ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/700/21

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Луцюк Р.П.

За участю представників сторін:

Від позивача: Черновалюк П.І.

Від відповідача: Наумчик В.А. /голова кооперативу/;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до садівничого кооперативу „Буревестник про визнання недійсним рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 ) звернувся до господарського суду із позовною заявою до садівничого кооперативу „Буревестник (далі по тексту СК „Буревестник) про визнання недійсним та скасування усіх рішень, прийнятих на загальних зборах СК „Буревестник, які оформлені протоколом №4 від 22.04.2018р. Позовні вимоги обґрунтовані фактом порушення корпоративних прав ОСОБА_1 в результаті прийняття загальними зборами спірних рішень. При цьому, як на підставу для визнання рішень загальних зборів недійсними позивач посилається на відсутність у ОСОБА_2 повноважень чинного голови СК „Буревестник у зв`язку з прийняттям господарським судом Одеської області рішення від 21.06.2019р. по справі №916/284/19; відсутність будь-яких повідомлень про проведення загальних зборів із наданням членам кооперативу можливості ознайомитись з порядком денним загальних зборів; відсутність кворуму для проведення загальних зборів, оскільки на загальних зборах брали участь та голосували особи, які не мають статусу членів кооперативу; безпідставне прийняття загальними зборами рішення щодо зміни процедури скликання та проведення загальних зборів; відсутність проведених ревізій по касі кооперативу, завдання збитків членам кооперативу, фальсифікація кооперативом фактів, маніпулювання обставинами тощо.

Ухвалою від 12.04.2021 року справа була призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження.

У підготовчому засіданні, яке відбулось 26.05.2021р., судом було задоволено клопотання ОСОБА_1 про витребування у відповідача оригіналу журналу протоколів загальних зборів СК "Буревестник". В процесі розгляду судом даного спору СК "Буревестник" було надано суду письмові пояснення, згідно яких відповідачем було повідомлено про відсутність журналу протоколів загальних зборів членів кооперативу. При цьому, СК "Буревестник" було наголошено, що ведення журналу не передбачено жодним законодавчим актом України.

СК „Буревестник повністю заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Зокрема, відповідачем було наголошено, що після прийняття судом рішення по справі №916/284/19 ОСОБА_1 був повторно усунутий із посади голови кооперативу, а, отже, доводи, наведені позивачем у названій частині є безпідставними та необґрунтованими. СК „Буревестник зазначено, що позивач у позовній заяві посилається на вчинення як відповідачем, так і іншими особами кримінальних злочинів, але жодне судове рішення, яким підтверджено викладені у позовній заяві факти, позивачем надано не було; доводи позивача про недотримання вимог Статуту щодо порядку скликання та проведення загальних зборів, за переконанням відповідача, є безпідставними, оскільки усі члени кооперативу були належним чином повідомлені про загальні збори заздалегідь за 10 календарних днів до дати їх проведення шляхом розміщення відповідного оголошення на інформаційному стенді, розташованому на території кооперативу; доводи про необхідність створення реєстраційної та лічильної комісії, про обов`язок проводити реєстрацію присутніх у спеціальному реєстраційному журналі, прошитому та завіреному підписами членів реєстраційної комісії, проведення зборів з фіксацією присутніх завдяки їх особистим підписам не ґрунтуються на вимогах закону. СК „Буревестник також наголошено про необґрунтованість доводів позивача про відсутність кворуму, оскільки на дату проведення загальних зборів до складу кооперативу входило 42 члени, 25 із яких були присутні під час проведення спірних загальних зборів, що свідчить про наявність кворуму для проведення загальних зборів. При цьому, відповідачем також було вказано, що більшість інформації, яка наведена по тексту позовної заяви, а також додатки, додані до позовної заяви взагалі не стосуються предмета спору.

Ухвалою суду від 23.06.2021р. підготовче провадження по даній справі було закрито із призначенням справи до судового розгляду по суті.

