РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.07.2021Справа № 910/8442/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЦ ЛАВИНА" (04128, м. Київ, вул. Берковецька, буд. 6Д, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АБ РІТЕЙЛ" (04655, місто Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 4а, )

про стягнення 511 224,07 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРЦ ЛАВИНА" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АБ РІТЕЙЛ" про стягнення заборгованості договором оренди № А2066 від 21.12.2016 у розмірі 511 224, 07 грн., з яких 314 126,60 грн основного боргу, 29 392,73 грн інфляційних втрат, 10 641,44 грн. 3% річних, 157 063,30 грн 50% штрафу.

У позовній заяві позивач заявив, що попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат складає 40 000,00 грн, у т.ч. судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу, детальний розрахунок та документи, які підтверджують суму витрат на професійну правничу допомогу будуть надані до суду в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 31.05.2021 відкрив провадження у справі №910/8442/21, вирішив здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, визначив сторонам у справі строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

Згідно повідомлень про вручення поштових відправлень, ухвалу суду від 31.05.2021 позивач отримав - 09.06.2021.

Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, заперечень проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження не подав, ухвалу суду від 31.05.2021 було надіслано відповідачу на адресу згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань поштовим відправленням №944, яке повернено до суду 11.06.2021 із зазначенням причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою», будь-яких заяв про зміну місцезнаходження відповідача до суду не надходило.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, за відсутності клопотань учасників справи про продовження процесуальних строків, суд вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

21.12.2016 між ТОВ «ТРЦ Лавина» (орендодавець за договором, позивач) то ТОВ «АБ РІТЕЙЛ» (орендар за договором, відповідач) був укладений договір оренди № А2066, за умовами якого орендодавець передав у строкове, платне користування орендарю приміщення - частину торгового центру згідно додатку №1, а орендар - прийняв приміщення в строкове користування та зобов`язався сплачувати орендодавцеві обумовлені в цьому договорі оренди платежі та виконувати інші умови цього договору оренди.

Згідно п.10.1 договору сторонами визначено, що з моменту передачі приміщення орендар зобов`язаний сплачувати на користь орендодавця орендну плату та інші платежі, які передбачені цим договором.

Пунктом 10.2 договору встановлено, що орендна плата, яку орендар зобов`язаний щомісячно сплачувати орендодавцеві складається з таких частин: a) основна орендна плата; b) експлуатаційна орендна плата; c) маркетингова орендна плата; d) плата з обороту.

Орендар сплачує окремими платежами кожну із частин орендної плати (окремо основну орендну плату, експлуатаційну орендну плату, маркетингову орендну плату, плату з обороту).

Відповідно до п. 10.3 договору сторони домовилися, що будь-які та всі положення цього Договору, що стосуються визначення орендної плати та будь-яких інших платежів, які орендар зобов`язаний сплачувати орендодавцеві, є істотною умовою цього Договору оренди та, відповідно, порушення будь-якого із таких положень Договору оренди є істотним порушенням.

Пунктом 13.1 договору передбачено, що орендар зобов`язаний сплачувати орендодавцю основну орендну плату, експлуатаційну орендну плату, маркетингову орендну плату щомісячно різними платежами до 15 (п`ятнадцятого) числа відповідного місяця, який передує оплачуваному.

Орендна плата має сплачуватися на рахунок орендодавця незалежно від направлення орендодавцем відповідного рахунка. Орендодавець направляє рахунки на здійснення відповідних платежів орендарем лише для зручності (п. 13.3 договору).

Орендар зобов`язаний сплачувати орендну плату, починаючи з дати початку строку оренди (п. 13.5 договору).

Всі платежі відповідно до цього договору мають бути визначені та виконані в національній валюті України (п. 13.8 договору).

Відповідно до пункту 14.1 договору орендодавець забезпечує належне функціонування та експлуатацію торгового центру та земельної ділянки, у тому числі за рахунок сплати орендарем експлуатаційної орендної плати. З цією метою орендодавець несе експлуатаційні витрати.

Згідно з пунктом 17.1 договору орендар компенсує орендодавцеві вартість комунальних послуг, що споживаються у приміщенні, без додаткових нарахувань на свою користь.

Орендар також зобов`язаний компенсувати орендодавцю витрати, які несе орендодавець на комунальні послуги, що споживаються у зв`язку з експлуатацією торгового центру та площ загального користування, а також земельної ділянки, та які розподіляються між усіма орендарями торгового центру пропорційно площі приміщення до загальної площі торгового центру.

Плата за комунальні послуги вноситься орендарем щомісяця протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту виставлення орендодавцем відповідного рахунку. Орендодавець виставляє рахунки на сплату комунальних послуг в наступному місяці за оплачуваний (п. 17.6 договору).

Пунктом 29.1 договору встановлено, що на вимогу орендодавця орендар зобов`язаний щомісячно підписувати акти приймання-передачі послуг щодо оренди приміщення. Незалежно від підписання таких актів, факт сплати будь-яких платежів орендарем у поточному місяці свідчить про використання приміщення.

