УХВАЛА

м. Київ

15.07.2021Справа № 910/16430/14

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Салацької О.В., розглянувши матеріали справи

за скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця»

на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

за позовом Антимонопольного комітету України

до Державної адміністрації залізничного транспорту України (Акціонерне товариство «Українська залізниця»)

про стягнення 200000000 грн,

за участі представників:

від позивача - Кондрашова А.О. (уповноважений представник);

від відповідача - не з`явився;

(скаржника)

від ДВС - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду міста Києва розглядалась справа №910/16430/14 за позовом Антимонопольного комітету України до Державної адміністрації залізничного транспорту України про стягнення 200000000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за фактом порушення відповідачем законодавства про захист економічної конкуренції позивач прийняв рішення від 16.07.2013 №576-р, яким, зокрема, накладено на відповідача штраф у розмірі 100000000 грн який підлягає сплаті у двомісячний строк з дня одержання рішення. Оскільки, відповідач у визначений строк оплату штрафу так і не здійснив, позивач на підставі ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» нарахував пеню за прострочення сплати штрафу у розмірі 22500000 грн. Надалі, позивач збільшив розмір позовних вимог та просив стягнути за 67 днів прострочення сплати штрафу пеню в розмірі 100000000 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.07.2015 у справі №910/16430/14 (суддя Прокопенко Л.В.) позов Антимонопольного комітету України до Державної адміністрації залізничного транспорту України задоволено; стягнуто з Державної адміністрації залізничного транспорту України штраф у розмірі 100000000 грн та пеню у розмірі 100000000 грн; зобов`язано Державну адміністрацію залізничного транспорту України виконати п. 4 резолютивної частини рішення Комітету від 16.07.2014 №576-р - розробити та затвердити механізм контролю за правильністю визначення вантажовласниками (вантажовідправниками, тощо) призначення (найменування) вантажу (експорт або внутрішнє сполучення); стягнуто з Державної адміністрації залізничного транспорту України судовий збір у розмірі 73080 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.09.2015 рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2015 у справі №910/16430/14 залишено без змін.

28.09.2015 на виконання вказаного рішення суду видано накази.

Постановою Вищого господарського суду України від 26.04.2016 рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.09.2015 у справі №910/16430/14 скасовано в частині задоволення позову повністю та стягнення з Державної адміністрації залізничного транспорту України пені у сумі 100000000 грн; справу у цій частині передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.07.2016 у справі №910/16430/14 (суддя Марченко О.В.) позов Антимонопольного комітету України задоволено; стягнуто з Державної адміністрації залізничного транспорту України 100000000 грн пені.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.10.2016 рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2016 у справі №910/16430/14 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 20.12.2016 рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.10.2016 у справі №910/16430/14 скасовано; справу №910/16430/14 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.03.2017 у справі №910/16430/14 (суддя Маринченко Я.В.) позов Антимонопольного комітету України задоволено; стягнуто з Державної адміністрації залізничного транспорту України пеню у розмірі 100000000 грн 00 коп.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2017 рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2017 у справі №910/16430/14 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.08.2017 рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2017 у справі №910/16430/14 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.08.2020 заяву Антимонопольного комітету України про поновлення строку для пред`явлення наказу Господарського суду міста Києва від 28.09.2015 до виконання у справі №910/16430/14 в частині стягнення з Державної адміністрації залізничного транспорту України штрафу у розмірі 100000000 грн задоволено.

19.11.2020 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Акціонерного товариства «Українська залізниця» (скаржник) надійшла скарга на неправомірні дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України при виконанні наказу Господарського суду міста Києва від 28.09.2015 у справі №910/16430/14.

Вимогами скарги є:

- визнати дії Відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, щодо відкриття виконавчого провадження ВП №63516167 неправомірними;

- скасувати постанову Відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження від 05.11.2020 ВП №63516167;

- скасувати постанову Відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт коштів боржника від 06.11.2020 в межах виконавчого провадження ВП №63516167;

- поновити порушене право АТ «Українська залізниця» шляхом зобов`язання Відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винести постанову про повернення наказу №910/16430/14, стягувачу, у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

В обґрунтування скарги, скаржник зазначив, що у виконавчому провадження ВП №63516167, яке відкрито на виконання наказу Господарського суду міста Києва №910/16430/14 від 28.09.2015 безпідставно зазначено боржником Акціонерне товариство «Українська залізниця», оскільки в ухвалі від 13.09.2018 у справі №910/16430/14, яка зазначена у постанові як підстава для відкриття виконавчого провадження, замінено боржника його правонаступником - ПАТ «Укрзалізниця». Окрім того, в ухвалі від 04.08.2020 сторонами зазначено Антимонопольний комітет України та Державну адміністрацію залізничного транспорту України, тоді як заявника як учасника справи взагалі не було зазначено. У зв`язку з вищезазначеним, заявник вважає що дії Відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України є неправомірними.

