 145,10 грн. з ПДВ; збір за зберігання 48 завантажених та 2 порожніх вагонів 45 068,64 грн. з ПДВ; збір за охорону 16 вагонів 3 621,79 грн. з ПДВ, а у загальному розмірі 48 835,53 грн. з ПДВ.

У відповіді на відзив позивач з викладеними у відзиві запереченнями відповідача не погоджується з посиланням на те, що:

- по-перше, в спірному випадку вагони не подавалися локомотивом залізниці на фронти навантаження (вивантаження), а знаходилися на передавальних коліях ст.Маріуполь-Сортувальний і згідно з умовами договору № 1/28 від 28.02.2017 мали бути вивезені зі станції локомотивом відповідача впродовж 4 годин після закінчення передавальних операцій, тому посилання відповідача на п.16 Правил користування вагонами і контейнерами вважає необґрунтованим, так як затримка спірних вагонів відбулась саме через не забирання власником колії вагонів з передавальних колій ст. Маріуполь-Сортувальний;

- по-друге, укладені між сторонами договори не встановлюють їх максимальну переробну спроможність фронтів навантаження (вивантаження). Визначена в акті обстеження під`їзної колії середньодобова кількість вагонів по ст. Маріуполь-Сортувальний у розмірі 219 одиниць не обмежує кількість вагонів, які передаються на під`їзну колію відповідача ні з максимальної, ні з мінімальної сторони. Більше того, договором №1/28 від 28.02.2017р. не встановлено будь-яких обмежень щодо мінімальної, максимальної кількості вагонів, що мають забиратися на під`їзну колію відповідача;

- по-третє, відповідно до п.35 Правил видачі вантажів, час знаходження 16 вагонів за досильними накладними на станції Маріуполь-Сортувальний є цілком достатнім для оформлення належної документації;

- по-четверте, виявлені 17 вагонів з порушенням технічного стану прибули з вантажем, який відповідно до п.7 Правил видачі вантажів повинен був бути виданий одержувачу, який зазначений у накладній для вивантаження вантажу. Після вивантаження таких вагонів вони направляються на ремонт. При цьому, ні Статутом залізниць, ні Правилами перевезення вантажів, ні п.15 договору №1/28 від 28.02.2017р. не передбачено звільнення відповідача від сплати належних залізниці платежів в залежності від складання або не складання актів форми ГУ-23;

- по-п`яте, питання обсягів та кількості відправлених вантажів, що надходять на адресу одержувача, вирішуються між одержувачем та його контрагентами під час здійснення ними господарської діяльності та виконання укладених договорів без участі залізниці. Тому залізниця не може і не повинна впливати на кількість, обсяг, періодичність направлення вантажів на адресу відповідача;

- по-шосте, позиція відповідача щодо здійснення обліку часу користування вагонами з урахуванням безоплатного терміну зберігання не відповідає нормативним документам, оскільки облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, які складаються на підставі пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, актів загальної форми форми ГУ-23. Контррозрахунок відповідача у цій частині позивач вважає необґрунтованим, так як плата за користування вагонами нараховується за весь час користування вагонами, в тому числі і за час затримки;

- по-п`яте, твердження відповідача, що затримка може наступити тільки після закінчення терміну безоплатного зберігання вантажу і тому нарахування збору за охорону вантажу необхідно проводити після закінчення безоплатного зберігання вантажу, є необґрунтованими та такими, що суперечить Правилам перевезення вантажів, адже останній не враховує що зберігання вантажу та охорона вантажу є різними послугами за своєю природою. А безоплатне зберігання вантажу стосується виключно збору за зберігання вантажу. Тому плата за охорону вантажу нараховується відповідно до Розділу 2, гл.31 пункт 31.5 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом в межах України та пов`язані з ними послуги за весь затримки. З огляду на викладене, позивач вважає контррозрахунок відповідача у цій частині необґрунтованим.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач проти доводів позивача, викладених у відповіді на відзив заперечує з посиланням на те, що жодним нормативно-правовим актом не зазначено, що надання супутніх послуг, пов`язаних із затримкою вагонів (плата за користування вагонами, збір за зберігання, плата за охорону вантажу), починається після зарахування цих вагонів у платне користування, так само як і не вказано з якого часу вважаються вагони затриманими.

05.04.2021р. судом складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

28.02.2017р. між ПАТ «Укрзалізниця» (найменування якого змінено на АТ «Укрзалізниця») (залізниця, позивач) та ПрАТ «ММК ім. Ілліча» (власник колії, відповідач) укладено договір №1/28 (з додатковими угодами до нього від 22.05.2018р., від 17.07.2018р., від 19.11.2019р.) про експлуатацію залізничної під`їзної колії ПрАТ «ММК ім. Ілліча» при станції Маріуполь-Сортувальний РФ «Донецька залізниця» (в редакції додаткової угоди від 17.07.2018р.).

Пунктом 1.1 додаткової угоди від 22.05.2018р. внесено зміни до назви договору шляхом доповнення після слів «при станції Маріуполь-Сортувальний» словами «та станції Асланове».

Строк дії договору встановлено до 31.12.2020р. включно (п.19 договору в редакції додаткової угоди від 19.11.2019р.).

Відповідно до п.1 вказаного договору (в редакції додаткової угоди від 17.07.2018р.) згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів і на умовах цього договору експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику і примикає, зокрема, станцією Сартана-ІІ власника колії до станції Маріуполь-Сортувальний залізниці. Під`їзна колія обслуговується локомотивами власника колії.

Придатність вагонів під навантаження у технічному стані (в т.ч. під подвійні операції), що прибули на станцію Маріуполь-Сортувальний та Рудна, встановлюється робітниками залізниці під час огляду вагонів на здавальних коліях з визначенням їх придатності записом у журналі ф.ВУ-15 (п.5 договору в редакції додаткової угоди від 17.07.2018р.).

Вагони, які здані власнику колії забираються власником колії з передавальних колій станції Маріуполь-Сортувальний залізниці впродовж 4-х годин після закінчення передавальних операцій (абз.2 п.6 договору в редакції додаткової угоди від 17.07.2018р.).

На під`їзній колії встановлюється загальний (єдиний) термін знаходження вагонів 36,0 год. ( п.10 договору в редакції додаткової угоди від 17.07.2018р.).

Власник колії сплачує залізниці плату, у тому числі:

- за користування вагонами (контейнерами) згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами та Тарифного керівництва №1 (пп. «б»);

- інші збори і плати згідно Статуту залізниць України, Правил перевезень вантажів, Тарифного керівництва №1 (пп. «в»).

Збори і плати вносяться залізниці згідно з чинним законодавством (п.14 договору).

При переданні на під`їзну колію несправних власних вагонів або контейнерів, що належать підприємствам або власності перевізника залізниця складає відповідний акт загальної форми ГУ-23 та при поверненні даних вагонів у порожньому стані на передавальні колії складається ф.ВУ-23М та дається повідомлення до Автоматизованої системи УЗ. (п.15 договору в редакції додаткової угоди 17.07.2018р.).

Зарахування вагонів в користування власнику колії і виключення їх із користування провадиться по пам`яткам про подачу/забирання вагонів (контейнерів) з підписами представників залізниці і власника колії (п.16.3. договору).

Термін виконання передавальних операцій з урахуванням визначення придатності вагонів для виконання подвійних операцій встановлюється 1,5 хвилини на вагон та обліковується з моменту вручення власнику колії паперових перевізних документів або надання електронних документів на прибулі вагони поїзду (п.16.4. договору).

Рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України (ПТЕ), Інструкції з сигналізації залізниць України, Інструкції з руху поїздів та маневрової роботи на залізницях України. Приймання та відправлення поїздів виконується на станціях Маріуполь-Сортувальний залізниці та Рудна власника колії (п.3 договору).

14.02.2018р. між ПАТ «Укрзалізниця» (найменування якого змінено на АТ «Укрзалізниця») (перевізник, позивач) та ПрАТ «ММК ім. Ілліча» (замовник, відповідач) укладено договір надання послуг №00039/ЦТЛ-2018, предметом якого згідно з п.1.1 є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Надання послуг за договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами (п.1.3 договору).

