ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року

м. Черкаси справа № 925/1450/20

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Довганя К.І., з секретарем судового засідання Дяченко Т.В., представники сторін - не з`явились, розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Черкаський завод автохімії до Приватного підприємства Еко Сіті про стягнення 79330,81 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення 79330,81 грн. заборгованості по договору №З-30/07/18 від 07.08.2018. з урахуванням пені, інфляційних та річних.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе грошові зобов`язання щодо оплати вартості отриманого ним товару.

В ході розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги до 94277,81 грн.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Сторони своїх представників для участі у судовому засіданні не направляли.

Відповідач у відзиві на позов проти його задоволення заперечив. Заперечення вмотивовано тим, що на його думку сам позивач допустив порушення умов договору в частині поставки з сировини, яка є забрудненою. Також відповідач вказав на те, що позивач нарахував пеню з порушенням строків позовної давності.

Суд дослідивши наявні у справі докази, встановив наступне.

07.08.2018 між ТОВ «Черкаський завод автохімії» та ПП «Еко Сіті» укладено договір № З-30/07/18 щодо поставки вторинної сировини (далі Договір).

Відповідно до пункту 1.1 Договору Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця вторинну сировину (далі Товар) у кількості, якості й асортименті згідно Специфікації, яка є невід`ємною частиною Договору, а Покупець зобов`язується прийняти й оплатити його на умовах даного Договору.

Згідно пункту 1.2 Договору загальна вартість Договору визначається сумарною вартістю всіх специфікацій протягом терміну дії Договору.

Пунктом 3.1 Договору встановлено, що Покупець здійснює розрахунки за кожну отриману поставку Товару окремо згідно рахунка на протязі десяти банківських днів з моменту отримання Товару

Так, відповідно до п. 4.1 Договору у випадку прострочення сплати за поставлений товар Покупець зобов`язаний сплатити на користь Постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення, від несплаченої вчасно суми за кожний день такого прострочення

Строк дії Договору встановлений до 31.12.2019 (згідно п. 6.2 Договору).

Відповідно до актів звірки наданих позивачем, у ТОВ «Черкаський завод автохімії» обліковується дебіторська заборгованість ПП «Еко Сіті» у сумі 60 118 грн 00 коп. Заборгованість виникла на підставі видаткових накладних ТОВ «Черкаський завод автохімії» на відпуск вторинної сировини та згідно акту звірки формувалася поступово, в зв`язку з неповною оплатою ПП «Еко Сіті» попередньо поставленого Товару.

До позовної заяви ТОВ «Черкаський завод автохімії» додано детальний розрахунок пені, інфляційних та річних. З наданого розрахунку вбачається, що ТОВ «Черкаський завод автохімії» здійснював зарахування грошових коштів по Договору в порядку календарної черговості виникнення заборгованості. При цьому починаючи з 12.02.2020 відповідачем не здійснювалися оплати за Договором.

У відзиві на позов ПП «Еко Сіті» зазначає, що підставою для відмови від оплати по Договору є невиконання ТОВ «Черкаський завод автохімії» умов Додатку № 1 до Договору в частині поставки вторинної сировини, яка є забрудненою та не відповідає характеристиками визначеним Додатком № 1.

Суд критично оцінює зазначений довід відповідача, так як технічна характеристика товару «чисті» відноситься лише до перших двох позицій Додатку № 1. При цьому аналізуючи видаткові накладні та Додаток № 1 шляхом співставлення номенклатури та ціни, можна дійти до висновку, що по видатковій накладній № 334 від 01.03.2019 відбувалася поставка стрічки поліпропіленової (в Додатку № 1 відсутня характеристика «чисті»); по видатковій накладній № 348 від 05.03.2019 відбувалася поставка стрічки поліпропіленової (в Додатку № 1 відсутня характеристика «чисті»); по видатковій накладній № 341 від 04.03.2019 відбувалася поставка чистих полімерних відходів ПВТ (в видатковій накладній зазначено «без загрязнений») та стрічки поліпропіленової (в Додатку № 1 відсутня характеристика «чисті»); по видатковій накладній № 359 від 06.03.2019 відбувалася поставка стрічки поліпропіленової (в Додатку № 1 відсутня характеристика «чисті»). Тобто всі товарні позиції, які відповідно до Додатку № 1 до Договору мають характеристику «чисті» у видаткових накладних містять приписку «без загрязнений», в свою чергу товарні позиції, які не містять зазначену характеристику у випадкових накладних містять приписку «с загрязнениями».

Окрім того, позивачем та відповідачем до суду не надано жодних документів які б підтверджували звернення ПП «Еко Сіті» до ТОВ «Черкаський завод автохімії» з письмовими претензіями щодо неналежної якості Товару, а тому суд доходить до висновку про відсутність таких претензій з боку відповідача. Так, на думку суду, ПП «Еко Сіті» мало змогу скористатися своїм правом щодо пред`явлення претензій та / або повернути Товар неналежної якості, проте з невідомих причин таким правом не скористалося.

Інші доводи відзиву на позов ПП «Еко Сіті» не заслуговують на увагу, так як знаходяться за межами договірних відносин та не стосуються предмету позову.

Надаючи оцінку розрахунку пені, інфляційних та річних суд зазначає, що розрахунок позивачем здійснено з дотриманням умов Договору. ТОВ «Черкаський завод автохімії» зараховано платежі ПП «Еко Сіті» в погашення боргу в порядку календарної черговості. Пеня нарахована з урахуванням відстрочки в 10 банківських днів. Математичні помилки при досліджені правильності розрахунку судом не виявлені.

В той же час судом встановлено, що позивач нарахував пеню за період вересень 2018 року по червень 2021 року.

За приписами ст.. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Ст. ст.. 256, 258, 267 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідач у відзиві на позов заявив про застосування наслідків спливу позовної давності щодо нарахованої позивачем пені.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільний кодекс України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов`язковість договору для виконання сторонами.

Згідно з частиною 2 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом статті 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно господарські санкції та адміністративно господарські санкції.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку щодо правомірності позовних вимог ТОВ «Черкаський завод автохімії» та вважає правомірним стягнення з ПП «Еко Сіті» 60118,00 грн. основного боргу, 6984,47 грн. інфляційних та 2896,16 грн. річних.

Щодо вимоги про стягнення пені, то її нарахування здійснено з порушенням приписів ст..232 ГК України та з пропуском строку позовної давності згідно з ст.. 258 ЦК України, тому вони задоволенню не підлягають.

Відповідно положень ст.129 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати останнього на оплату судового збору у розмірі 2102,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, ст.ст.233, 236-241 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного підприємства «Еко Сіті» (18030, м. Черкаси, вул. Пацаєва, 3, код 41968040) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Черкаський завод автохімії" ( 18003, м. Черкаси, вул. Вячеслава Чорновола, 118, код 36994791) 60118,00 грн. (шістдесят тисяч сто вісімнадцять гривень) основного боргу, 6984,47 грн. ( шість тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири гривні сорок сім копійок) інфляційних, 2896,16 грн. (дві тисячі вісімсот дев`яносто шість гривень шістнадцять копійок) річних та 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні) відшкодування судових витрат.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 28.07.2021.

Суддя К.І. Довгань