06.07.2021р. до господарського суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи заяви ОСОБА_3 від 21.06.2021р. щодо журналу протоколів загальних зборів. Крім того, 13.07.2021р. до суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи колективної заяви членів ревізійної комісії, а також повторної заяви ОСОБА_3

21.07.2021р. до господарського суду від СК „Буревестник надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копій нотаріально засвідчених заяв свідків, які повідомляли про свою участь та голосування на загальних зборах та надавали пояснення щодо причин, з яких вони не були внесенні до списку тощо.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Згідно з ч. 8 ст. 80 ГПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

В силу приписів ч. 1, 3, 4 ст. 88 ГПК України показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка. Підпис свідка на заяві посвідчується нотаріусом. Не вимагається нотаріальне посвідчення підпису сторін, третіх осіб, їх представників, які дали згоду на допит їх як свідків. Заява свідка має бути подана до суду у строк, встановлений для подання доказів.

Враховуючи надання ОСОБА_1 заяви ОСОБА_3 , яка фактично є заявою свідка, із порушенням встановлених ГПК України строків та за відсутності її нотаріального посвідчення, підстави для врахування наданого позивачем доказу відсутні. Крім того, підстави для врахування наданих СК „Буревестник заяв свідків на стадії розгляду справи по суті також відсутні, оскільки відповідачем взагалі не було наведено суду причин неможливості своєчасного подання заяв свідків разом із поданням відзиву на позов.

Слід зазначити, що 20.07.2021р. до господарського суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про витребування від відповідача оригіналу аркушу із підписами присутніх осіб на загальних зборах, які відбулись 22.04.2018р., із посиланням на невідповідність наданого відповідачем у межах іншої справи списку присутніх осіб списку, який був наданий відповідачем у межах даної справи. Крім того, позивач просив витребувати з архіву суду справу №916/284/19 для ознайомлення зі списком, який раніше надавався відповідачем.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Враховуючи звернення ОСОБА_1 до суду із даним клопотанням на стадії розгляду справи по суті, а також приймаючи до уваги відсутність взагалі будь-якого обґрунтування неможливості подання вказаного клопотання у межах підготовчого провадження, клопотання було залишено судом без задоволення. При цьому, суд зазначає, що ОСОБА_1 , як сторона по справі №916/284/19, мав можливість самостійно ознайомитись із вказаною справою, а, отже, підстави для її витребування судом також відсутні.

20.07.2021р. до господарського суду від ОСОБА_1 надійшла повторна заява про винесення окремої ухвали щодо вчинення головою СК „Буревестник порушень законодавства, які містять ознаки кримінального правопорушення. В обґрунтування поданої заяви позивач посилається на факт підробки відповідачем підписів осіб, присутніх на загальних зборах, які відбулись 22.04.2018р.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 246 ГПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

Господарський суд звертає увагу позивача, що висновок про підробку підписів може бути зроблений за результатами проведення почеркознавчої експертизи. При цьому, обставина підробки підписів саме головою СК „Буревестник може бути встановлена в ході проведення кримінального провадження. Таким чином, у господарського суду відсутні підстави та процесуальна можливість на стадії розгляду справи по суті встановлювати факти підробки підписів членів кооперативу, що, відповідно, свідчить про відсутність підстав для задоволення поданої позивачем заяви. При цьому, суд звертає увагу ОСОБА_1 , що оцінка наявним в матеріалах справи доказам буде надана судом за правилами, встановленими процесуальним законодавством.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, суд встановив наступне.

Відповідно до довідки від 30.09.2017р., підписаної головою СК «Буревестник» - ОСОБА_1 , станом на вересень 2017р. до складу кооперативу входить 45 членів.

Згідно п. 1.1, 1, 3, 1.5 Статуту СК «Буревестник», затвердженого рішенням загальних зборів, яке оформлено протоколом №2 від 16.12.2017р., кооператив є правонаступником садівничого товариства «Буревестник», створеного у 1957 році профспілкою Обкому вищої школи та наукових установ. Тип кооперативу обслуговуючий. Засновниками кооперативу є члени кооперативу у складі 42 фізичних осіб. Засновники кооперативу з моменту його державної реєстрації мають рівні права та несуть рівні обов`язки з іншими членами кооперативу.