Замовник, зобов`язався, зокрема, оплачувати перевізнику послуги, пов`язані з організацією та перевезенням вантажів та інші надані послуги з сум внесеної передоплати за кодом платника; відшкодовувати перевізнику витрати, пов`язані із затримками контейнерів і вантажів, що виникли на станціях залізниць України, через: неправильне оформлення відправниками перевізних документів; недодання до накладної документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил чи невірне їх оформлення; перевірку вантажів перевізником (маси вантажу), митними та іншими державними органами контролю; недостатність грошових коштів та закриття коду платника; інші причини, що залежать від перевізника, а також нести відповідальність за затримки вантажів на підходах до станції призначення та здійснювати оплату платежів, пов`язаних з цими затримками. Оплата вказаних послуг здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати за кодом платника (п.п. 2.1.6, 2.1.7 договору).

Перевізник зобов`язався, зокрема, приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або у вагонах (контейнерах) перевізника, надавати вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно інформації АС «Месплан», доставляти вантаж до станції призначення та видавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до договору; складати документи передбачені пунктом 1.3 договору щодо нарахування сум платежів (п.п.2.3.2, 2.3.5 договору).

Розмір плати за перевезення вантажу у вагонах замовника та вагонах залізниць інших держав, додаткових зборів, пов`язаних з перевезенням, розраховується за ставками і тарифами, які визначаються у відповідності до умов Збірника Тарифів (п. 3.1. договору).

Розрахунки за договором здійснюються через філію «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» ПАТ «Укрзалізниця» (п.4.1 договору).

Сторони договору несуть відповідальність за невиконання плану перевезень згідно із Статутом залізниць України (п.5.1 договору).

Договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладанням ЕЦП в АС «Клієнт УЗ» або вчинення замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з 19.02.2018р. по 31.12.2018р. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги (п.12.1 договору).

На виконання умов зазначених договорів 20.08.2020р. о 07:15 год. на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці на адресу вантажовласника - ПрАТ «ММК ім. Ілліча» зі станції Волноваха Донецької залізниці прибув потяг №9513.

У складі потягу №9513 знаходилось 58 вагонів, у т.ч. 4 вагона раніше основної відправки, 2 вагони одержувачу на вантажному районі, 1 вагон контрагента власника колії та 1 вагон в ремонт, що підтверджується натурним листом потягу від 19.08.2020р.

Факт подачі спірних 50 вагонів потягу №9513 на станції Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці 20.08.2020р. о 07:15 год. відповідачем не оспорюється і підтверджений пам`яткою №2452 про подавання вагонів, відповідно до якої 50 вагонів були передані залізницею та прийняті вантажоодержувачем 20.08.2020р. об 11:12 год. без зауважень щодо технічного стану вагонів.

22.08.2020р. на станції Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці складено акт про затримку вагонів №1-90 (форма ГУ-23а), відповідно до якого 20.08.2020р. о 07:15 год. прибув потяг №9513 на 2-гу колію парка прибуття. 50 вагонів віднесені на відповідальність вантажоодержувача згідно договору №1/28 20.08.2020р. об 11:12 год., 1 вагон для контрагента віднесено на відповідальність о 10:15 год., 2 вагона для одержувача на вантажному районі, 1 вагон для одержувача ВЧД, 4 вагона прибули раніше основного документа не віднесені на відповідальність, тому що немає основного документа. Склад у кількості 55 вагонів прибрано з 2-ої колії парка прибуття станції Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці 22.08.2020р. о 04:00 год. У вказаному акті також зазначено, що вагони простоювали з вини вантажоодержувача.

Акт про затримку вагонів №1-90 від 22.08.2020р. підписаний агентом комерційним Сібгатулліною В.М. та представником прийомоздавальника Ченцовою І.В., яка даний акт підписала із зауваженням, зазначивши про те, що вини одержувача в зазначених обставинах немає.

26.08.2020р. на станції Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці складено акт загальної форми №6-390 (форма ГУ-23), обставини, що викликали його складання: згідно АЗФ №1-90 від 22.08.2020р. на 2-гу колію станції Маріуполь-Сортувальний Донецької області з вини вантажоотримувача - ПрАТ «ММК ім. Ілліча» простоював поїзд №9513 в кількості 58 вагонів (4 вагони прибули раніше основної відправки, 1 вагон власник БЧ одержувач контрагента п/колії 1 вагон несправний одержувач ВЧД), 50 вагонів віднесені на відповідальність одержувача 20.08.2020р. об 11 год. 12 хв. Вагони з 2 колії станції Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці забрані вантажовласником колії 22.08.2020р. о 04 год. 00 хв. У вказаному акті зазначено, що за затримку вагонів на коліях станції нараховані наступні платежі: плата за користування 25 вагонами власності філії ЦТЛ нараховується по закінченню відповідальності одержувача, за 25 власних вагонів термін 36год. 48 хв. - 3 125 грн.; збір за зберігання вантажу масою 3,103 т за 1 добу - 37 521,50 грн.; збір за зберігання власного/орендованого рухомого складу на своїх осях 2 вагони протягом 1 доби 37,70 грн. Загальна сума за зберігання - 37 557,20 грн. Загальна сума по поїзду 71 618,37 грн. (без ПДВ).