За приписами ст.339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ч.1 ст.342 Господарського процесуального кодексу України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Оскільки станом на дату надходження вищезазначеної скарги матеріали справи №910/16430/14 було скеровано до Північного апеляційного господарського суду у зв`язку з надходженням апеляційної скарги Державної адміністрації залізничного транспорту України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.08.2020 по справі №910/16430/14 судом було постановлено ухвалу від 24.11.2020 про відкладення вирішення питання про прийняття до розгляду скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі №910/16430/14 до повернення матеріалів справи №910/16430/14 до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.07.2021 розгляд скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі №910/16430/14.

Представник позивача в судовому засіданні 15.07.2021 заперечив проти задоволення скарги заявника.

Представник відповідача в судове засідання призначене на 15.07.2021 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, жодних додаткових пояснень по суті поданої заяви на адресу суду не надходило.

Представник Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в судове засідання 15.07.2021 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, жодних пояснень щодо розглядуваної скарги на адресу суду не надходило.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч.1 ст.18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно із ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закону) примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Законом України «Про виконавче провадження» регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

В силу ст.1 Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Звертаючись із розглядуваною скаргою скаржник стверджує, що 05.11.2020 відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Відділу) на виконання наказу по справі №910/16430/14 в частині стягнення з Державної адміністрації залізничного транспорту України (далі - ДАЗТУ(Укрзалізниця) штрафу в розмірі 100 млн. грн. Разом з тим, заявник зазначає, що відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 13.09.2018 у справі №910/16430/14, яка зазначена у постанові про відкриття виконавчого провадження від 05.11.2020 які підстава для його відкриття провадження у відношенні АТ «Укрзалізниця», задоволено заяву Відділу про зміну сторони по справі №910/16430/14 її правонаступником - ПАТ «Укрзалізниця». Також заявник зазначає, що на момент подачі заяви Відділу про зміну сторони по справі її правонаступником, на виконанні в органі ДВС був наказ по справі №910/16430/14 в частині стягнення з ДАЗТУ(Укрзалізниця) 100 млн. пені, та власне, на виконання цього наказу було відкрито ВП №55309251.

Проте, заявник зазначає що у виконавчому проваджені №63516167, яке відкрито 05.11.2020 боржником безпідставно зазначено АТ «Українська залізниця».

Окрім того, заявник посилається на п. 3 розділу ІІІ Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» в якому зазначено, що забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

З огляду на викладене скаржник вважає, що дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження №63516167, а також всі подальші вчиненні виконавчі дії, в межах вказаного виконавчого провадження порушують законні права АТ «Українська залізниця», а отже, постанова про відкриття виконавчого провадження та арешт коштів боржника від 05.11.2020 та від 06.11.2020 відповідно, підлягають скасуванню.

Наказ є виконавчим документом відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Підстави для повернення стягувачу виконавчого документу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення визначені у ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначено випадки коли виконавче провадження підлягає закінченню.

Наказ Господарського суду міста Києва від 28.09.2015 є таким, що підлягає виконанню (не визнавався таким, що не підлягає виконанню чи таким, що видано помилково).

Дослідивши наявні матеріали справи, судом встановлено, що виконавче провадження ВП №63516167 відкрите Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 05.11.2020 на виконання наказу Господарського суду міста Києва від 28.09.2015 у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Посилання відповідача (заявника) на п. 3 розділу ІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» судом відхиляються оскільки вищезазначеним пунктом визначено, що забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», крім стягнення грошових коштів, тобто стягнення 100000000 пені є виключним випадком за яким законодавець дозволяє проведення виконавчих дій.

Отже, державний виконавець, отримавши заяву про відкриття виконавчого провадження в силу положень ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» був зобов`язаний відкрити виконавче провадження та накласти арешт на майно боржника.

Доказів порушення Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вимог норм чинного законодавства, зокрема Закону України «Про виконавче провадження» суду не надано, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо прийняття до примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 28.09.2015 року у справі №910/16430/14 та відкриття виконавчого провадження ВП №63516167.

Відповідно до ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

З огляду на викладене, судом встановлено недоведеність скаржником факту порушення Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України при відкритті виконавчого провадження за наказом Господарського суду міста Києва від 28.09.2015 у справі №910/16430/14.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Керуючись ст.ст. 46, 231-235, 339, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі №910/16430/14 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню в передбаченому законом порядку.

Дата підписання повного тексту: 20.07.2021.

Суддя Я.В. Маринченко