РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2021Справа № 910/20385/20
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Трофименко Т.Ю., при секретарі судового засідання Бабич М.А., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Олімпікс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Буд Україна"

про стягнення заборгованості у розмірі 841 111,98 грн,

Представники сторін:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Олімпікс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Буд Україна" про стягнення заборгованості у розмірі 841 111,98 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором підряду № 06/10 від 06.10.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2020 № 910/20385/20 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

06.01.2021 до суду від позивача надійшли документи на усунення недоліків позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/20385/20, призначено підготовче засідання у справі 08.02.2021.

05.02.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позов.

В підготовче засідання 08.02.2021 з`явилися представники сторін.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив оголосити в підготовчому засіданні перерву до 15.03.2021, продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів, встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив до 18.02.2021.

22.02.2021 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

15.03.2021 до суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів.

15.03.2021 до суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В підготовче засідання 15.03.2021 з`явився представник позивача.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив поновити позивачу строк для подання доказів, подані докази долучити до матеріалів справи.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив клопотання відповідача задовольнити, відкласти підготовче засідання на 07.04.2021.

30.03.2021 до суду від позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі свідків.

В підготовче засідання 07.04.2021 з`явилися представники сторін.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив у задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у справі свідків відмовити через необґрунтованість на підставі статей 87, 88, 89 ГПК України.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив клопотання відповідача про долучення додаткових пояснень задовольнити, долучити до матеріалів справи додаткові пояснення, подані відповідачем в підготовчому засіданні 07.04.2021; клопотання позивача про надання часу для подання пояснень щодо додаткових пояснень відповідача задовольнити, оголосити в підготовчому засіданні перерву до 19.04.2021; встановити позивачу в строк протягом 5 днів надати пояснення з дня отримання додаткових пояснень відповідача в підготовчому засіданні.

15.04.2021 до суду від позивача на надійшла відповідь на додаткові пояснення з клопотанням про витребування оригіналів доказів.

16.04.2021 до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення.

В підготовче засідання 19.04.2021 з`явилися представники сторін.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив клопотання позивача задовольнити, витребувати у відповідача оригінал фіскального чеку від 30.03.2018; поновити відповідачу строк для подання доказів, долучити додаткові пояснення з доданими документами до матеріалів справи; відкласти підготовче засідання на 19.05.2021; встановити позивачу строк для надання пояснень на додаткові пояснення відповідача протягом 5 днів з дня отримання додаткових пояснень відповідача.

В підготовче засідання 19.05.2021 з`явилися представники сторін.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 09.06.2021.

В судове засідання 09.06.2021 з`явилися представники сторін.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив оголосити в судовому засіданні перерву до 29.06.2021.

25.06.2021 до суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 29.06.2021 представники сторін не з`явилися.

Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи у зв`язку з участю адвоката відповідача в іншому судовому засіданні, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

Згідно з частинами 1, 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу. Якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Одночасно, застосовуючи відповідно до частини 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Подане відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю участі представника відповідача в іншому судовому засіданні задоволенню не підлягає, оскільки вказана причина не може бути визнана судом поважною, так як чинне законодавство не обмежує кола осіб, які можуть здійснювати представництво юридичної особи в суді, а також зважаючи на те, що про дату судового засідання відповідача було попереджено заздалегідь, а отже, у нього було достатньо часу для того, щоб належним чином підготуватися до судового засідання та визначитись щодо особи, яка представлятиме його інтереси з урахуванням відомостей про те, що певні обставини можуть перешкодити конкретному представнику взяти участь у засіданні суду.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Зважаючи на те, що сторін було належним чином повідомлено про дату, час та місце судового засідання, а їх неявка не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу по суті в цьому судовому засіданні за відсутності представників сторін.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У зв`язку з тим, що відповідно до наказу Голови Господарського суду міста Києва від 25.06.2021 суддя Господарського суду міста Києва Трофименко Т.Ю. у період з 05.07.2021 по 23.07.2021 перебувала у відпустці, складення повного судового рішення здійснюється після виходу судді з відпустки.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