При цьому, позивачем було пред`явлено відповідачу відомість №26089153р плати за користування вагонами на суму 3 125 грн. та накопичувальну картку №26080913 зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов`язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу) від 26.08.2020р. на суму 68 493,37 грн.

Представник відповідача (вантажовласник) вказану відомість та накопичувальну картку підписав із зауваженням такого змісту: сума 3 125 грн. відхиляється, буде розглянута в претензійному порядку; сума 68 493,37 грн. відхиляється, буде розглянута в претензійному порядку.

Позивач звернувся до відповідача з претензією №МДонФілія-2007/4591 від 18.11.2020р. з вимогою про сплату коштів у розмірі 85 942,04 грн., що включала плату за користування вагонами, збору за зберігання та охорону вантажу.

Відповідач у відповіді на претензію №94/913 від 09.12.2020р., вимоги щодо сплати додаткових зборів у сумі 85 942,04 грн. (з ПДВ) відхилив з посиланням на їх безпідставне нарахування.

Оскільки вимоги позивача залишені відповідачем без задоволення, останній звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача 85 942,04 грн., з яких: 3 750 грн. плата за користування вагонами, 45 068,64 грн. збір за зберігання вантажу, 37 -123, 40 грн збір за охорону вантажу.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних мотивів:

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У п.1 ч.2 ст.11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.2 ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Положеннями ч.5 ст.307 ГК України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту та відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами (статутами) та іншими нормативно-правовими актами.

У п.8 ЗУ «Про залізничний транспорт» визначено, що перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організовується на договірних засадах. Умови та порядок організації перевезень, у тому числі в прямому змішаному сполученні за участю залізничного та інших видів транспорту, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України. Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.

Пунктом 119 Статуту залізниць України, затвердженого постановою №457 від 06.04.1998р. Кабінету Міністрів України, передбачено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянам-суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Отже, за період фактичного використання суб`єктами господарювання вагонів та/або контейнерів залізниці для перевезення вантажів вноситься плата; до періоду використання вагонів (контейнерів) включається час затримки (простою) вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. Звільнення від такої плати може мати місце лише у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці.

Відтак, при розгляді спору про стягнення залізницею плати за користування вагонами (контейнерами) до предмета доказування належить доведення позивачем належними, допустимими і достатніми доказами факту використання вагонів (контейнерів) для перевезення вантажів замовника послуг з перевезення у відповідний період, а у разі якщо мала місце затримка вагонів на станціях призначення і на підходах до них (якими можуть бути проміжні станції), в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження, - надання доказів того, що така затримка була спричинена саме з вини вантажоодержувача (власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства).

Порядок користування вагонами визначається Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом №113 від 25.02.1999р. Міністерством транспорту України, п.п.3, 4 яких передбачено, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6). Відомості плати за користування вагонами складаються на вагони, що подаються під навантаження та вивантаження, і є документами обліку часу перебування вагонів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами. Час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника. Час передання вагонів залізницею вантажовласнику, а також вантажовласником залізниці зазначається у пам`ятці про подання/забирання вагонів, яка оформлюється після закінчення приймально-здавальних операцій.

Отже, час закінчення приймально-здавальних операцій фіксується в пам`ятках про подання/забирання вагонів форми ГУ-45, на підставі яких формуються відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46.

При цьому, усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість (п.2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України).

Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції, з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери. Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година. Причини, які є підставою для нарахування плати за користування вагонами в разі затримки їх на підходах до припортових станцій призначення, зазначаються в актах про затримку вагонів (п.п.6, 8, 12 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом №113 від 25.02.1999р. Міністерством транспорту України).

Як вище встановлено господарським судом, 20.08.2020р. о 07:15 год. на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці на адресу відповідача прибув потяг №9513, у складі якого знаходилось 58 вагонів, в т.ч. 4 вагони раніше основної відправки, 2 вагона одержувачу на вантажному районі, 1 вагон для контрагента власника колії та 1 вагон в ремонт.

