РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.07.2021Справа № 910/1930/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Радецької Ю.О. розглянувши матеріали справи

За позовом Адміністрації Державної прикордонної служби України

до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича компанія «Техімпекс»

про стягнення 1903500 грн,

за участі представників:

від позивача - Крилов О.О. (уповноважений представник);

від відповідача - Черненко В.А. (уповноважений представник).

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року Адміністрація Державної прикордонної служби України звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича компанія «Техімпекс» про стягнення 1903500 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач в порушення умов укладеного з Адміністрацією Державної прикордонної служби України контракту не виконав своєчасно роботи, у зв`язку з чим, останній просить стягнути з ТОВ «НВК «Техімпекс» пеню в розмірі 958500 грн та штраф в розмірі 945000 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Відповідач проти позову заперечував, зазначаючи, що нараховані штрафні санкції є надмірно великими, оскільки у державному контракті затверджено, договірну ціну за капітальний ремонт та модернізацію виробів за ціною, що відповідає рівню ціни за послуги з проведення регламентованого ремонту та модернізації виробів, тобто значно нижчою; прибуток ТОВ НВК «Техімпекс» передбачений за даним Державним Контрактом дуже низький у порівнянні з штрафними санкціями, які позивач просить стягнути; ТОВ «НВК «Техімпекс» погодилось на абсолютно невигідні умови, затвердивши тверду договірну ціну, яка є нижчою за фактичні витрати; в результаті виконання вищезазначеного контракту ТОВ «НВК «Техімпекс» не отримало очікуваного прибутку, а окрім того понесло матеріальні втрати на суму 8315778,09 грн; позивачем не понесено збитків; наявність обставин, які не залежали від відповідача та вплинули на строки виконання Державного Контракту.

Окрім того, відповідач зазначив, що з метою уникнення спірної ситуації між позивачем» на підставі п. 11.3. Державного Контракту ТОВ «НВК «Техімпекс звернулось до Заступника Голови Державної прикордонної служби України з проханням внести зміни до Календарного плану щодо строків виконання за етапами (послугами) наступним чином: до 30.09.2020 - відвантаження 3 од. продукції; до 25.12.2020 - відвантаження 7 од. продукції та надіслало проект Додаткової угоди, обґрунтовуючи необхідність перенесення календарного плану у зв`язку із виникненням незалежних від відповідача обставин, зокрема, обставинами щодо поставки комплектуючих з Республіки Білорусь. Проте, позивач відмовився від задоволення пропозиції відповідача щодо внесення змін щодо строків виконання робіт.

Враховуючи вищезазначені обставини, відповідач зазначив, що не заперечує щодо факту порушення строків виконання робіт визначених у Державному Контракті, проте, не погоджується із розміром заявлених до стягнення позивачем штрафних санкцій, у зв`язку з чим просить суд зменшити суму штрафних санкцій з урахуванням принципу розумності, справедливості та пропорційності та просив стягнути всього 115000 грн штрафних санкцій.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог щодо стягнення штрафу та пені з обставин викладених у відзиві.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.05.2020 між Адміністрацією Державної прикордонної служби України (позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича компанія «Техімпекс» (відповідач, виконавець) укладено Державний Контракт №19-20 на виконання робіт за державним оборонним замовленням відповідно до умов якого виконавець зобов`язується виконати модернізацію військової техніки з проведенням робіт з капітального ремонту в цілому в обсягах та у строки, що зазначені у Календарному плані виконання робіт за державним оборонним замовленням згідно з додатком №2 (1.1. Контракту).

Відповідно до п. 2.1. контракту вартість робіт за одиницю становить 2700000 грн. загальна вартість 10 одиниць становить 27000000 грн.

Пунктом 3.1. контракту визначено, що передача виконавцем та приймання замовником виконаних робіт за контрактом оформлюється Актом-приймання передачі.

У п. 3.5. контракту визначено, що датою виконання робіт у цілому або окремого їх етапу є дата підписання замовником акта приймання-передачі виконаних робіт.

Відповідно до умов Державного Контракту сторонами було погоджено та підписано Календарний план робіт по модернізації

Судом встановлено, що відповідачем виконано робити із модернізації та передано, а позивачем прийнято вироби без будь-яких зауважень щодо якості виконаних робіт на підставі актів приймання передачі виконаних робіт в наступні строки: Акт №1/2020 - 08.09.2020; Акт №2/2020 - 18.09.2020; Акт №3/2020 - 30.09.2020; Акт №4/2020 - 27.11.2020; Акт №5/2020 - 09.12.2020; Акт №6/2020 - 09.12.2020; Акт №7/2020 - 14.12.2020; Акт №8/2020 - 18.12.2020; Акти №9/2020 та №10/2020 - 22.12.2020.

Позивачем неодноразово направлялись відповідачу листи щодо порушення строків передачі виробів з ремонту та необхідність сплати нарахованих штрафних санкцій. Відповідачем не заперечувалось факту порушення строків поставки виробів, та вказувалось на наявність об`єктивних обставин, які впливають на вчасне виконання зобов`язань за договором.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 905 Цивільного кодексу України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до п. 5.1. контракту строк виконання робіт у цілому та кожного їх етапу визначається в календарному плані.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов Державного контракту та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного виконання послуг, зокрема відповідачем були порушені обумовлені в Державному контракті та Календарному плані строки виконання робіт, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями Актів приймання-передачі виконаних робіт №№1/2020, 2/2020, 3/2020,.4/2020, 5/2020, 6/2020, 7/2020, 8/2020, 9/2020, 10/2020.

