РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.07.2021Справа № 910/6289/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Гармонія-Лубни"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефея інвест дуо"

про стягнення 32 017,21 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін: без виклику.

Обставини справи:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 32 017,21 грн. основного боргу за договором купівлі-продажу № 60/19 від 12.08.2019.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував на те, що відповідно до вищевказаного договору, останньому було поставлено товар, який не був оплачений на суму 32 017,21 грн. А також просив покласти на відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Судом встановлено, що відповідач належним чином повідомлявся про розгляду справи.

Ухвала суду була відправлена за адресою місцезнаходження відповідача, що визначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 04119, м. Київ, вул. Зоологічна, 4-А, оф. 139.

Проте, поштовий конверт № 420 було повернуто суду 10.06.2021 з відміткою пошти: за закінченням терміну зберігання.

У силу положень пунктів 4, 5 частини 6 статті 242 ГПК України день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Судом також враховано, що відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з`явилися у засідання. Зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Правом на подання відзиву відповідач не скористався та заперечення на позов не подав.

Відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

12.08.2019 між Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Гармонія-Лубни" (продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Цефея інвест дуо" (покупець, відповідач) був укладений договір купівлі-продажу № 60/19 (надалі - Договір).

Відповідно до Договору позивач зобов`язувався продавати та передавати у власність покупцю продукцію, згідно поданої заявки, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити одержаний товар.

Згідно умов п. 1.2 договору найменування, ціна та асортимент продукції зазначається у накладній.

Відповідно до п. 2.1 договору ціна договору визначається сумою грошових коштів всіх товарних (товарно-транспортних) накладних, підписаних протягом дії даного договору.

Згідно умов п. 2.2 договору покупець розраховується за отриману продукцію в безготівковій формі або готівкою не пізніше 14 календарних днів після отримання продукції.

Термін дії договору відповідно до умов розділу 6 договору встановлений з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2020.

Як встановлено судом, згідно видаткових накладних протягом 04.05.2020 по 07.07.2020 позивач здійснив постачання у власність відповідача товару на загальну суму 44 784 грн.

Факт поставки Відповідачу продукції підтверджується наявними у матеріалах справи видатковими накладними складеними протягом 04.05.2020 по 07.07.2020 на суму 44 784 грн., які підписані позивачем та відповідачем та скріплені печатками сторін.

Отже, як встановлено судом, позивачем було виконане зобов`язання за Договором та поставлено Відповідачу Товар на загальну вартість 44 784 грн.

Отримавши Товар за Договором, у відповідача перед Позивачем, згідно умов Договору та відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, виникли зобов`язання по оплаті грошових коштів за отриманий Товар на загальну суму 44 784 грн.

Відповідач протягом 14.05.2020 по 10.07.2020 частково повернув позивачу одержаний товар на суму 3601,79 грн., що підтверджується накладними на повернення №№ 1, 849 від 14.05.2020, 215 від 15.05.2020, б/н від 18.05.2020, 61, 5 від 21.05.2020, 226, 857 від 22.05.2020, 862 від 25.05.2020, 1, 234 від 26.05.2020, 1 від 27.05.2020, 871 від 28.05.2020, 875 від 30.05.2020, 239 від 01.06.2020, 1, 2, 3, 47 від 07.07.2020, 910 від 10.07.2020.

Крім того, угодою про зарахування зустрічних однорідних вимог від 17.06.2020 позивач зарахував заборгованість відповідача перед ним за спірним договором у розмірі 9 165 грн. в рахунок виконання останнім зустрічного зобов`язання перед ним у цьому ж розмірі, яке виникло за договором про надання маркетингових послуг № 60/19/2 від 12.08.2019.

Вказані обставини підтверджуються наявною у матеріалах справи копією угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 17.06.2020.

Таким чином, зобов`язання відповідача щодо оплати послуг за спірним договором у розмірі 9 165 грн. відповідно до ст. 601 ЦК України припинене.

Всупереч ст. 74 ГПК України відповідачем не надано суду доказів належної плати за одержаний товар.

Таким чином, станом на час розгляду справи відповідач має заборгованість перед Позивачем по Договору поставки року в розмірі 32 017,21 грн.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 662 Цивільного кодексу України зазначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Так, відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до положення частини 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За статтею 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем в розмірі 32 017,21 грн. доведений суду належним чином.

Строк оплати з умовами договору є таким, що настав.

Отже, за встановлених обставин справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 32 017,21 грн. основного боргу.

Щодо витрат на правову допомогу, суд вказує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Положеннями статті 16 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація вказаного принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 Господарського процесуального кодексу України):

визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 Господарського процесуального кодексу України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

розподіл судових витрат (ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду , збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, шо підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Так, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17, від 16.05.2019 у справі № 823/2638/18, від 09.07.2019 у справі № 923/726/18, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

Позивачем до позовної заяви не додано жодних доказів на підтвердження понесення витрат на оплату послуг адвоката, в тому числі документів, які підтверджують надання відповідної правничої допомоги, а саме: підготовки правового обґрунтування позиції в суді та представлення його інтересів при розгляді справи в судах судової системи України, детального опису виконаних робіт та будь - які підтвердження виконаної роботи у долучених до позовної заяви документах відсутні.

Доданий до матеріалів справи договір про надання юридичних послуг від 15.02.2021 не є належним доказом несення позивачем таких витрат, оскільки у вказаному договорі не визначено які саме послуги (по якій справі, якими адвокатами) надаються, а також не визначені строки оплати за надані послуги. Тому суд не приймає договір про надання юридичних послуг від 15.02.2021 як належний доказ несення позивачем витрат з правової допомоги.

Тому позовні вимоги у частині відшкодування витрат на правничу допомогу є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд позову, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 74, 129, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Гармонія-Лубни" задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефея інвест дуо" (04119, м. Київ, вул. Зоологічна, 4-А, оф. 139, ідентифікаційний код 40807069) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Гармонія-Лубни" (37500, Полтавська обл, м. Лубни, пр-т Володимирський, 212, ідентифікаційний код 38729029) 32 017 (тридцять дві тисячі сімнадцять) грн. 21 коп. основного боргу, 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.І. Борисенко