УХВАЛА

26 липня 2021 року

м. Київ

Справа № 922/4043/19

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Краснова Є.В.,

розглядаючи матеріали касаційної скарги Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради на постанову Східного апеляційного господарського суду від 27.05.2021 (колегія суддів: Бородіна Л. І., Здоровко Л. М., Лакіза В. В.,)

у справі за позовом: Виконуючого обов`язки керівника Харківської місцевої прокуратури № 5 до: 1. Харківської міської ради, 2. Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради, 3. Фізичної особи-підприємця Рой Валентини Дмитрівни про визнання незаконним та скасування пункту 20 додатку до рішення, визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, скасування запису про державну реєстрацію права власності та зобов`язання повернути нежитлові приміщення,

ВСТАНОВИВ:

23.06.2021 Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради звернулося із касаційною скаргою на постанову Східного апеляційного господарського суду від 27.05.2021 (повний текст підписаний 28.05.2021).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.07.2021 справу передано на розгляд колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Краснов Є. В. - головуючий, Мачульський Г. М., Уркевич В. Ю.

Перевіривши матеріали касаційної скарги встановлено, що вона не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Відповідно до підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду встановлюється у розмірі - 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно з підпунктами 1, 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції закону, чинній на момент подання позовної заяви) за подання до господарського суду 1) позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) позовної заяви немайнового характеру 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру (частина третя статті 6 Закону України "Про судовий збір").

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як вбачається із змісту касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень, позивач у 2019 звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом про: 1) визнання незаконним та скасування пункту 20 додатку до рішення 9 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова» від 26.10.2016 №214/16; 2) визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 06.02.2018 №5548-В-С, укладеного між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та ФОП Рой В.Д., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Галіщевою О.А. і зареєстрованого в реєстрі за № 64; 3) скасування запису про державну реєстрацію права власності від 20.02.2018 № 24958163; 4) зобов`язання Рой В. Д. повернути територіальній громаді м. Харкова в особі Харківської міської ради нежитлові приміщення 1-го поверху № І, 1-:-7 загальною площею 87,9 кв.м в житловому будинку літ. «А-2», а Харківську міську раду Харківської області прийняти вказані приміщення. Ціна продажу нежитлових приміщень, становить 226 536грн.

Виходячи з приписів Закону України "Про судовий збір", судовий збір за подання даної касаційної скарги мав бути сплачений в сумі 18 322,08 грн ((1 921 грн x 3 немайнових вимог) + (226 536, 00грн х1,5% )) x 200%.

Проте до матеріалів касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Натомість, у касаційній скарзі викладено клопотання Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради про відстрочення сплати судового збору, оскільки сплата судового збору здійснюється скаржником після надходження із бюджету коштів, що потребує певного часу та буде здійснена після отримання додаткових коштів на оплату судового збору.

Верховний Суд відхиляє клопотання скаржника касаційної скарги про відстрочення сплати судового збору з огляду на наступне.

Підстави для вчинення господарським судом дій щодо відстрочення та розстрочення судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати викладені в статті 8 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Суд звертає увагу на те що, редакція зазначеної статті передбачає право суду з урахуванням майнового стану сторони відстрочити або розстрочити сплату судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати лише за наявності викладених вище умов.

Наявність передбачених частиною першою статті 8 Закону України "Про судовий збір" умов, за яких суд, враховуючи майновий стан сторони, може звільнити від сплати судового збору, заявником не наведено, а наведені в клопотанні обставини не узгоджуються з положенням цієї статті Закону.

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням та відсутністю коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (Pelevin v Ukraine), № 24402/02, § 27, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (Ashingdane v. The United Kingdom, § 57, 28.05.1985).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" (Case of Kreuz v. Poland), №28249/95, § 60 зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору з огляду на те, що скаржником не зазначено обставин та доказів поширення на нього умов, передбачених в частині першій статті 8 Закону України "Про судовий збір".

З метою усунення допущених недоліків оформлення касаційної скарги скаржнику слід сплатити судовий збір у сумі 18 322,08 грн, який має бути перерахований за такими реквізитами: УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: 899998; номер рахунку (IBAN): UA0026007; код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)"; символ звітності банку: 207 та надати належні докази сплати судового збору касаційному суду.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України, у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Крім того, у касаційній скарзі викладено клопотання про зупинення виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 27.05.2021. Однак враховуючи те, що касаційну скаргу скаржника залишено без руху, тобто питання про відкриття касаційного провадження наразі позитивно не вирішено, у суду відсутні підстави для розгляду на даний момент клопотання про зупинення виконання.

Керуючись статтями 174, 234, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору

2. Касаційну скаргу Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради залишити без руху до 27 серпня 2021.

3. Встановити Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали суду касаційної інстанції.

4. Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради надати Касаційному господарському суду у складі Верховного Суду (вул. О. Копиленка, 6, м. Київ, 01016) докази про дату вручення даної ухвали суду касаційної інстанції.

5. У разі усунення недоліків документи направити на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: вул. О. Копиленка, 6, м. Київ, 01016 та всім іншим учасникам справи, додавши до заяви про усунення недоліків докази такого направлення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснов