РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.07.2021Справа № 910/2929/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ватценроде» (м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбуд реставрація» (м. Київ)

про стягнення 2.334.782,27 грн

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін:

Від позивача: Павленко С.В.

Від відповідача: Дорожинський О.А.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ватценроде» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрбуд реставрація» про стягнення 2.334.782,27 грн збитків, завданих виконанням робіт по заміні неякісних поставлених будівельних матеріалів за Договором № U17106/2209/17-КП/С1 від 25.09.17. підряду у капітальному будівництві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.21. відкрито провадження у справі № 910/2929/21 та призначено підготовче засідання на 01.04.21.

24.03.21. відповідачем подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує та просить суд витребувати від позивача докази.

01.04.21. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 22.04.21.

22.04.21. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на тридцять днів та оголошення перерви в підготовчому засіданні до 13.05.21.

28.04.21. відповідачем подано клопотання про витребування доказів.

13.05.21. позивачем подано клопотання про витребування доказів та заяву про забезпечення позову.

13.05.21. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 25.05.21.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.21. відмовити в задоволенні клопотань Товариства з обмеженою відповідальністю «Ватценроде» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбуд реставрація» про витребування доказів.

25.05.21. позивачем подано пояснення по справі.

25.05.21. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 15.06.21.

15.06.21. відповідачем подано заяву про перенесення розгляду справи.

15.06.21. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 13.07.21.

13.07.21. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 20.07.21.

В судовому засіданні 20.07.21. представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив, просив відмовити в позові.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 20.07.21. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

25.09.17. між позивачем (Замовник) та відповідачем (Підрядник) укладено Договір №U17106/2209/17-КП/С1 підряду в капітальному будівництві (далі - Договір), за умовами п. 1.1. якого Замовник доручає, а Підрядник забезпечує відповідно до проектної документації та умов Договору виконання будівельних робіт (надалі - роботи) з капітального ремонту котельні (надалі - об`єкт будівництва).

Відповідно до п. 1.2. Договору адреса розташування об`єкта будівництва: Україна, місто Каховка Херсонської області, провулок Трубний номер 12. Об`єкт будівництва складається з котельні «А» площею 3.083,3 кв.м., Котельні «АІ», котельні «а», котельні «а1», котельні «а2» та адмінбудівлі «Б» площею 417,7 кв.м.

Склад, види та обсяги робіт, що доручаються до виконання Підряднику, визначаються проектною документацією, договірною ціною (кошторисом) та цим Договором, і можуть бути змінені або переглянуті Замовником в односторонньому порядку, шляхом внесення відповідних змін у цей Договір та укладання сторонами відповідної додаткової угоди (п. 1.3. Договору).

Як вказує позивач, роботи були виконані та прийняті Замовником згідно з Актами № 3 від 16.01.18., № 1 від 30.03.18., № 4 від 16.01.18., № 5 від 30.03.2018.

29.01.20. позивачем були виявлені недоліки в роботі, а саме, руйнування лакофарбового покриття поставленого та змонтованого відповідачем профнастилу П20*1140*0,45 RAL 1015 на загальній площі 3.110,0 кв.м., у зв`язку з чим звернувся до відповідача з проханням направити повноважних представників для складання Акта про виявлені недоліки у виконаних роботах.

06.02.20. представниками позивача було складено Акт про виявлені недоліки. Представники відповідача для складання Акта не з`явились.

Позивач звертався до відповідача з претензіями №27/20 від 28.02.20 та № 39/20 від 21.04.20. з вимогами про усунення недоліків, які відповідачем залишені без задоволення.

ТОВ «Ватценроде» вказує, що внаслідок бездіяльності відповідача замовником було самостійно усунуто недоліки шляхом демонтажу та заміни неякісного профнастилу.

Позивач також звернувся до судового експерта Орлик Л.В. для проведення відповідного дослідження.