Відповідно до п. 8.1., 8.2. контракту у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань сторони несуть відповідальність. За порушення строків виконання робіт, відповідно до Календарного плану виконавець сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості несвоєчасно виконаних робіт за кожний день прострочення. За прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Державним контрактом, позивачем за порушення термінів постачання продукції нараховано ТОВ «НВК «Техімпекс» штраф у розмірі 945000 грн та пеню у розмірі 958500 грн.

Нормами ст. 218 Господарського кодексу України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Дії відповідача є порушенням умов Державного контракту, що є підставою для застосування відповідальності (стягнення пені та штрафу) відповідно до умов пункту 8.2. Державного контракту.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, судом встановлено, що наданий позивачем розрахунок здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства та умов договору.

В свою чергу, відповідачем обставини прострочення виконання свого зобов`язання із вчасної поставки продукції не заперечувались, проте, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що штрафні санкції є надмірно великі, а матеріали справи не містять доказів понесення позивачем збитків, у зв`язку з чим ТОВ «НВК «Техімпекс» просить суд зменшити штрафні санкції з урахуванням принципу розумності, справедливості та пропорційності.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом наведених норм зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе її зменшення.

Тобто, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

При цьому, вирішуючи таке питання суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, ступеню виконання зобов`язання, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Позивач і відповідач є господарюючими суб`єктами і вони несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Зменшення (за клопотанням сторони) заявленого штрафу, який нараховується за неналежне виконання стороною свої зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.02.2019 року у справі № 910/9765/18.

Як унормовано ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а ст.ст. 525, 526 названого Кодексу і ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Разом з тим, суд звертає увагу на обставини які викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву та з виникненням яких ТОВ «НВК «Техімпекс» просить суд зменшити розмір штрафних санкцій.

Так судом враховано, що затримка строку виконання робіт відбулась, зокрема, у зв`язку із порушенням строків поставки необхідних комплектуючих для здійснення модернізації, зокрема двигунів які виробляються у Республіці Білорусь. При цьому відповідачем вживались заходи для уникнення порушення зобов`язань за Корнтрактом, зокрема у вересні 2020 року позивачу було направлено повідомлення про виникнення проблем щодо постачання комплектуючих деталей за відсутності яких виконання державного контракту є неможливим. У вищезазначеному повідомлені відповідач зазначив, що ускладнення імпорту дизельних двигунів з Білорусі виникло через політичні проблеми та виникнення громадських протистоянь та заворушень, у зв`язку з чим відповідач просив внести зміни до Календарного плану щодо строків виконання за етапами робіт (послуг) на підставі п. 11.3. Державного контракту, проте відповідна пропозиція відповідача була відхилена позивачем.

Крім того судом враховується, що розмір нарахованих штрафних санкцій є значним порівняно з розрахованим за Контрактом очікуваним прибутком відповідача, а також наявність фактичних втрат, пов`язаних з виконанням вказаного Контракту у розмірі 8315778,09 грн.

Судом береться до уваги, що відповідачем виконано роботи за контрактом та передано позивачу всі 10 одиниць техніки і зауваження до виконаних робіт з боку позивача відсутні.

Отже, враховуючи викладене, а також те, що ТОВ «НВК «Техімпекс» є приватною компанією військово-промислового комплексу України заснованою у 2003 році, яка проводить діяльність з реалізації, ремонту, модернізації та утилізації військової техніки та військової зброї, а також беручи до уваги, що з 2014 відповідач є виконавцем державних оборонних замовлень та державних контрактів на закупівлю послуг та потреб для державних замовників, суд вважає, що покладення на ТОВ «НВК «Техімпекс» штрафних санкцій у розмірах визначених позивачем може призвести до значного погіршення економічного становища відповідача та як наслідок до подальшого припинення виробничої діяльності, що призведе до втрати стратегічно важливого підприємства, яке у період існування військового конфлікту у Донецькій та Луганській областях суперечитиме державним інтересам.

Враховуючи вищезазначені обставини з якими пов`язує відповідач прострочення виконання зобов`язання за державних контрактом та беручи до увагу характер діяльності відповідача та обставини справи, зокрема відсутність доказів з боку відповідача щодо понесення збитків у зв`язку із порушенням відповідача строків надання послуг, суд вважає за можливе зменшити штрафні санкції до 191000 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України та беручи до уваги, що спір виник у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Державним контрактом, суд вважає, що витрати на сплату судового збору покладаються на відповідача у повному обсязі.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича компанія «Техімпекс» (07400, Київська обл., м. Бровари, бульвар Незалежності, буд. 14; ідентифікаційний код 32499006) на користь Адміністрації Державної прикордонної служби України (01034, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 26 ідентифікаційний код 00034039) штрафні санкції в розмірі 191000 (сто дев`яносто одна тисяча) грн, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 28552 (двадцять вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят дві) грн 50 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 23.07.2021.

Суддя Я.В. Маринченко