РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.07.2021Справа № 910/975/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Холлеман Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Джиі Україна"

про стягнення 45 216 407,62 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Секретар судового засідання Дюбко С.П.

Представники:

Від позивача: Спєров Д.К., довіреність № б/н від 14.01.21;

Від відповідача: Манжола Д. В., адвокат, довіреність № б/н від 16.02.2021.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Холлеман Україна" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Джиі Україна" про стягнення 45 216 407,62 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачем не виконано зобов`язання з оплати наданих послуг за договором транспортної експедиції № S-2018-1893 від 18.04.2018 у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 43 035 523,42 грн. основної заборгованості, 1 348 442,36 грн. інфляційних втрат та 832 441,84 грн. трьох процентів річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2021 відкрито провадження у справі № 910/975/21 та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання, розгляд справи призначено на 23.02.2021.

Через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником відповідача подано клопотання про колегіальний розгляд справи. Зазначене клопотання судом відхилено, оскільки спір між сторонами у даній справі не відноситься до категорії складних і позивачем не наведено жодних обґрунтованих пояснень, які б свідчили про складність цієї справи.

У підготовчих засіданнях 23.02.2021, 16.03.2021 та 13.04.2021 оголошувалась перерва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2021 постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу № 910/975/21 до судового розгляду по суті на 29.06.2021 р.

У судовому засіданні 29.06.2021 оголошено перерву в слуханні справи по суті до 13.07.2021.

Під час розгляду спору по суті 13.07.2021 р. представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні 13.07.2021 р. проти позовних вимог заперечував, у задоволенні позову просив відмовити з підстав, викладених у своїх письмових запереченнях на позовну заяву.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ХОЛЛЕМАН УКРАЇНА» (експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЖИІ УКРАЇНА» (клієнт) було укладено договір транспортної експедиції № S-2018-1893 від 18.04.2018 (надалі - договір), відповідно до п 1.1 якого, експедитор зобов`язався за винагороду та за рахунок клієнта відповідно до замовлення організувати комплекс транспортно експедиційних послуг, необхідних для перевезення вантажу в міжнародному та внутрішньому сполученні по маршруту, погодженому з ТОВ «ДЖИІ УКРАЇНА», автомобільним, залізничним, морським, авіаційним та іншими видами транспорту.

Відповідно до п. 1.2. договору умови перевезень, маршрут, номенклатура, об`єм, строки та особливі умови фіксуються сторонами Договору у замовленні.

Пунктом 1.3. договору визначено, що в якості доручень Експедитору сторони використовують Замовлення, передбачені п. 1.2. Договору. Підтвердженням надання послуг є відмітка про отримання транспортної накладної, зроблена уповноваженим представником Клієнта, а також підписаний Акт виконаних робіт.

Відповідно до п. 3.1 договору № Б-2018-1893, оплата послуг здійснюється по факту їх надання, протягом 60-ти календарних днів з дати отримання Відповідачем від Позивача повного та коректного комплекту оригінальних документів, таких як рахунки, транспортні накладні, рахунки-фактури, підписані сторонами акти виконаних робіт, та/або звіту агенту.

До Договору сторонами було підписано Додаток № 21z від 30 вересня 2019 року та Додаток № 9

Відповідно до п. 3.4. договору факт надання послуг за цим договором оформлюється відповідним Актом.

Акт виконання робіт підписується сторонами після закінчення виконання робіт/надання послуг. Акт виконання робіт може бути направлений Клієнту шляхом електронного зв`язку з наступним обов`язковим наданням оригіналу Акту протягом 5 календарних днів з моменту його відправки у разі паперового документообігу.

Позивач зазначає, що на виконання умов договору договору, отримавши відповідні замовлення від клієнта, надав останньому передбачені цими замовленнями послуги, зокрема:

- відповідно до замовлення відповідача на надання послуг Р.О. No 188094529 позивачем було надано послуги, передбачені Актом № 23 від 05 лютого 2020 року на суму 42 830,74 грн.;

- відповідно до замовлення відповідача на надання послуг Р.О. No 199275941 позивачем було надано послуги, передбачені Актом № 34 від 17 березня 2020 року на суму 40 928 951,68 грн.;

- відповідно до замовлення відповідача на надання послуг Р.О. No 209219057 позивачем було надано послуги, передбачені Актом № 78 від 22 липня 2020 року на суму 2 063 741,00 грн.

Копії вищевказаних замовлень відповідача на надання послуг містяться у матеріалах справи.