Відповідно до Висновку комплексного будівельно-технічного дослідження № 6 від 20.10.20., недоліки виникли внаслідок невідповідності профнастилу П20*1140*0,45 RAL 1015 вимогами п. п. 4.2.13, 4.2.14 ДСТУ 88:02:2018 «Вироби з тонколистової сталі із захисно-декоративним покриттям для будівництва. Загальні технічні умови»; вартість ремонтно-відновлювальних робіт, необхідних для усунення недоліків, складає 1.847.790,00 грн.

З урахуванням наведеного, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій заявив вимоги про стягнення з відповідача збитків у розмірі 1.847.790,00 грн, штрафу в розмірі 10% вартості робіт, в яких виявлено недоліки, в розмірі 184.779,00 грн, та штрафу в розмірі 5 % від загальної вартості робіт, що складає 270.213, 27 грн, на підставі п. 64 Договору, а також 20.000,00 грн вартості експертного дослідження та 12.000,00 грн витрат для отримання висновку випробувальної лабораторії ДП «ДКТБ Інституту електрозварювання» ім. О.Є. Патона НАН України.

Відповідач проти позову заперечує та зазначає, що поставка профнастилу здійснювалась поза межами договору підряду та не регулюється його умовами; а позовні вимоги являються безпідставними та необґрунтованими.

Зобов`язанням, згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. ст. 626-629 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов`язковість договору для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 387 Цивильного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 875 ЦК України передбачено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. 877 ЦК України підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов`язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду. Договором будівельного підряду мають бути визначені склад і зміст проектно-кошторисної документації, а також має бути визначено, яка із сторін і в який строк зобов`язана надати відповідну документацію. Підрядник, який виявив у ході будівництва не враховані проектною документацією роботи і необхідність у зв`язку з цим проведення додаткових робіт і збільшення кошторису, зобов`язаний повідомити про це замовника. У разі неодержання від замовника в розумний строк відповіді на своє повідомлення підрядник зобов`язаний зупинити відповідні роботи з віднесенням збитків, завданих цим зупиненням, на замовника. Замовник звільняється від відшкодування цих збитків, якщо доведе, що у проведенні додаткових робіт немає необхідності. Якщо підрядник не виконав обов`язку, встановленого частиною третьою цієї статті, він позбавляється права вимагати від замовника плату за виконані додаткові роботи і права на відшкодування завданих цим збитків, якщо не доведе, що його негайні дії були необхідними в інтересах замовника, зокрема у зв`язку з тим, що зупинення роботи могло призвести до знищення або пошкодження об`єкта будівництва.

Статтею 879 ЦК України передбачено, що матеріально-технічне забезпечення будівництва покладається на підрядника, якщо інше не встановлено договором будівельного підряду. Договором на замовника може бути покладений обов`язок сприяти підрядникові у забезпеченні будівництва водопостачанням, електроенергією тощо, а також у наданні інших послуг. Підрядник, який зобов`язаний здійснювати матеріально-технічне забезпечення будівництва, несе ризик неможливості використання наданого ним матеріалу (деталей, конструкцій) або устаткування без погіршення якості робіт. У разі неможливості використання матеріалу (деталей, конструкцій) або устаткування, наданого замовником, без погіршення якості виконуваних робіт підрядник має право відмовитися від договору та вимагати від замовника сплати ціни робіт пропорційно їх виконаній частині, а також відшкодування збитків, не покритих цією сумою. Оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін. У разі руйнування або пошкодження об`єкта будівництва внаслідок непереборної сили до спливу встановленого договором будівельного підряду строку здачі об`єкта, а також у разі неможливості завершити будівництво (будівельні роботи) з інших причин, що не залежать від замовника, підрядник не має права вимагати від замовника плату за роботу або оплату витрат, якщо інше не встановлено договором. У разі необхідності консервації будівництва з незалежних від сторін обставин замовник зобов`язаний оплатити підрядникові виконані до консервації роботи та відшкодувати йому витрати, пов`язані з консервацією.

Підрядник відповідає за недоліки збудованого об`єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини. За невиконання або неналежне виконання обов`язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі. Суми неустойки (пені), сплачені підрядником за порушення строків виконання окремих робіт, повертаються підрядникові у разі закінчення всіх робіт до встановленого договором граничного терміну (ст. 883 ЦК України).

Відповідно до ст. 858. ЦК України якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника:

1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк;

2) пропорційного зменшення ціни роботи;

3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором.

Підрядник має право замість усунення недоліків роботи, за які він відповідає, безоплатно виконати роботу заново з відшкодуванням замовникові збитків, завданих простроченням виконання. У цьому разі замовник зобов`язаний повернути раніше передану йому роботу підрядникові, якщо за характером роботи таке повернення можливе.

Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

Умова договору підряду про звільнення підрядника від відповідальності за певні недоліки роботи не звільняє його від відповідальності за недоліки, які виникли внаслідок умисних дій або бездіяльності підрядника.

Підрядник, який надав матеріал для виконання роботи, відповідає за його якість відповідно до положень про відповідальність продавця за товари неналежної якості.

Статтею 859 ЦК України встановлено, що якщо договором або законом передбачено надання підрядником замовникові гарантії якості роботи, підрядник зобов`язаний передати замовникові результат роботи, який має відповідати вимогам статті 857 цього Кодексу протягом усього гарантійного строку. Гарантія якості роботи поширюється на все, що становить результат роботи, якщо інше не встановлено договором підряду.

Перебіг гарантійного строку починається з моменту, коли виконана робота була прийнята або мала бути прийнята замовником, якщо інше не встановлено договором підряду. До обчислення гарантійного строку за договором підряду застосовуються положення статті 676 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 860 ЦК України).

Зібраними в матеріалах справи доказами, зокрема, висновком комплексного будівельно-технічного дослідження № 6 від 20.10.20. підтверджується, що недоліки виникли внаслідок невідповідності профнастилу П20*1140*0,45 RAL 1015 вимогами п. п. 4.2.13, 4.2.14 ДСТУ 88:02:2018 «Вироби з тонколистової сталі із захисно-декоративним покриттям для будівництва. Загальні технічні умови»; вартість ремонтно-відновлювальних робіт, необхідних для усунення недоліків, складає 1.847.790,00 грн.

Профнастил було поставлено відповідачем позивачу за видатковими накладними №117/22 від 18.12.17., № 1/41В від 27.11.17., №3/41В від 26.12.17., №4/41В від 26.01.18.

Відповідач у відзиві зазначає, що постачання профнастилу було здійснено поза межами Договору підряду, окремими накладними та за окремим завданням замовника.

Дослідивши видаткові накладні №117/22 від 18.12.17., № 1/41В від 27.11.17., №3/41В від 26.12.17., №4/41В від 26.01.18., судом встановлено відсутність посилання у накладних на Договір підряду як на підставу постачання. Натомість, у графі «Договір» вказані рахунки на оплату.

У наданому позивачем рахунку на оплату №00041 від 03.11.17. (т.1, а.с.30) також відсутнє посилання на Договір підряду.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Отже, видатковими накладними №117/22 від 18.12.17., № 1/41В від 27.11.17., №3/41В від 26.12.17., №4/41В від 26.01.18. підтверджується, що відповідачем передано, а позивачем прийнято у власність матеріли, що являється укладанням договору купівлі-продажу в спрощений спосіб. З моменту прийняття матеріалів за видатковими накладними, позивач став їх власником.

При цьому судом встановлено, що умови Договору підряду не передбачають здійснення постачання підрядником матеріалів у власність замовника.

Судом також досліджено кошторис (Додаток № 1 до Договору) та встановлено відсутність у ньому положень щодо надання замовнику профнастилу П20*1140*0,45 RAL 1015 загальною площею 3.110,00 кв.м.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що доводи відповідача про те, що постачання профнастилу здійснювалось поза межами дії Договору підряду шляхом укладання договору купівлі-продажу в спрощений спосіб, обґрунтованими та документально підтвердженими.

Отже, до відносин, що виникають з постачання позивачу профнастилу, в т.ч. щодо його якості, не можуть бути застосовані умови Договору підряду.