Відповідно до п. п. 6.2-6.5 Статуту СК «Буревестник» вступ до кооперативу здійснюється на підставі поданої заяви до правління кооперативу. Член кооперативу сплачує вступний і членський внески в порядку, визначеному статтею 7 цього Статуту. Рішення правління кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами членів кооперативу. З моменту прийняття правлінням кооперативу такого рішення та до моменту його затвердження загальними зборами членів кооперативу така особа має ті ж права і обов`язки, що й інші члени кооперативу.

Згідно з п. п. 101., 10.2 Статуту СК «Буревестник» вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу, які складаються з членів кооперативу. Кожний член кооперативу на загальних зборах має один голос.

Пунктами 10.5, 10.6 Статуту СК «Буревестник» передбачено, що загальні збори членів кооперативу правомочні вирішувати питання, якщо на них присутні більше половини його членів. Кожний член кооперативу має один голос. Рішення загальних зборів членів про прийняття, внесення змін до Статуту, вступ до кооперативного об`єднання або вихід з нього та про реорганізацію або ліквідацію кооперативу вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як 75 відсотків членів кооперативу, присутніх на загальних зборах кооперативу. З інших питань рішення приймаються простою більшістю голосів членів кооперативу, присутніх на загальних зборах.

Згідно з п. 10.9 Статуту СК «Буревестник» повідомлення членів кооперативу про проведення загальних зборів, порядок денний загальних зборів здійснюється за допомогою розміщення відповідних оголошень на інформаційному стенді на території кооперативу або в засобах масової інформації, не пізніше ніж за 10 календарних днів до дати проведення загальних зборів.

21.02.2018р. відбулись збори членів правління СК «Буревестник», за результатами яких були прийняті рішення про задоволення заяв двох фізичних осіб про вступ до членів СК «Буревестник».

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за №87 від 13.07.2021р. вбачається, що станом на 21.04.2018р. членами кооперативу виступали 42 особи.

22.04.2018р. відбулись загальні збори членів СК «Буревестник» за результатами проведення яких були прийняті рішення, оформлені протоколом №4, про обрання голови та секретаря зборів та уповноваження їх на підписання протоколу; затвердження форми заяви щодо неможливості участі у загальних зборах; внесення змін до Статуту, якими, зокрема, передбачено, що членами кооперативу є 45 осіб, внесення змін до порядку прийняття загальними зборами рішень; про визнання дій ОСОБА_1 неприйнятними та такими, що завдали збитків членам кооперативу, зобов`язання позивача надати документи, які стосуються постачання електричної енергії, та повернути грошові кошти, які є безпідставно утриманими позивачем; шляхом повторного голосування обрати головою правління ОСОБА_2 та уповноважити його на здійснення всіх необхідних дій для проведення державної реєстрації змін щодо СК «Буревестник», тощо.

Слід зазначити, що з протоколу №4 від 22.04.2018р. вбачається, що кількість членів кооперативу складає 45 осіб, на загальних зборах були присутні 30 осіб, а також 4 родичі членів кооперативу.

Список осіб, які були присутні 22.04.2018р. на загальних зборах членів СК «Буревестник», був наданий ОСОБА_1 під час звернення до суду із позовною заявою та доданий відповідачем до відзиву на позовну заяву /т. 1, а. с. 119; т. 2, а. с. 13/.

Крім того, СК «Буревестник» був наданий суду уточнений список осіб, які були присутні на загальних зборах, із зазначенням осіб, які запізнились на початок проведення зборів, але брали участь у зборах та голосували, найближчих родичів, які були присутні на зборах та голосували, а також родичів, які були присутні на зборах та не голосували /т. 2, а. с. 15/.

В процесі вирішення судом даного спору СК «Буревестник» також було надано суду заяви-пояснення членів СК «Буревестник», які повідомляли про свою участь та голосування на загальних зборах та надавали пояснення щодо причин, з яких вони не були внесенні до списку тощо. СК «Буревестник» також було надано суду довіреність на представництво інтересів одного члена кооперативу на загальних зборах, яка була 02.08.2018р. посвідчена приватним нотаріусом ( після дати проведення загальних зборів).

10.05.2018р. головою та членами правління СК «Буревестник» було складено акт, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився надати розписку про отримання рішень загальних зборів, які оформлені протоколом №4 від 22.04.2018р.