06.10.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Олімпікс" (Підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Буд Україна" (Замовник, Генпідрядник) укладено договір підряду № 06/10 (надалі також - договір), відповідно до п. 1.1 якого Підрядник зобов`язується власними силами та з використанням власних засобів за завданням Замовника виконати такі роботи:

- Поточний середній ремонт автомобільної дороги Т-10-19 Феневичі-Бородянка-Макарів-Бишів км 51+118 - км 53+950, км 59+200 - км 60+600;

- Поточний середній ремонт автомобільної дороги С101409 Осикове-Мостище км 3+900 - км 5+300. Роботи мають виконуватись з додержанням будівельних норм та правил, інших нормативних документів, що стосуються будівництва, охорони праці, пожежної безпеки. Також Підрядник зобов`язаний до завершення робіт передати Замовникам всю виконавчу документацію, акти, сертифікати та інші документи, які необхідні для прийняття результату робіт в експлуатацію.

Замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи, згідно умов цього договору. (п. 1.2 договору)

Відповідно до п. 1.3 договору, для виконання робіт Замовник надає Підряднику проектну документацію. В обґрунтованих випадках до проектної документації можуть вноситись зміни, що мають бути погоджені сторонами. У випадку відсутності у Замовника письмової претензії від Підрядника про відсутність проектної документації, вважається, що така документація Підряднику надана.

Згідно з п. 1.4 договору, Замовник приймає повний комплекс виконаних робіт шляхом підписання відповідних актів про виконані роботи.

За приписами пунктів 2.1, 2.2 договору, початок робіт - протягом 5 (п`яти ) календарних днів з дати підписання Договору. Закінчення робіт - протягом 25 (двадцяти п`яти ) робочих-днів з дати початку робіт.

Як встановлено у п. 3.1 договору, загальна ціна матеріалів та будівельно-монтажних робіт, доручених Підряднику по даному договору підряду, визначена на основі договірної ціни (Додаток №1 та Додаток №2 до цього Договору), є твердою (фіксованою), та не може бути змінена без підписання Сторонами відповідної Додаткової угоди про це.

Загальна ціна Договору (згідно Додатку № 1 та Додатку №2 Договору), складає: 2 000 328 грн 80 коп., в т.ч. ПДВ 20% - 333 388,13 грн.

У п. 4.1 договору визначено, що протягом 3 (трьох) банківських днів з дати укладання цього договору Замовник сплачує на користь підрядника авансовий платіж у розмірі 600 098,00 грн.

Згідно з п. 4.2 договору, повний розрахунок за виконані роботи, передбачені цим договором, здійснюються протягом 3 банківських днів після передачі підрядником усієї відповідної документації (виконавчої документації) Замовнику, оформленої згідно з ДБН, та підписання Сторонами Актів про прийняття повного обсягу робіт.

За приписами пунктів 4.3-4.8 договору, після передачі акта виконаних робіт Замовник, протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати отримання акта виконаних робіт від Підрядника, повинен підписати акт або надіслати Підряднику мотивовану відмову від приймання робіт.

Якщо в зазначений у п.4.3 Договору строк Замовник не підпише та не надішле Підрядникові акт чи мотивовану відмову від прийняття результатів робіт, роботи вважаються прийнятими, з урахуванням умов Договору, а акт, без підпису Замовника, може бути поданий на оплату з приміткою: "Зауважень від Замовника у встановлений строк не надійшло".

Підрядник сплачує Замовнику кошти за послуги генпідряду у розмірі 1,5% від вартості виконаних робіт.

У випадку обґрунтованої відмови Замовника щодо підписання акта виконаних робіт, протягом 2 (двох) банківських днів з дати отримання Підрядником вказаної відмови Замовника, Сторони зобов`язані провести переговори та скласти і підписати Акт про недоліки, в якому узгоджуються умови щодо строків та порядку усунення недоліків в Роботах за рахунок Підрядника. Після усунення Підрядником недоліків визначених Актом про недоліки Замовник підписує відповідний акт виконаних робіт в порядку, визначеному п. 4.6. Договору.

Якщо Підрядник не бажає або не в змозі усунути недоліки в Роботах, Замовник має право, попередньо повідомивши Підрядника, усунути їх власними силами та/або з залученням третіх осіб. Витрати, пов`язані з усуненням таких недоліків, компенсуються Підрядником.

Замовник має право не оплачувати виконані роботи у разі відсутності актів виконаних робіт, або у разі їх невірного оформлення, а також у разі мотивованої відмови від прийняття результатів робіт.

Як передбачено п. 6.6 договору, Підрядник зобов`язаний вести всю необхідну документацію передбачену законодавством під час будівництва. Замовник має право призупинити платежі, якщо Підрядник не веде дану документацію. Остаточний платіж має бути виплачений Підряднику тільки після надання Замовнику Підрядником повного комплекту будівельної документації, яку має вести Підрядник (акти прихованих робіт, та інше).

Даний Договір набирає силу після підписання його всіма Сторонами та діє до 31 грудня 2017 року, але у будь-якому разі - до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань. (п. 10.1 договору)

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач зазначає, що ним як підрядником було виконані роботи, передбачені Договором підряду № 06/10 від 06.10.2017.

Для передання і прийняття виконаних робіт підрядником були складені такі документи:

1. Акт № 1 приймання виконаних робіт за грудень 2017 року (ф. КБ-2в) на суму 431 333,00 грн з підсумковою відомістю ресурсів (поточний середній ремонт автомобільної дороги Т-10-19 Феневичі-Бородянка-Макарів-Бишів км 51+118 - км 53+950, км 59+200 - км 60+600);

2. Акт № 2 приймання виконаних робіт за грудень 2017 року (ф. КБ-2в) на суму

1 092 592,24 грн з підсумковою відомістю ресурсів (поточний середній ремонт автомобільної дороги Т-10-19 Феневичі-Бородянка-Макарів-Бишів км 51+118 - км 53+950,

км 59+200 - км 60+600);

3. Акт № 3 приймання виконаних робіт за грудень 2017 року (ф. КБ-2в) на суму 4 808,58 грн з підсумковою відомістю ресурсів (поточний середній ремонт автобомільної дороги Т-10-19 Феневичі-Бородянка-Макарів-Бишів км 51+118 - км 53+950,

км 59+200 - км 60+600);

4. Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2017 року (ф. КБ-3) на суму 1 528 733,82 грн (поточний середній ремонт автомобільної дороги Т-10-19 Феневичі-Бородянка-Макарів-Бишів км 51+118 - км 53+950, км 59+200 - км 60+600);

5. Акт № 1 приймання виконаних робіт за грудень 2017 року (ф. КБ-2в) на суму 7 904,72 грн з підсумковою відомістю ресурсів (поточний середній ремонт автомобільної дороги С101409 Осикове-Мостище км 3+900 - км 5+300);

6. Акт № 2 приймання виконаних робіт за грудень 2017 року (ф. КБ-2в) на суму 706,82 грн з підсумковою відомістю ресурсів (поточний середній ремонт автомобільної дороги С101409 Осикове-Мостище км 3+900 - км 5+300);

7. Акт № 3 приймання виконаних робіт за грудень 2017 року (ф. КБ-2в) на суму 175 227,82 грн з підсумковою відомістю ресурсів (поточний середній ремонт автомобільної дороги С101409 Осикове-Мостище км 3+900 - км 5+300);

8. Акт № 4 приймання виконаних робіт за грудень 2017 року (ф. КБ-2в) на суму 766,79 грн з підсумковою відомістю ресурсів (поточний середній ремонт автомобільної дороги С101409 Осикове-Мостище км 3+900 - км 5+300);

9. Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2017 року (ф. КБ-3) на суму 284 606,16 гривень (поточний середній ремонт автомобільної дороги С101409 Осикове-Мостище км 3+900 - км 5+300).

За твердженнями позивача, зазначені документи неодноразово надавались для підписання відповідачу, проте від їх описання останній ухилявся без зазначення причин.