Судом також враховано, що позивачем не встановлено наявності недоліків щодо якості саме робіт, виконання яких передбачено Договором та Кошторисом і підтверджено Актами приймання виконаних робіт.

Умовами п. 32. Договору передбачено, що Замовник під час дії цього Договору на свій власний розсуд може забезпечити постачання необхідного устаткування та матеріалів для виконання робіт. Підрядник в цьому випадку несе відповідальність за неналежне використання, втрату, знищення або пошкодження (псування) з його вини таких матеріалів та устаткування.

Пунктом 48. Договору передбачено, що контроль Замовника за якістю робіт, матеріалів, устаткування буде здійснюватися згідно з нормативними вимогами чинного законодавства з будівництва, положеннями та умовами цього Договору.

Таким чином, доводи позивача про те, що неналежна якість профнастилу П20*1140*0,45 RAL 1015 є порушенням умов Договору з боку підрядника, спростовуються матеріалами справи.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до п. 1.1. Договору замовник доручає, а підрядник забезпечує виконання робіт відповідно до проектної документації та умов договору. До матеріалів справи не надано проектної документації на Об`єкт, з якої б можливо було встановити погодження сторонами вимог до якості матеріалів, що використовуються у роботах, зокрема, щодо відповідності профнастилу вимогами п. п. 4.2.13, 4.2.14 ДСТУ 88:02:2018 «Вироби з тонколистової сталі із захисно-декоративним покриттям для будівництва. Загальні технічні умови». Саме така невідповідність відповідно до Висновку комплексного будівельно-технічного дослідження № 6 від 20.10.20., зумовила виникнення недоліків матеріалів. Позивачем надано до матеріалів справи технічну документацію (технічний паспорт, план будівель тощо), проте такі документи не являються проектною документацією на виконання підрядних робіт.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 ст. 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням встановлених вище обставин, суд дійшов висновку про недоведеність та необґрунтованість доводів позивача про те, що постачання профнастилу П20*1140*0,45 RAL 1015 здійснювалося за Договором підряду та до відносин, що виникають у зв`язку з виявленими недоліками матеріалу, можуть бути застосовані умови Договору.

Отже, позовні вимоги до відповідача про стягнення 1.847.790,00 грн збитків, завданих порушенням умов Договору підряду, із заявлених в позові підстав, не підлягають задоволенню з огляду на їх недоведеність та необґрунтованість.

З цих же підстав не підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафних санкцій за Договором підряду (п. 64.), яким передбачена сплата штрафів за недоліки у виконаних роботах та за невідповідність об`єкта будівництва проектній документації (яка в матеріалах справи відсутня).

Додатково суд вважає за доцільне також звернути увагу на те, що позивач зазначає, що виконання робіт з усунення недоліків було здійснено ним самостійно, проте не надає доказів дійсної реальної вартості виконаних робіт, посилаючись лише на вартість, визначену Висновком комплексного будівельно-технічного дослідження № 6 від 20.10.20. Проте, даний Висновок не може бути доказом реально понесених позивачем витрат.

При цьому суд вважає за доцільне зауважити, що згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1) протиправної поведінки;

2) розміру збитків;

3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками;

4) вини.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Тобто, протиправна дія є причиною, а шкода - наслідком протиправної дії. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування збитків.

Суд звертає увагу позивача також на те, що звертаючись з позовними вимогами про стягнення з відповідача збитків, ним не доведено наявності повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника, що є необхідним для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги необґрунтовані, непідтверджені належними і допустимими доказами та належним чином та в установленому законом порядку спростовані відповідачами, а отже, в задоволенні позову належить відмовити.

Суд відхиляє інші доводи і твердження сторін як такі, що не впливають на результат вирішення даного спору.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 10.02.10. в справі "Серявін та інші проти України", заява № 4909/04 зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.94., серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 01.07.03.). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), N 49684/99, п. 30, від 27.09.01.).

В рішенні від 18.07.06. у справі "Проніна проти України", заява № 63566/00 Суд зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94.

Враховуючи висновок суду про відмову в задоволенні позовних вимог, у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 29.07.21.

Суддя Т.М. Ващенко