Рішенням господарського суду Одеської області від 21.06.2019р. по справі №916/284/19, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.09.2019р., позовні вимоги ОСОБА_1 до СК „Буревестник, Білгород-Дністровської міської ради в особі Відділу державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Управління з питань надання адміністративних послуг Білгород-Дністровської міської ради за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2 , було задоволено шляхом визнання недійсними усіх рішень, прийнятих на звітно-виборних зборах СК «Буревестник» 15.10.2017р. про звільнення з посади голови правління кооперативу ОСОБА_1 , виключення його зі складу підписантів кооперативу та обрання головою правління СК «Буревестник» - ОСОБА_2 ; скасування внесених змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно юридичної особи СК «Буревестник», зареєстрованих на підставі незаконних звітно-виборних зборів СК «Буревестник» від 15.10.2017р. про звільнення з посади голови правління кооперативу ОСОБА_1 , виключення його зі складу підписантів кооперативу та обрання головою правління СК «Буревестник» - ОСОБА_2 .

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.02.2021р. по справі №495/964/21 скарга ОСОБА_1 на бездіяльність уповноваженої особи Білгород-Дністровського РВП ГУ НП України в Одеській області у порядку ст.ст. 303-307 КПК України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань була задоволена частково, зобов`язано уповноважених осіб Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУ НП України в Одеській області невідкладно, але не пізніше 24-годин внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, у відповідності до вимог статті 214 КПК України, на підставі заяви ОСОБА_1 від 28.12.2020р. про кримінальні правопорушення, вчинені представником СК «Буревестник» - ОСОБА_2 , про що повідомити заявника.

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.03.2021р. по справі №495/7212/19 позовні вимоги ОСОБА_1 до Затоківської селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: СТ «Буревестник», ОСОБА_4 про визнання незаконними дії та зобов`язання вчинити певні дії було задоволено, визнано незаконними дії Затоківської селищної ради щодо не розгляду по суті заяв ОСОБА_1 від 24.05.2017 року, 04.10.2017 року, 15.02.2018 року, 11.09.2018 року, 19.10.2018 року, 25.10.2018 року та 05.11.2018 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва площею 0,0159 га, розташованої за адресою: земельна ділянка АДРЕСА_1 ; зобов`язано Затоківську селищну раду вчинити певні дії - розглянути на найближчій сесії заяви ОСОБА_1 про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва площею 0,0159 га, розташованої за адресою: земельна ділянка АДРЕСА_1

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.04.2021р. по справі №495/1163/21 апеляційна скарга ОСОБА_1 була задоволена частково, ухвала слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.03.2021 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 , поданої в порядку п.1 ч.1 ст. 303 КПК України, щодо бездіяльності слідчого у кримінальному провадженні №0002991 від 17.12.2019 року скасована, постановлена ухвалу, якою скаргу ОСОБА_1 , подану в порядку п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні №0002991 від 17.12.2019р. визнано такою, що підлягає розгляду, а матеріали скарги повернуті для її розгляду по суті до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, іншим слідчим суддею.

На підтвердження правомірності доводів, наведених в процесі вирішення даного спору, ОСОБА_1 також були надані суду заяви до ревізійної комісії СК «Буревесник», розпорядження ОСОБА_1 , які були адресовані відповідачу, акти перевірки фінансової діяльності, протокол ревізійної комісії, звіт комісії, довідку щодо сплати земельного податку, квитанції, виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ОК „Бриз-29, головою якого є позивач, Статут ОК „Бриз-29, інші документи, які стосуються діяльності ОК „Бриз-29, акти обстеження трансформаторної підстанції, копії державних актів про право власності на землю фізичних осіб.

СК «Буревесник» також надавались суду документи, зокрема, записку РФ „Одеська залізниця щодо перевірки інформації, яка надійшла від голови ОК „Бриз-29 - ОСОБА_1 , з питання укладення договору постачання електричної енергії, інші документи, які стосуються діяльності ОК „Бриз-29, тощо.