Відповідно до замовлення РО №199275941 ТОВ «Холлеман Україна» надає послуги з транспортування з порту Бердянська до проектної площадки 27 комплектів ВТГ, що складається з наступних компонентів, а саме: 27 веж (tower sections) з 5 секціями кожна (Tower Base, Tower Mid C, Tower Mid B, Tower Mid A, Tower Top), 27 комплектів винтів (rotor blades) (кожний по 3 винта), 27 головок установки (Machine Heads), 27 маточин (Hubs), 27 болтів і ступенів (bolts, ladders).

ТОВ «Холлеман Україна було надано до суду міжнародні товарно-транспортні накладні (CMR), які підтверджують транспортування наступного обладнання за маршрутом Бердянська - с. Еірсівка: веж (tower sections) з секціями - Mid A tower section, Mid В tower section, Mid C tower section, Base tower section, Top tower section; комплектів винтів (Rotor Blade); головок установки (Machine Head), маточин (Hubs), болтів і ступенів (Bolts, Ladder).

Отримання обладнання підтверджується підписами уповноважених представників групи компаній General Electric (Джиі): Stewart White, Eduard Popa, Marcel Vlas, Manuel Matschek, Suad Maxharraj, Alexander Schere та відтиском штампу General Electric на товарно- транспортних накладних.

На підтвердження факту надання послуг за Замовленням №199275941 у межах проекту Запоріжжя Директором ТОВ «Джиі Україна» було підписано наступні Акти надання послуг:

- акт надання послуг № 34 від 17.03.2020 - надання послуг щодо транспортування 21 комплекту ВТЕ по маршруту м. Бердянськ - с. Гірсівка.

- акт надання послуг № 38 від 20.03.2020 - надання послуг щодо транспортування 6 комплектів ВТГ по маршруту м.Бердянськ - с. Гірсівка (Відповідач оплатив надання послуг за цим Актом).

Згідно із зазначеними актами надання послуг, ТОВ «Джиі Україна» не має претензій до ТОВ «Холлеман Україна» по об`єму, якості та строкам надання послуг.

Враховуючи викладене, ТОВ «Холлеман Україна» було надано ТОВ «Джиі Україна» послуги з транспортування 27 комплектів ВТГ, що зазначені в Додатку №21z від 30.09.2019 (доручення на експедирування вантажу) до Договору транспортного експедирування № S-2018-1893 від 18.04.2018 та Замовленні РО №199275941.

Згідно із Додатком № 9 (доручення на експедирування вантажу), Замовлення РО № 188094529, РО № 209219057 ТОВ «Холлеман Україна» надає ТОВ «Джиі Україна» послуги з транспортування підйомних пристроїв для доставки на відповідний об`єкт та наповнення 30 контейнерів.

На підтвердження факту надання послуг Директором ТОВ «Джиі Україна» було підписано наступні Акти надання послуг:

- акт надання послуг № 23 від 05.02.2020 - транспортування вантажопідйомних пристроїв для попередньої доставки на майданчик, Замовлення № 188094529;

- акт надання послуг № 78 від 22.07.2020 - надання послуг укомплектування 30 контейнерів, проект Запоріжжя, Замовлення № 209219057.

Згідно із зазначеними актами надання послуг ТОВ «Джиі Україна» не має претензій до ТОВ «Холлеман Україна» по об`єму, якості та строкам надання послуг.

Враховуючи викладене, ТОВ «Холлеман Україна» було надано ТОВ «Джиі Україна» послуги з транспортування підйомних пристроїв для доставки на відповідний об`єкт та наповнення ЗО контейнерів згідно із Додатком №9 (доручення на експедирування вантажу), Замовлення РО № 188094529, РО № 209219057.

Позивачем було виставлено відповідачу рахунки на оплату, а саме:

- рахунок на оплату № 14 від 05 лютого 2020 року на суму 42 830,74 грн.;

- рахунок на оплату № 30 від 17 березня 2020 року на суму 40 928 951,68 грн.;

- рахунок на оплату № 75 від 22 липня 2020 року на суму 2 063 741,00 грн.

Однак, відповідач в порушення договірних умов, не здійснив повної оплати за наданні послуги, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом не день розгляду справи становить 43 035 523,42 гривень.

Внаслідок укладення договору поставки між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 929 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами (частина 3 статті 929 ЦК України).

Статтею 934 ЦК України визначено, що за порушення обов`язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, надані позивачем за договором послуги були прийняті та погоджені відповідачем. Прийняття послуг відповідачем, та відсутність будь-яких заперечень або претензій щодо якості, обсягу та строків надання послуг підтверджується підписаними сторонами Актами надання послуг, про що безпосередньо зазначено в Актах:

- акт надання послуг № 23 від 05 лютого 2020 року на суму 42 830,74 грн.;

- акт надання послуг № 34 від 17 березня 2020 року на суму 40 928 951,68 грн.;

- акт надання послуг № 78 від 22 липня 2020 року на суму 2 063 741,00 грн.

