26.07.2021Справа № 910/5584/21
Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М. розглянувши без повідомлення сторін у спрощеному позовному провадженні
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Броньовик", Львівська область, Жовківський район, с. Малехів
про ухвалення додатково рішення щодо розподілу судових витрат
у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Броньовик", Львівська область, Жовківський район, с. Малехів
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецметал Україна", м. Київ
про стягнення 415 169,13 грн, -
06.04.2021 року до Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Броньовик" (позивач) із позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецметал України" (відповідач) суми боргу в розмірі 414 726,00 грн та суми 3% річних в розмірі 443,13 грн, у зв`язку з непоставкою відповідачем, згідно умов Договору поставки №480-2021/388 від 22.02.2021 року, оплаченого позивачем товару.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, матеріали №910/5584/21 передані на розгляд судді Морозову С.М.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.07.2021 року позов було задоволено частково та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецметал Україна» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Броньовик» суму коштів в розмірі 339 726,00 грн, суму 3% річних в розмірі 443,13 грн та суму судового збору в розмірі 5 095,89 грн.

21.07.2020 року до канцелярії суду від позивача до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі №910/5584/21 щодо розподілу судових витрат, в якій позивач просить покласти понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 17 000,00 грн на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Розглянувши в спрощеному провадженні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Броньовик" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, суд дійшов висновку про наступне.

Положеннями ст. 221 ГПК України унормовано наступне.

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені. (ст. 244 ГПК України).

Положеннями ст. 123 ГПК України унормовано, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини 1-4 ст. 126 ГПК України).

Як вбачається з поданих Товариством з обмеженою відповідальністю "Броньовик" документів про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, між позивачем (замовник) та Адвокатським об`єднанням "Львівська адвокатська компанія" було укладено Договір про надання правничої допомоги від 15.03.2021 року.

Так, на підтвердження наданих правничих послуг згідно Договору, між позивачем та адвокатським об`єднанням до суду надано розрахунок гонорару адвоката на суму в розмірі 17 000,00 грн.

Суд врахував суму позовних вимог, заявлених позивачем до стягнення з відповідача, ступінь відповідальності сторін в даних правовідносинах, проведену роботу з надання правової допомоги та дійшов висновку про правомірність вимоги позивача про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецметал Україна" витрат, понесених позивачем, у зв`язку із розглядом справи №910/5584/21, а саме у розмірі 17 000,00 грн.

Отже, керуючись приписами ст.ст. 221, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Броньовик" про ухвалення додатково рішення щодо розподілу судових витрат задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецметал Україна" (ідентифікаційний код 43999699, місцезнаходження: 04119, м. Київ, вул. Зоологічна, буд. 4-А, офіс 139) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Броньовик" (ідентифікаційний код 39039449, місцезнаходження: 80383, Львівська область, Жовківський район, с. Малехів, вул. Вокзальна, буд. 4) суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 17 000,00 грн (сімнадцять тисячі гривень 00 копійок).

3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

4. Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Додаткове рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя С.М. Морозов