Згідно з пам`яткою про подавання вагонів №2452, 50 вагонів були передані залізницею та прийняті вантажоодержувачем 20.08.202р. об 11:12 год., без зауважень щодо їх технічного стану.

Згідно акту про затримку вагонів №1-90 від 22.08.2020р., потяг №9513 у кількості 55 вагонів прибраний з 2-ої колії парка прибуття станції Маріуполь-Сортувальний Донецької області 22.08.2020р. о 04:00 год.

Враховуючи умови п. 6 договору №1/28 від 28.02.2017р. в редакції додаткової угоди від 17.07.2018р., відповідач повинен був забрати спірні вагони з 3-ої колії станції Маріуполь-Сортувальний своїм локомотивом протягом 4-х годин після закінчення передавальних операцій.

Таким чином, враховуючи те, що приймально-здавальні операції були здійснені з 07:15 год. по 11:12 год. 22.08.2020р., то відповідач повинен був забрати спірні вагони не пізніше 20.08.2020р. о 15 год. 12 хв.

Фактично спірні вагони потягу простояли на колії станції Маріуполь-Сортувальний Донецької області до 22.08.2020р. до 04:00 год., про що позивачем у присутності комерційних агентів станції Маріуполь-Сортувальний був складений акт загальної форми №6-390 від 26.08.2020р.

Отже, загальний час простою склав 36 год. 48 хв.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок плати за користування 25 вагонами відповідно до якого її розмір складає 3 125 грн. без ПДВ (3 750 грн. з ПДВ), суд виходить з тих обставин, що плата за користування вагонами нараховується згідно з п.15 Правил користування вагонами і контейнерами та Тарифного керівництва №1 розділ 5 «Ставки плати за користування вагонами і контейнерами залізниць», п.1.5 (таблиця №1) з урахуванням діючого коефіцієнта телеграфної вказівки №00019/ЦМ підпісан. №Ц-4/6-60/14-19 від 29.03.2019р.

Відповідно до Тарифного керівництва №1 розділ 5 (таблиця № 1) при нарахуванні плати за час затримки протягом 36 год. 48 хв. на коліях залізниці (25 вагонів) враховується загальна сума ставки за 37 годин 82,7 грн.

Здійснений позивачем розрахунок плати за користування вагонами, згідно з яким її розмір становить 3 125 грн. ( 82,7 грн. - 50% = 41,35 грн.; 41,35 грн. х 3,023 (коеф.) = 125 грн.; 125 грн. х 25 вагонів = 3 125 грн.; 3 125 грн. + 20% ПДВ = 3 750 грн.) перевірено господарським судом та встановлено, що розрахунок є арифметично вірним.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог в частині стягнення з відповідача плати за користування вагонами у розмірі 3 750 грн., а отже і про їх задоволення в цій частині.

Згідно з приписами ст.46 Статуту одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Відповідно до п.2 «Збір за зберігання вантажів на місцях загального користування» р. III «Збори за роботи та послуги, пов`язані з перевезенням вантажів» Тарифного керівництва №1, термін безоплатного зберігання обчислюється згідно з відповідними Правилами. Після закінчення терміну безоплатного зберігання нараховується збір за кожну добу в розмірі 4 грн за одну тонну - при зберіганні вантажів у вагонах, у тому числі у контейнерах - за масу брутто, округлену до повних тон. У всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.

Згідно з пп. 2.1. п. 2 розділу ІІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги (затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009р. №317) збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях (з одиниці) справляється в розмірі 5,9 грн. за добу. У всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.

На підставі п.8 р.7 ч.1 Правил перевезень вантажів на залізничному транспорті, затверджених наказом №644 від 21.11.2000р. Мінтрансу України, за час знаходження вагонів на місцях загального користування (коліях станції), позивачем нараховано відповідачу збір за зберігання вантажу у 50 вагонах у розмірі 37 557,20 грн. без ПДВ (45 068,64 грн. з ПДВ) та внесено до накопичувальної картки (ф. ФДУ-92) №026080913 від 26.08.2020р., яка представником вантажоодержувача підписана із зауваженням такого змісту «Сума 68 493,37 грн. - відхиляється, буде розглядатися у претензійно-позовному порядку».

Здійснений позивачем розрахунок збору за зберігання вантажу, згідно з яким його розмір становить 37 557,20 грн. (45 068,64 грн. з ПДВ) перевірено господарським судом та встановлено, що він містить арифметичні помилки при вирахуванні сум за формулами, виходячи з наступного:

плата за зберігання 48 завантажених вагонів: 3 103 т (загальна вага нетто 48 завантажених вагонів) х 4 грн. (розмір збору за зберігання однієї тони вантажів) х 3,023 (коеф.) х 1 (кількість днів зберігання з 00:00 год. 22.08.2020р. до 04:00 год. 22.08.2020р. з урахуванням того, що у всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної) = 37 521,48 грн. + 20% ПДВ = 45 025,78 грн.

плата за зберігання власного орендованого рухомого складу на своїх осях на коліях станціїї: 5,9 грн. х 2 (кількість вагонів) х 1 (кількість днів зберігання з 00:00 год. 22.08.2020р. до 04:00 год. 22.08.2020р. з урахуванням того, що у всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної) х 3,023 =35,68 грн. +20% ПДВ = 42,82 грн.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог в частині стягнення з відповідача збору за зберігання вантажу у розмірі 37 557,16 грн. (45 068,60 грн. з ПДВ), а отже і про їх часткове задоволення.

В затриманому потязі №9513, у відповідності до натурного листа цього потягу, знаходились 16 вагонів з вантажем, який підлягав охороні.

В силу норм ч.2 ст.12 ЗУ «Про залізничний транспорт», охорона вантажів і об`єктів залізничного транспорту здійснюються відомчою воєнізованою охороною Акціонерного товариства «Укрзалізниця».

Відповідачем той факт, що такі вагони підлягали охороні, не спростовується, жодних доказів на підтвердження ненадання/неналежного надання залізницею послуг охорони спірного вантажу суду не надано.

За змістом п.31.5 р.2 Тарифного керівництва №1, якщо на станціях з причин, не залежних від залізниці, виникає затримка вантажу, що охороняється, то з відправника (одержувача, експедитора) додатково справляється плата згідно з табл.4.

Відповідно до цієї таблиці тариф грн/ваг-год залежить від кількості вагонів, що охороняються при затримці вантажів і за охорону вагонів у кількості 16 і більше, крім прямих маршрутів встановлений у розмірі 15,6 грн. Час затримки зазначається в акті загальної форми ГУ-23 з моменту її виникнення до закінчення. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Здійснений позивачем розрахунок збору за охорону вантажу, згідно з яким його розмір становить 30 936,17 грн. (37 123,41 грн. з ПДВ) перевірено господарським судом та встановлено, що він є арифметично вірним виходячи з наступного:

15,6 грн х 41 год. х 16 вагонів х 3,023 (діючий коефіцієнт) = 30 936,17 грн. + 20% ПДВ = 37 123,40 грн.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог в частині стягнення з відповідача збору за охорону вантажу у розмірі 30 936,17 грн. (37 123,40 грн. з ПДВ), а отже і про їх задоволення в цій частині.

Доводи відповідача про те, що всупереч п. 3.1 ЄТП роботи під`їзної колії ПрАТ «ММК ім. Ілліча», яким передбачено, що вагони для вантажного двору повинні знаходитись в голові або хвості потягу, два вагони для вантажного двору станції Маріуполь-Сортувальний знаходились у середині потягу (№15, 20), що значно ускладнило експлуатаційну роботу на станції примикання комбінату відхиляються судом, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів підтвердження вищевказаних обставин.

Стосовно посилання відповідача на те, що під час проведення приймально-здавальних операцій, у даному поїзді виявлено 17 технічно несправних вагонів (12 вагонів власності ЦТЛ), про що зроблено відповідні записи в настільному журналі ф. ВУ-15, зроблені робітниками комбінату суд зазначає, що, по-перше, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження виявлення несправних вагонів; по-друге, умовами договору №1/28 від 28.02.2017р. (п.5) саме на залізницю покладено обов`язок визначення технічного стану вагонів і вона в межах своїх повноважень визначила придатність вагонів під час навантаження у технічному стані. Крім того, згідно пам`ятки №2452 про подавання вагонів вагони були передані залізницею та прийняті вантажоодержувачем без зауважень щодо їх технічного стану.