Отримання відповідачем транспортних накладних також підтверджується підписом уповноваженого представника відповідача на відповідних транспортних накладних, копії яких містяться у матеріалах справи.

На виконання п. 3.1. договору позивачем було складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідні податкові накладні:

- Податкова накладна №1 від 17 березня 2020 року, сума 40 928 951,68 грн.;

сума ПДВ 6 821 491,95 грн.;

- Податкова накладна №1 від 22 липня 2020 року, сума 2 063 741,00 грн.; сума

ПДВ - 343 956,83 грн.;

- Податкова накладна №2 від 05 лютого 2020 року, сума 42 830,74 грн.; сума

ПДВ - 7 138,46 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Суд зазначає, що за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов`язання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов`язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України).

Відповідачем всупереч п. 3.1. Договору не було здійснено оплату наданих послуг в розмірі 43 035 523,42 грн. протягом 60-ти днів з дня підписання сторонами Актів.

Так, передбачений п. 3.1. Договору 60-денний строк для оплати обчислюється з наступного дня після підписання сторонами Актів наданих послуг, а саме:

- останнім днем строку для оплати послуг за Актом наданих послуг № 23 від 05 лютого 2020 року на суму 42 830,74 грн. є 05 квітня 2020 року;

- останнім днем строку для оплати послуг за Актом наданих послуг № 34 від 17 березня 2020 року на суму 40 928 951,68 грн. є 16 травня 2020 року;

- останнім днем строку для оплати послуг за Актом наданих послуг № 78 від 22 липня 2020 року на суму 2 063 741,00 грн. є 20 вересня 2020 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що обов`язок по оплаті за договором у відповідача станом на момент розгляду даної справи настав.

Таким чином, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Джиі Україна" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Холлеман Україна" за договором транспортної експедиції № S-2018-1893 від 18.04.2018 становить 43 035 523,42 грн.

Проте, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 76 - 79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження оплати відповідачем грошових коштів Товариству з обмеженою відповідальністю "Холлеман Україна" в розмірі 43 035 523,42 грн.

Отже, суд зазначає, що відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов договору, не здійснив оплату наданих послуг, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення 43 035 523,42 грн. - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача 1 348 442,36 грн. інфляційних втрат та 832 441,84 грн. 3% річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок 3 % річних та інфляційних втрат, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов`язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення 1 348 442,36 грн. інфляційних втрат та 832 441,84 грн. 3% річних підлягають задоволенню повністю відповідно за визначений позивачем період.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того,

вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від

27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019 Верховного Суду по справах №910/13407/17 та №915/370/16.

З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Пунктом 2 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Положеннями частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом встановлено, що позивачем дотримані вимоги частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, а саме:

- позивачем здійснено звернення до суду із заявою про компенсацію здійснених ним витрат на професійну правничу допомогу до закінчення судових дебатів;

- докази понесення витрат пов`язаних із розглядом справи, а саме понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 414 721,20 грн. підтверджені: договором про надання правової допомоги від 21.12.2020 № 40-К/20 та додатковою угодою № 1 до нього, а також платіжним дорученням № 2448 від 30.12.2020 р. на суму 414 721,20 грн.

Відтак, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанова Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 № 922/445/19).

Таким чином, за висновками суду, позивачем доведено належними та допустимими доказами розмір понесених останнім витрат на правничу допомогу та підтверджено обсяг наданих послуг та їх вартість.

Враховуючи зібрані докази по справі, пояснення представників сторін та керуючись статтями 129, 232, 236-241 ГПК України

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Джиі Україна" (01001, м. Київ, вул. Михайлівська, буд. 7, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Холлеман Україна" (49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вул. Орловська, буд. 21, ) 43 035 523,42 грн. (сорок три мільйони тридцять п`ять тисяч п`ятсот двадцять три гривні 42 коп.) основної заборгованості, 1 348 442,36 грн. (один мільйон триста сорок вісім тисяч чотириста сорок дві гривні 36 коп.) інфляційних втрат, 832 441,84 грн. (вісімсот тридцять дві тисячі чотириста сорок одна гривня 84 коп.) трьох проценти річних, 678 246,11 грн. (шістсот сімдесят вісім тисяч двісті сорок шість гривень 11 коп.) витрат по сплаті судового збору та 414 721,20 грн. (чотириста чотирнадцять тисяч сімсот двадцять одну гривню 20 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 20.07.2021 р.

Суддя О.В. Мандриченко