Звертаючись до господарського суду із позовними вимогами до СК «Буревесник» про визнання недійсним рішення, ОСОБА_1 було наголошено про наявність підстав для визнання недійсним та скасування усіх рішень, прийнятих на загальних зборах СК „Буревестник, які оформлені протоколом №4 від 22.04.2018р., у зв`язку з порушенням порядку скликання та проведення загальних зборів.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підстав позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) від 04.11.1950р. передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Частиною 1 ст. 167 Господарського кодексу України (далі ГК України) визначено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Господарською діяльністю у ГК України вважається діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Цей Кодекс розрізняє господарську діяльність, яка має на меті отримання прибутку (підприємництво) і некомерційну господарську діяльність, яка здійснюється без такої мети (ст. 3).

За способом утворення (заснування) та формування статутного капіталу стаття 63 ГК України відносить кооперативні підприємства до корпоративних, а за формою власності - до підприємств колективної власності.

Корпоративне підприємство характеризується тим, що утворюється, як правило, двома або більше засновниками за їх спільним рішенням (договором), діє на основі об`єднання майна та/або підприємницької чи трудової діяльності засновників (учасників), їх спільного управління справами, на основі корпоративних прав, у тому числі через органи, що ними створюються, участі засновників (учасників) у розподілі доходів та ризиків підприємства.

Підприємством колективної власності визнається корпоративне або унітарне підприємство, що діє на основі колективної власності засновника (засновників) (стаття 93 ГК України).

Кооперативи як добровільні об`єднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо). Діяльність різних видів кооперативів регулюється законом. Господарська діяльність кооперативів повинна здійснюватися відповідно до вимог цього Кодексу, інших законодавчих актів (стаття 94 ГК України).

Зазначені норми кореспондуються із нормами статей 83, 85, 86 ЦК України, згідно з положеннями яких юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариство може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом. Непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками. Непідприємницькі товариства (кооперативи, крім виробничих, об`єднання громадян тощо) та установи можуть поряд зі своєю основною діяльністю здійснювати підприємницьку діяльність, якщо інше не встановлено законом і якщо ця діяльність відповідає меті, для якої вони були створені, та сприяє її досягненню.

Особливості створення кооперативів та ведення господарської діяльності обслуговуючими кооперативами визначається Законом України "Про кооперацію" від 10.07.2003р. № 1087-IV (з наступними змінами та доповненнями, далі Закон України "Про кооперацію").

За змістом положень ст. ст. 2, 6, 9 Закону України "Про кооперацію" кооператив є юридичною особою, державна реєстрація якого проводиться в порядку, передбаченому законом; обслуговуючий кооператив - кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

Згідно з ч. 5 ст. 23 Закону України "Про кооперацію" виробничі кооперативи провадять господарську діяльність з метою одержання прибутку. Інші кооперативи надають послуги своїм членам, не маючи на меті одержання прибутку.

Таким чином, обслуговуючий кооператив незалежно від напряму його діяльності є господарською організацією - юридичною особою, яка здійснює некомерційну господарську діяльність з моменту державної реєстрації на підставі закону та свого статуту.

Згідно з положеннями ст. 12 Закону України "Про кооперацію" основними правами члена кооперативу є, зокрема, участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

Господарським судом у межах справи №916/284/19 було встановлено, що ОСОБА_1 є членом СК «Буревесник». Вказані обставини, в силу вимог ч. 5 ст. 75 ГПК України, не потребують доведення під час вирішення даного спору.

За змістом наведених норм корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності передбачені законом і статутними документами. Відповідно, члени обслуговуючого кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними. Позиція господарського суду із даного питання відповідає висновкам, які вкладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019р. у справі № 509/577/18, від 01.10.2019р. у справі № 910/7554/18, від 17.12.2019р. у справі № 904/4887/18.

Рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) та інших органів юридичної особи є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

У зв`язку з цим підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути: невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; - позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв`язку з порушенням прямих вказівок закону є: прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення або у разі неможливості встановлення наявності кворуму (статей 59, 60 Закону України "Про господарські товариства", статей 41, 42 Закону України "Про акціонерні товариства", статті 15 Закону України "Про кооперацію"); - прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства (частини 6 статті 42 Закону України "Про акціонерні товариства"); - прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного, на розгляд яких не було отримано згоди усіх присутніх на загальних зборах (ч. 5 ст. 61 Закону України "Про господарські товариства"); - відсутність протоколу загальних зборів ТОВ (ч. 6 ст. 60 Закону України "Про господарські товариства"); - відсутність протоколу загальних зборів АТ, підписаного головою і секретарем зборів (ст. 46 Закону України "Про акціонерні товариства").