Також у відзиві на позовну заяву відповідач посилався на ст.121 Статуту та п.16 р.6 Правил користування вагонами і контейнерами як на підставу для звільнення від плати за користування вагонами та зазначив, що несвоєчасне звільнення колій станції призначення виникло виключно з причин, що залежать від перевізника.

Згідно зі ст.121 Статуту вантажовідправник, вантажоодержувач, порт звільняються від плати за користування вагонами і контейнерами: а) якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під`їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи; б) у разі подання залізницею вагонів (контейнерів) у кількості, що перевищує максимальну переробну спроможність навантажувальних і розвантажувальних пунктів відправника і одержувача; в) у інших випадках, передбачених Правилами.

Приписами п.16 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом №13 від 25.02.1999р. Міністерства транспорту України (з наступними змінами і доповненнями) встановлені випадки, коли вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами, зокрема, у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність. Вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником.

Таким чином, відповідно до п.16 Правил користування вагонами і контейнерами вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами, у разі подання локомотивом залізниці вагонів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність.

В спірному випадку вагони знаходились на передавальних коліях станції Маріуполь-Сортувальний і відповідно до умов договору №1/28 від 28.02.2017р. мали бути вивезені зі станції локомотивом комбінату впродовж 4-х год. після закінчення передавальних операцій, з огляду на що посилання відповідача на п.16 Правил користування вагонами і контейнерами відхиляється, оскільки є безпідставним та необґрунтованим.

Між тим, укладені між сторонами договори не встановлюють максимальну переробну спроможність фронтів навантаження (вивантаження) комбінату.

Доводи відповідача про те, що актом обстеження умов роботи на під`їзній колії ПрАТ «ММК ім.Ілліча» і станції примикання Маріуполь-Сортувальний та Асланове визначено середньодобову кількість вагонів по ст.Маріуполь-Сортувальний у розмірі 689 одиниць (п.9 акту) суд до уваги не приймає, оскільки ні умовами укладених між сторонами договорів, ні актом обстеження не передбачена заборона залізниці подавати вагони (виставляти на передавальні колії станції Маріуполь-Сортувальний) у більшій від зазначеної кількості.

Відповідачем також не доведено, що погодженого сторонами часу не вистачило для оформлення документації пов`язаної з прибуттям 16 вагонів за досильними накладними, з яких 5 вагонів СМГС, з огляду на що суд відхиляє доводи відповідача щодо необхідності додаткового часу для оформлення належної документації (в т.ч. митного оформлення СМГС).

Стосовно посилань відповідача на те, що нарахування плати за користування вагонами та збір за охорону вантажу необхідно проводити після закінчення безоплатного зберігання вантажу, оскільки затримка може наступити тільки після закінчення терміну безоплатного зберігання вантажу суд зазначає, що термін, визначений ст.46 Статуту залізниці України щодо безоплатного зберігання вантажу враховується виключно при нарахуванні збору за зберігання вантажу, тоді як позивачем розраховано та заявлено до стягнення плату за користування вагонами та збір за охорону вантажу.

Також суд погоджується з доводами залізниці щодо того, що питання обсягів та кількості відправлених вантажів, що надходять на адресу одержувача, вирішуються між одержувачем та його контрагентами під час здійснення ними господарської діяльності та виконання укладених договорів без участі залізниці, тому залізниця не може і не повинна впливати на кількість, обсяг, періодичність направлення вантажів на адресу відповідача. Залізниця зобов`язана доставити прийнятий до перевезення вантаж у встановлений Правилами строк та видати його одержувачу.

На підставі ст. 129 ГПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, витрати щодо сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 129, 231, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (87504, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Левченка, б.1; ідент. код ЄДР 00191129) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, б.5; ідент. код ЄДР 40075815) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (84400, Донецька обл., м. Лиман, вул. Привокзальна, б.22; ідент. код ЄДР ВП 40150216) плату за користування вагонами у розмірі 3 750 (три тисячі сімсот п`ятдесят) грн., збір за зберігання вантажу у розмірі 45 068 (сорок п`ять тисяч шістдесят вісім) грн. 60 коп., збір за охорону вантажу 37 123 (тридцять сім тисяч сто двадцять три) грн. 40 коп., судовий збір у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.

3. В решті позову відомовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 12.04.2021р.

Суддя Л.В. Ніколаєва