УХВАЛА

м. Київ

26.07.2021Справа № 910/11804/21

Суддя господарського суду міста Києва Ломака В.С., розглянувши

позовну заяву Дочірнього підприємства «Старокостянтинівський молочний завод»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейдфіст»

про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство «Старокостянтинівський молочний завод» (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейдфіст» (далі - відповідач) про визнання недійсним з моменту укладення Договору поставки від 15.02.2019 № ТР-19/03/13.

Розглянувши позовну заяву з доданими до неї документами на предмет наявності правових підстав для відкриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у рішенні № 9-зп від 25 грудня 1997 року офіційно розтлумачив цю норму та зазначив, що частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений, зокрема, Господарським процесуальним кодексом України.

Вимоги щодо змісту та форми позовних заяв визначені статтями 162, 164, 172 Господарського процесуального України.

При цьому, якщо подана позовна заява не відповідає таким вимогам, приписами частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України законодавець передбачив механізм залишення позовної заяви без руху задля забезпечення позивачу можливості у встановлений судом строк усунути недоліки позовної заяви, що забезпечить можливість вважати її такою, що подана у день її первинного подання та прийняття її судом до розгляду.

Залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, визначеного Господарським процесуальним кодексом України.

У даному випадку, подана Дочірнім підприємством «Старокостянтинівський молочний завод» позовна заява не відповідає вимогам статей 162, 164 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим підлягає залишенню без руху з посиланням на положення статті 174 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи наступне.

Згідно з пунктом 8 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Проте, дослідивши позовну заяву, суд встановив, що позивачем не зазначено про наявність у нього або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Крім того, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За змістом п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви встановлюються у таких розмірах:

- майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021 року прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб становить 2 270, 00 грн.

Позивачем заявлено одну немайнову вимогу про визнання недійсним з моменту укладення Договору поставки від 15.02.2019 № ТР-19/03/13, за розгляд якої господарським судом підлягає сплаті судовий збір у сумі 2 270, 00 грн.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачем на підтвердження сплати судового збору надано два платіжні доручення з однаковим номером « 2397» від 13.07.2021 на суму 1 1135, 00 грн., з призначенням платежу «*;101;31952591; Судовий збір, за позовом Дочірнє підприємство; Старокостянтинівський молочний завод, Господарський суд міста Києва».

Разом з тим, при дослідженні зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, судом встановлено, що платіжне доручення № 2397 від 13.07.2021 на суму 1135, 00 грн. є доказом сплати судового збору за розгляд заяви про забезпечення позову у справі № 910/8313/21 за позовом Дочірнього підприємства «Старокостянтинівський молочний завод» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стартрейдінг» про стягнення 258 783, 37 грн., у зв`язку з чим не може бути повторно використане, як доказ підтвердження сплати судового збору у будь-якій іншій справі.

З урахуванням зазначеного, платіжні доручення № 2397 від 13.07.2021 не можуть вважатися належними доказами сплати судового збору.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем, всупереч положенням частини 2 статті 164 Господарського процесуального кодексу України не надано документів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Поряд з тим, положення частини 2 статті 164 Господарського процесуального кодексу України покладають на позивача обов`язок додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Водночас, суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 91 Господарського процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (частина 4 статті 91 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, частина 5 статті 91 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Під час перевірки копій доданих до позовної заяви письмових доказів на предмет їх відповідності статті 91 Господарського процесуального кодексу України, слід брати до уваги правила засвідчення копій документів, визначені Національним стандартом України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003», затвердженим наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 року № 55.

Так, пунктом 5.27 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003, чинний від 01.09.2003) встановлено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Відповідно до поданої заяви, позивачем було надано суду копії додатків до позову на підтвердження викладених у справі обставин, які прошиті та пронумеровані із засвідчувальним написом накладеним паперовою пломбою на останньому аркуші «Прошито та пронумеровано 397 (триста дев`яносто сім) аркушів. Представник ДП «Старокостянтинівський молочний завод» за довіреністю адвокат Зінкевич Дмитро Валерійович. Підпис. 20.07.2021» та засвідчено відтиском печатки адвоката Зінкевича Дмитра Валерійовича, однак, як встановлено судом, відповідний засвідчувальний напис не містить відмітки «згідно з оригіналом».

Суд зазначає про наявність у позивача права надати копії документів у прошитому та пронумерованому вигляді, проте такі документи вважаються належним чином засвідченими, якщо всі необхідні реквізити передбачені вищезгаданими вимогами до оформлення документів наявні у засвідчувальному написі паперової пломби на звороті останнього аркуша.

За таких обставин, надані позивачем до позовної заяви копії документів не можуть вважатися такими, що посвідчені в установленому законом порядку.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач не дотримався окремих положень статей 162, 164 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 162, 164 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Беручи до уваги вищевикладене, оскільки подана позовна заява не відповідає вимогам статей 162, 164 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне залишити її без руху та надати позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків.

Керуючись статтями 162, 164, 174, 234 Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити Дочірньому підприємству «Старокостянтинівський молочний завод» строк для усунення недоліків - 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3. Встановити Дочірньому підприємству «Старокостянтинівський молочний завод» спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- подання заяви з зазначенням щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

- подання документів, що підтверджують сплату судового збору у розмірі 2 270, 00 грн.;

- подання документів (доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги) в оригіналах або в належним чином засвідчених копіях, згідно з п. 5.27 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003, чинний від 01.09.2003 р).

4. Роз`яснити Дочірньому підприємству «Старокостянтинівський молочний завод», що в разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась із позовною заявою (частина 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України).

5. Відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її підписання. Дана ухвала не підлягає оскарженню.

6. Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається https://ki.arbitr.gov.ua/.

Суддя В.С. Ломака