Враховуючи вказану поведінку відповідача, позивач разом із листом № 45 від 19.06.2020 року направив відповідачу перераховані вище акти приймання виконаних робіт за грудень 2017 року по формі КБ-2в та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2017 року по формі КБ-3 на загальну суму 1 528 733,82 грн і загальну суму 284 606,16 грн. із проханням протягом семи днів з дня отримання підписати ці документи або надати мотивовану відмову від їх підписання та прийняття робіт. 06.07.2020 поштове відправлення було повернуто відправнику за зворотною адресою у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Надалі позивач разом із листом № 72 від 08.10.2020 направив відповідачу для оплати Акти приймання виконаних робіт за грудень 2017 року по формі КБ-2в та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2017 року по формі КБ-3 на загальну суму 1 528 733,82 грн. і загальну суму 284 606,16 грн. з відміткою «Зауважень від Замовника у встановлений строк не надійшо». 23.10.2020 поштове відправлення було повернуто відправнику за зворотною адресою у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Оскільки протягом листопада-грудня 2017 року відповідачем було сплачено за договором позивачу 977 228,00 грн, то заборгованість останнього з оплати робіт за договором становить 841 111,98 грн, стягнення якої і є предметом даного позову.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазнає, зокрема, таке: він як замовник відмовився від договору в односторонньому порядку, оскільки підрядник не виконував роботи; підрядник не передавав замовнику акти виконаних робіт відповідно до вимог пунктів 1.1, 1.4, 4.2, 5.6, 6.6 договору; підрядник не міг виконати роботи (поточний середній ремонт автомобільної дороги Т-10-19 Феневичі-Бородянка-Макарів-Бишів км 51+118 - км 53+950, км 59+200 - км 60+600) в тому обсязі, який він вказав в актах виконаних робіт, скерованих у 2020 році, оскільки об`єм виконаних робіт самим відповідачем перед замовником за договором № 450М-17 суттєво менший та договір було розірвано додатковою угодою 23.07.2018; підрядник не міг виконати роботи (поточний середній ремонт автомобільної дороги С101409 Осикове-Мостище км 3+900 - км 5+300) в тому обсязі, який він вказав в актах виконаних робіт, скерованих у 2020 році, оскільки договір № 451М-17 було розірвано додатковою угодою 30.03.2018.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

У статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Відповідно до вимог статей 11, 509 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору.

Згідно зі статтею 526 ЦК України та статтею 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом частин першої, другої статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з частиною 1 статті 838 Цивільного кодексу України, підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Отже, між сторонами виникли правовідносини у сфері виконання підрядних робіт на підставі укладеного ними договору підряду № 06/10 від 06.10.2017.

За приписами частини першої статті 853 ЦК України, замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно з частиною четвертою статті 882 ЦК України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Відтак, договір підряду складається із двох пов`язаних між собою зобов`язань: 1) правовідношення, в якому виконавець має виконати певну роботу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов`язку; 2) правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити виконану роботу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати.

Предметом позову в цій справі є стягнення з відповідача заборгованості за виконані роботи за договором підряду № 06/10 від 06.10.2017.

В обґрунтування підстав заявлених вимог позивач посилається на акти виконаних будівельних робіт за грудень 2017 року №1, №2, №3, №1, №2, №3 та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2017 року, які в силу вимог закону та умов договору вважаються прийнятими замовником та мають бути ним оплачені, оскільки неодноразово йому направлялись, однак відповідач акти не підписав та не надав мотивованої відмови від їх підписання (прийняття робіт).

Суд зазначає, що у розділі 4 договору сторони погодили порядок розрахунків та здачі-приймання робіт.

Так, відповідно до пунктів 4.2-4.4 договору, повний розрахунок за виконані роботи, передбачені цим договором, здійснюються протягом 3 банківських днів після передачі підрядником усієї відповідної документації (виконавчої документації) Замовнику, оформленої згідно з ДБН, та підписання Сторонами Актів про прийняття повного обсягу робіт.

Після передачі акта виконаних робіт Замовник, протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати отримання акта виконаних робіт від Підрядника, повинен підписати акт або надіслати Підряднику мотивовану відмову від приймання робіт.

Якщо в зазначений у п.4.3 Договору строк Замовник не підпише та не надішле Підрядникові акт чи мотивовану відмову від прийняття результатів робіт, роботи вважаються прийнятими, з урахуванням умов Договору, а акт, без підпису Замовника, може бути поданий на оплату з приміткою: "Зауважень від Замовника у встановлений строк не надійшло".