Матеріалами справи встановлено, що на виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування приміщення на 1 поверсі ТРЦ за адресою: м.Київ, вул.Берковецька, 82,00 кв.м., про що сторони підписали Акт приймання-передачі приміщення в орендне користування від 01.04.2017.

У Додатку № 1 до договору сторонами визначено основні умови договору оренди, у т.ч. ставка орендної плати.

З наданих документів вбачається, що з моменту передачі орендарю приміщення орендодавцем оформлятись Акти надання послуг оренди, експлуатаційних та маркетингових послуг, відшкодування вартості електроенергії, опалення, електроенергії на забезпечення вентиляції та кондиціювання та виставлялись для оплати рахунки.

Судом враховано, що деякі із доданих до позову Актів надання послуг відповідачем не підписані, водночас відповідно до поданих позивачем Реєстрів надавались представнику відповідача нарочно, надіслані засобами поштового зв`язку 17.03.2021. Тож, вказані акти та рахунки розумінні п.29.1 договору є належними підставами взаєморозрахунків між сторонами.

В подальшому, 31.03.2019 сторони підписали Договір про розірвання Договору оренди №А2066 від 21.12.2016.

За Актом повернення приміщення з оренди від 31.03.2019 відповідач повернув позивачу з оренди приміщення.

Водночас, відповідно до умов п.1 договору від 31.03.2019 про розірвання договору оренди №А2066 з 21.12.2016 сторони погодили, що сплачений орендарем на користь орендодавця на підставі договору оренди авансовий внесок (забезпечувальний платіж) в сумі 303 577,24 грн не повертається орендарю та зараховуються в рахунок дебіторської заборгованості орендаря. Заборгованість орендаря станом на підписання цього договору склала 514 126,60 грн, яку він зобов`язаний погасити до 28.02.2020 у визначеному порядку.

У п.3 договору від 31.03.2019 про розірвання договору оренди №А2066 з 21.12.2016 встановлено конкретний графік погашення боргу у період з квітня 2019 по лютий 2020.

Як зазначає позивач, відповідач свої зобов`язання щодо оплати вартості отриманих послуг по договору,у т.ч. у визначений графік згідно договору від 31.03.2019 не виконав належним чином та у повному обсязі.

Згідно розрахунку позивача, станом на 15.04.2021 неоплаченими залишилась заборгованість у розмірі 314 126,60 грн., враховуючи часткову оплату 200 000,00 грн.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов`язання та не спростував заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що за відсутності доказів сплати відповідачем суми 314 126,60 грн орендної плати, у т.ч. у визначені договором строки та станом на час розгляду справи по суті спору, вимоги про стягнення цієї суми основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 29 392,73 грн інфляційних втрат за період з березня 2020 по березень 2021, 10 641,44 грн. 3% річних за період з 29.02.2020 по 16.04.2020, суд дійшов висновку про їх обґрунтованість та наявність підстав для задоволення в межах розрахунку позивача, оскільки за розрахунком суду сума інфляційних втрат є більшою.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

У пункті 20.6 договору встановлено, що в тому випадку, якщо орендар прострочить сплату орендодавцеві будь-яких платежів більш, ніж на 10 (десять) календарних днів, орендар сплачує на користь орендодавця договірні штрафні санкції у розмірі 50% від суми прострочення.

Оскільки судом встановлено факт прострочення виконання зобов`язання відповідача зі сплати орендних та інших платежів, у т.ч. більш ніж на 10 календарних днів в межах спірної суми, за договором оренди, вимоги про стягнення 157 063,30 грн 50% штрафу, нарахованого відповідно до положень п.20.6 Договору підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач письмового відзиву та контррозрахунку заявлених вимог не надав, стверджувань позивача не спростував, підстав звільнення від обов`язку оплати та відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання не довів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Клопотання позивача про надання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України протягом 5-ти днів після ухвалення рішення у справі судом прийняте до розгляду.

При цьому, суд зауважує, що у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Керуючись ст. 86, 129, 233, 236-240, 250-252 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АБ РІТЕЙЛ» (04655, місто Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 4а, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЦ ЛАВИНА» (04128, м. Київ, вул. Берковецька, буд. 6Д, ) 314 126 (триста чотирнадцять тисяч сто двадцять шість) грн. 60 коп основного боргу, 29 392 (двадцять дев`ять тисяч триста дев`яносто дві) грн. 73 коп інфляційних втрат, 10 641 (десять тисяч шістсот сорок одну) грн. 44 коп. 3% річних, 157 063 (сто п`ятдесят сім тисяч шістдесят три) грн. 30 коп 50% штрафу, 7668 (сім тисяч шістсот шістдесят вісім) грн. 36 коп витрат по сплаті судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції в строки та порядку передбаченому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак