РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2021Справа № 910/6293/21
Суддя Господарського суду міста Києва Трофименко Т.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу

за позовом Національного наукового центру "Інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса" Міністерства юстиції України

до Державної фіскальної служби України

про стягнення 86 829,60 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Національний науковий центр "Інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса" Міністерства юстиції України звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Департаменту матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Державної фіскальної служби України про стягнення суми грошових коштів у розмірі 86 829, 60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором з проведення експертного дослідження № 37 від 08.05.2018.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали вказаного позову передано на розгляд судді Карабань Я.А.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 задоволено заяву судді Карабань Я.А. від 26.04.2021 про самовідвід від розгляду позовної заяви Національного наукового центру "Інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса" Міністерства юстиції України до Департаменту матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Державної фіскальної служби України про стягнення 86 829, 60 грн., відведено суддю Карабань Я.А. від розгляду позовної заяви в справі № 910/6293/21, матеріали справи № 910/6293/21 передано уповноваженій особі для вирішення питання про автоматизований розподіл справи.

За наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку із задоволенням самовідводу судді Карабань Я.А. справу № 910/6293/21 передано для розгляду судді Трофименко Т.Ю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.04.2021 позовну заяву Національного наукового центру "Інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса" Міністерства юстиції України залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

19.05.2021 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.05.2021 відкрито провадження по справі № 910/6293/21, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

15.06.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

29.06.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвала про відкриття провадження у справі № 910/6293/21 була надіслана на адреси сторін рекомендованим листом, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення позивачу та відповідачу.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

08.05.2018 між Державною фіскальною службою України (Замовник) та Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України (Виконавець) укладено договір з проведення експертного дослідження № 37 за умовами якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання виконати у повному обсязі та у визначені строки, вказані нижче послуги та надати у відповідності до умов даного Договору послуги з проведення експертного дослідження Об`єкта, що зазначений в п. 1.2 цього Договору (далі - Послуги).

Згідно з п. 1.2 договору, об`єктом проведення експертного дослідження по Договору є: Об`єкт незавершеного будівництва «Реконструкція автомобільного пропуску «Красноїльськ» Чернівецької області» І черга, розташований в Чернівецькій області України».

Відповідно до п. 2.1 договору, Виконавець зобов`язується надати у відповідності до умов даного Договору послуги з проведення експертного дослідження, а саме:

- контрольних обмірів фактично виконаних будівельних робіт з визначенням об`ємів та вартості виконаних робіт відповідно до Договору між Державною фіскальною службою України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Холдингова компанія "Енергомонтажвентиляція" від 10.07.2015 № 120 про "Реконструкцію автомобільного пункту пропуску "Красноїльськ" Чернівецької області" І черга (далі - Договір №120)

з урахуванням змін внесених Додатковими Угодами №1 від 23.10.2015, №2 від 31.12.2015, №3 від 05.02.2016 строк дії якого закінчився, з одночасним визначенням технічного стану будівель та споруд.

- з урахуванням залишку невиконаних робіт, відповідно до документації (Додаток №1 до цього Договору), скоригованої проектно-кошторисної документації (Додаток № 1 до цього Договору), скоригованої проектно-кошторисної документації (Додаток № 2 до цього Договору), додаткових робіт з будівництва, визначити скориговану вартість робіт та витрат в цілому по об`єкту, який про коригувати проекту будівництва підлягає перезатвердженню.

Як визначено у п. 2.1.2 договору, послуги згідно з цим Договором виконуються з додержанням вимог чинного законодавства та Інструкції про призначення та проведення судових експертиз і експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 (зі змінами) та листа Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлового-комунального господарства України від 17.02.2011 р. №21-20/1382/0/6-11.

За приписами п. 2.2 договору, Замовник зобов`язується:

- Сприяти Виконавцю у наданні послуг;

- Передати Виконавцю під час підписання Договору відповідно до Акту приймання-передачі копії документації до Договору від 10.07.2015 № 120 (Додаток №1 до цього Договору) та Акту приймання-передачі скоригованої проектно-кошторисної документації (Додаток №2 до цього Договору), всю наявну необхідну документацію, яка має відношення до предмету цього Договору;

- Прийняти зазначені в п. 1.1 Послуги та оплатити їх вартість у розмірі, передбаченому в п. 3.1 цього Договору.

У п. 3.1 договору встановлено, що за надані послуги Замовник сплачує Виконавцю кошти у сумі 86 829,60 грн, в т.ч. ПДВ-14471,60 грн.

Оплата здійснюється за надані Послуги. (п. 3.3 договору).

За приписами пунктів 3.5, 3.6 договору, підставою для розрахунків є підписаний представниками Замовника та Виконавця Акт приймання-передачі Послуг.

Замовник протягом десяти банківських днів з дня надходження коштів з Державного бюджету України на реєстраційний рахунок Замовника зобов`язується у відповідності з підписаним сторонами Актом приймання-передачі Послуг здійснити на користь Виконавця оплату у розмірі 100% вартості наданих послуг за Договором.

Згідно з п. 4.1 договору, строк надання Послуги Виконавцем визначається Календарним планом надання послуг (Додаток №5 до цього Договору), який є невід`ємною частиною Договору.

Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 31.12.2018, а в частині розрахунків - до повного виконання. Умови даного Договору застосовуються до відносин що виникли між сторонами з квітня 2018. (п. 4.2 договору).

У межах вказаного договору сторони підписали Протокол узгодження ціни (Додаток №4), у якому достягнули згоди щодо розміру вартості надання послуги з експертного дослідження у сумі 86 829,60 грн.

У Календарному плані надання послуг (Додаток №5) сторони погодили термін проведення експертного дослідження: початок - 16.04.2018, закінчення - 18.05.2018.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору сторонами було підписано акт приймання-передачі послуг від 30.10.2018 на суму 86 829,60 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що всупереч умовам договору відповідач не розрахувався за надані послуги, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 86 829,60 грн, яка і є предметом заявленого позову.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначає, що позивач мав визначити кошторисну вартість фактично виконаних будівельних робіт відповідно до укладеного договору між ДФС та ТОВ «Холдингова компанія» від 10.07.25015 № 120 та відповідно до поточних цін станом на 2014, а не станом на 2016. На виконання умов договору ДФС листом від 07.06.2018 буда направлена мотивована відмова та наданий позивачу новий термін на доопрацювання висновку. Так як позивачем жодних дій стосовно доопрацювання висновку не вчинялись, відповідачем був підписаний акт приймання-передачі послуг із зауваженнями про неповне виконання договору.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до змісту укладеного між сторонами договору про надання послуг з технічної підтримки та супроводження програмного забезпечення від 01.09.2016 за своєю правовою природою він є договором про надання послуг.

Так, згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Відповідно до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно зі ст. 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі договору з проведення експертного дослідження № 37 від 08.05.2018 відповідач замовив у позивача послуги з експертного дослідження, а саме: контрольних обмірів фактично виконаних будівельних робіт з визначенням об`ємів та вартості виконаних робіт відповідно до Договору між Державною фіскальною службою України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Холдингова компанія "Енергомонтажвентиляція" від 10.07.2015 № 120 про "Реконструкцію автомобільного пункту пропуску "Красноїльськ" Чернівецької області" І черга (далі - Договір №120) з урахуванням змін внесених Додатковими Угодами №1 від 23.10.2015, №2 від 31.12.2015, №3 від 05.02.2016 строк дії якого закінчився, з одночасним визначенням технічного стану будівель та споруд.

У розділі 3 договору сторони погодили порядок здачі-приймання Послуг за Договором, а саме:

5.1. По завершенню надання послуг за Договором Виконавець протягом

одного робочого дня з дня завершення надає Замовнику:

5.1.1. Два примірники Висновку експертного дослідження на паперовому

носії та одну електронну версію скоригованої кошторисної документації в програмному комплексі, що співставляється з ПК АВК-5 проведення експертного дослідження в повній формі, оформленого відповідно до норм чинних нормативно-правових актів;

5.1.2. Два примірники Акта приймання-передачі Послуг з проведення експертного дослідження, підписаних Виконавцем.

5.3. Замовник після отримання від Виконавця Висновку експертного дослідження, Акту приймання-передачі Послуг (Додаток № 6 до цього Договору) повинен протягом 15 днів підписати та направити Виконавцю Акт приймання-передачі Послуг або мотивовану відмову.

5.4. У разі мотивованої відмови Замовника Сторонами складається двосторонній акт з переліком необхідних доопрацювань і термінів їх виконання.

5.5. У разі дострокового виконання послуг Замовник повинен достроково прийняти та оплатити Послуги.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору 30.10.2018 сторонами у двосторонньому порядку підписано та скріплено їх печатками акт приймання-передачі послуг на суму 86 829,60 грн.

Суд зазначає, що наявні на акті від 30.10.2018 зауваження Державної фіскальної служби України суд до уваги не приймає, оскільки це не є мотивованою відмовою в розумінні вказаного договору, а тому, у зв`язку з підписанням відповідачем такого акта послуги вважаються наданими належним чином, прийнятими замовником та такими, що підлягають оплаті у вказаній в акті сумі, оскільки згідно з п. 3.5 договору, підставою для розрахунків є підписаний представниками Замовника та Виконавця Акт приймання-передачі Послуг.

Суд зазначає, що акт приймання-передачі послуг від 30.10.2018 на суму 86 829,60 грн є первинним документом в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджує здійснення господарської операції щодо надання позивачем відповідачу послуг за договором в обсязі та вартістю, що вказана в такому акті.

Більше того, у власному листі-підтвердженні № 26554/6/99-99-03-05-01-15 від 15.08.2018, адресованому позивачу, Державна фіскальна служба України підтвердила готовність здійснити оплату після виконання зобов`язань за договором № 37 від 08.05.2018.

Вказаними висновками суду спростовуються заперечення відповідача за відзивом, у зв`язку з чим вони судом відхиляються.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та задоволенню підлягають у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державної фіскальної служби України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053, ідентифікаційний код 39292197) на користь Національного наукового центру "Інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса" Міністерства юстиції України (вул. Золочівська, буд. 8-А, м. Харків, 61177, ідентифікаційний код 02883133) борг у розмірі 86 829,60 грн та судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 26.07.2021

Суддя Т. Ю. Трофименко