З матеріалів справи вбачається, що 19.06.2020 та 08.10.2020 позивач направляв Укрпоштою відповідачу за місцезнаходженням спірні акти та довідки, однак, вони повернулися відправнику з причин «за закінченням терміну зберігання», тобто, отриманими замовником від підрядника не були, що унеможливило для замовника підписати акти або надіслати підряднику мотивовану відмову від приймання робіт.

Отже, відповідно до наведеного, роботи за актами виконаних будівельних робіт №1, №2, №3, №1, №2, №3 за грудень 2017 не визнаються судом прийнятими відповідачем в порядку п. 4.4 договору.

Суд також відхиляє як непідтверджені відповідними доказами доводи позивача про те, що вказані документи неодноразово надавались замовнику на підписання до їх направлення.

Крім того, в силу пунктів 1.1, 4.2, 6.6 договору, розрахунок за виконані роботи пов`язується з наданням підрядником замовнику відповідної будівельної документації, яку має вести підрядник згідно з вимогами будівельних норм і національних стандартів, що, зокрема, регламентовано у Стандарті організації України 42.1-7:2013 «Автомобільні дороги. Інженерно-технічний супровід будівництва об`єктів дорожнього комплексу» (Наказ Державного агентства автомобільних доріг України від 23.08.2013 № 300) та Стандарті організації України 42.1-8:2014 «Настанова щодо прийняття робіт з поточного середнього ремонту автомобільних доріг загального користування» (затверджені Наказом Державного агентства автомобільних доріг України від 30.12.2014 № 436 Про прийняття СОУ 42.1-8:2014).

Натомість, а ні відповідачу разом з актами 19.06.2020 та 08.10.2020, а ні в матеріали цієї справи, такої документації надано не було.

При цьому, суд зазначає, що долучені позивачем до відповіді на відзив договори про надання послуг з додатками до них, акти здачі-прийняття робіт, товарно-транспортні накладні, видаткові накладні, акти надання послуг тощо суд такою документацією не являються.

Крім того, вказані документи суд не приймає в якості належних та допустимих доказів в розумінні статей 76, 77 ГПК України на підтвердження обставин виконання підрядником робіт за договором підряду № 06/10 від 06.10.2017 відповідно до наданих ним актів.

Верховний Суд послідовно у своїй практиці зазначає, що під час розгляду спору між сторонами, який стосується виконання умов договорів підряду, до предмета дослідження, серед іншого, входить встановлення обставин щодо характеру, обсягу, якості робіт, що є предметом Договору, строків їх виконання та порядок їх прийняття, аналіз доказів, поданих на підтвердження виконання та передання цих робіт, встановленню підлягає також відповідність визначеної в Договорі вартості робіт фактично виконаним роботам .

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.10.2020 по справі № 910/5253/19, а також у пункті 8.4.1. постанови Верховного Суду від 28.01.2020 у справі № 910/3802/19, у пункті 4.6. Постанови Верховного Суду від 12.03.2010 у справі №910/15234/18.

У частині 3 статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається у якості підтвердження або заперечення вимог. При цьому, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за таким підходом сама концепція змагальності втрачає сенс (постанова Верховного Суду у від 23.10.2019 року у справі № 917/1307/18).

З урахуванням наведеної вище сутності принципу змагальності саме Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Олімпікс" як позивач у справі мав довести ту обставину, на яку він посилається в обґрунтування заявлених позовних вимог, а саме, виконання робіт за договором відповідно до поданих актів та довідок.

Однак, у даному випадку суд констатує, що позивачем не доведено стверджувальної ним обставини щодо виконання ним робіт за договором у вказаних ним у актах найменуваннях, обсягах та вартістю, а тому саме останній у цьому випадку несе ризик настання пов`язаного з цим процесуального наслідку у вигляді відмови в позові.

Отже, оцінивши вказані докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що роботи за наданими позивачем актами прийнятими відповідачем вважатися не можуть, а крім того позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту їх виконання у заявленому обсязі та вартістю, та відповідно настання, в порядку положень договору, обов`язку у відповідача з їх оплати.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була досліджена судом і наведених вище висновків стосовно відсутності підстав для задоволення позову не спростовує.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають у повному обсязі у зв`язку з їх недоведеністю.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 26.07.2021

Суддя Т. Ю. Трофименко