Господарський суд зазначає, що рішення загальних зборів юридичної особи можуть бути визнані недійсними в судовому порядку в разі недотримання процедури їх скликання та проведення загальних зборів, встановленої, зокрема, ст. 15 Закону України "Про кооперацію".

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про кооперацію" чергові загальні збори членів кооперативу скликаються правлінням або головою кооперативу у разі потреби, але не рідше одного разу на рік. Про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів члени кооперативу повинні бути повідомлені не пізніше ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення. Позачергові загальні збори членів кооперативу скликаються на вимогу: не менше третини його членів; спостережної ради; ревізійної комісії (ревізора); органу управління кооперативного об`єднання, членом якого він є. У разі коли з організаційних причин (через територіальне розміщення чи значну чисельність членів кооперативу) проведення загальних зборів членів кооперативу неможливе, статутом кооперативу може бути передбачено скликання зборів уповноважених кооперативу. Кількість членів кооперативу, які мають право делегувати уповноважених, та порядок делегування уповноважених для участі у зборах уповноважених визначаються статутом кооперативу. Загальні збори членів кооперативу правомочні вирішувати питання, якщо на них присутні більше половини його членів, а збори уповноважених - за наявності не менше двох третин уповноважених. Кожний член кооперативу чи уповноважений кооперативу має один голос, і це право не може бути передано іншій особі.

В силу положень ст. 8 Закону України "Про кооперацію" основним правовим документом, що регулює діяльність кооперативу, є статут. У ньому визначаються порядок вступу до кооперативу і виходу з нього, права і обов`язки його членів та асоційованих членів, порядок встановлення розмірів і сплати внесків та паїв членами кооперативу та відповідальність за порушення зобов`язань щодо їх сплати, порядок скликання загальних зборів, його органи управління, контролю та їх компетенція, порядок утворення майна кооперативу і розподілу прибутку, умови реорганізації і ліквідації кооперативу та інші положення, що не суперечать законодавчим актам України.

Пунктами 10.5 Статуту СК «Буревестник» передбачено, що загальні збори членів кооперативу правомочні вирішувати питання, якщо на них присутні більше половини його членів.

Як зазначалось вище по тексту рішення, ОСОБА_1 в обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на відсутність кворуму під час проведення загальних зборів, оскільки на загальних зборах брали участь та голосували особи, які не мають статусу членів кооперативу.

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за №87 від 13.07.2021р. вбачається, що станом на 21.04.2018р. членами кооперативу виступали 42 особи. При цьому, у рішенні загальних зборів СК „Буревестник, які оформлені протоколом №4 від 22.04.2018р., вказано, що членами кооперативу виступають 45 осіб. Проте, за результатами проведення 22.04.2018р. загальних зборів членами СК „Буревестник прийнято рішення внести зміни до Статуту, якими, зокрема, встановити, що членами кооперативу є 45 осіб.

Слід зазначити, що СК «Буревесник» із посиланням на дані Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стверджував, що до складу кооперативу входить 42 особи. При цьому, господарський суд зазначає, що СК «Буревесник» не було надано суду будь-якого переліку членів кооперативу, які мали право брати участь у загальних зборах.

Враховуючи доводи ОСОБА_1 про відсутність у тих або інших осіб права брати участь на загальних зборах, суд доходить висновку, що обставина наявності кворуму під час проведення 22.04.2018р. СК «Буревесник» загальних зборів може бути встановлена судом за результатами оцінки наданих відповідачем документів, які підтверджують наявність у осіб статусу членів кооперативу. Проте, ненадання СК «Буревестник» списку осіб, які є членами кооперативу, у зв`язку з суперечністю наявних в матеріалах справа документах щодо кількості членів кооперативу, зокрема даних реєстру юридичних осіб та безпосередньо протоколу №4 від 11.04.2018р., має наслідком неможливість встановлення судом факту наявності кворуму при прийнятті спірних рішень.

Підсумовуючи вищевикладене, господарський суд доходить висновку про недоведеність СК «Буревестник» факту проведення 22.04.2018р. загальних зборів за наявності кворуму у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи чіткого переліку членів кооперативу, що є безумовною підставою для визнання прийнятих загальними зборами рішень недійсними.

Суд звертає увагу відповідача, що відсутність всіх документів, які стосуються діяльності кооперативу у зв`язку з їх неповерненням колишнім головою ОСОБА_1 після його звільнення з посади не позбавляє кооператив права вжити заходів щодо відновлення або створення нової документації, пов`язаної з діяльністю кооперативу, в тому числі, відновлення даних щодо членів кооперативу. Відсутність документів не звільняє відповідача від обов`язку дотримання вимог чинного законодавства та положень Статуту при вирішенні будь-яких питань, пов`язаних з діяльністю кооперативу, в тому числі, з питання захисту своїх прав у судовому порядку.

Господарським судом відхиляються надані СК «Буревестник» заяви-пояснення членів СК «Буревестник», які повідомляли про свою участь та голосування на загальних зборах та надавали пояснення щодо причин, з яких вони не були внесенні до списку, оскільки, по-перше, надані відповідачем заяви не були нотаріально посвідченні, що є порушенням ст. 88 ГПК України, по-друге, прибуття тих або інших осіб на загальні збори та подальше голосування не свідчить про наявність кворуму, оскільки кворум встановлюється до моменту проведення загальних зборів, а, отже, відсутність кворуму виключала можливість подальшого проведення загальних зборів. При цьому, суд звертає увагу позивача, що особи, які несвоєчасно прибули на загальні збори не позбавляються права брати участь у загальних зборах та голосувати з питань порядку денного у разі відкриття зборів за наявності кворуму.

Підсумовуючи вищевикладене, господарський суд доходить висновку про неможливість встановлення факту наявності кворуму при прийнятті спірних рішень під час проведення 22.04.2018р. загальних зборів членів СК «Буревестник», що є безумовною підставою для визнання рішень загальних зборів, які оформлені протоколом №4 від 22.04.2018р., недійсними.

У п. 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 "Справа "Серявін та інші проти України"" (Заява N 4909/04) зазначено, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Окрім того, господарський суд, при вирішення даної справи враховує висновки, наведені Європейським судом з прав людини у справі "Проніна проти України", яким було вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З урахуванням висновків, до яких дійшов суд при вирішенні даного спору, суду не вбачається за необхідне надавати правову оцінку кожному із доводів, наведених ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог, зокрема, про відсутність у ОСОБА_2 повноважень голови СК „Буревестник, відсутність будь-яких повідомлень про проведення загальних зборів із наданням членам кооперативу можливості ознайомитись з порядком денним загальних зборів; відсутність проведених ревізій по касі кооперативу тощо, оскільки більшість наведених позивачем доводів взагалі не стосується предмета спору.

Крім того, суд зазначає, що більша частина наданих ОСОБА_1 документів, зокрема, щодо діяльності ОК „Бриз-29, протоколів, звітів, квитанцій, інформації про відкриті кримінальні провадження взагалі не стосуються предмета спору. Так, надані позивачем документи лише підтверджують існування між позивачем та СК «Буревесник» спору, зокрема, щодо дій ОСОБА_1 на посаді керівника кооперативу, але ніяким чином не впливають на результати вирішення даного спору.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до садівничого кооперативу „Буревестник шляхом визнання недійсними рішень загальних зборів членів садівничого кооперативу „Буревестник, які оформлені протоколом №4 від 22.04.2018р.

Судові витрати зі сплати судового збору покладаються судом на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсними рішення загальних зборів членів садівничого кооперативу „Буревестник /67772, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, Лиманський курортний район; ідентифікаційний код 25034230/, які оформлені протоколом №4 від 22.04.2018р.

3. Стягнути з садівничого кооперативу „Буревестник /67772, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, Лиманський курортний район; ідентифікаційний код 25034230/ на користь ОСОБА_1 / АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 / судовий збір у розмірі 2270,00 грн. /дві тисячі двісті сімдесят грн. 00 коп./.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення складено 29 липня 2021 р.

Суддя С.П. Желєзна