ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 року Справа № 902/1026/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Маціщук А.В., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Олексюк Г.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу апеляційну скаргу Приватного підприємства "Екатерина."

на рішення Господарського суду Вінницької області від 23.03.2021р.

ухвалене у м.Вінниці, повний текст складено 02.04.2021р. (суддя Нешик О.С.)

у справі № 902/1026/20

за позовом Ладижинської міської ради Вінницької області

до приватного підприємства "Екатерина."

про стягнення 101514,32 грн безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення Господарського суду Вінницької області від 23.03.2021 р. у справі № 902/1026/20 (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 12.04.2021 р.) позов задоволено повністю і підлягає стягненню з Приватного підприємства "Екатерина." на користь Ладижинської міської ради Вінницької області 101514,32 грн. безпідставно збережених коштів та 2102,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою звернулося Приватне підприємство "Екатерина.", у якому просить скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 23.03.2021 р. у справі № 902/1026/20 повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Відповідач вважає оскаржуване рішення необгрунтованим та таким, що прийняте з порушенням закону.

Доводить, що позивач у даній справі має надати докази існування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав у розумінні та визначенні земельного законодавства, а також реальної можливості передачі позивачем цієї земельної ділянки в оренду відповідно до Закону України "Про оренду землі" протягом зазначеного в позові періоду.

Посилається на правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі № 922/392/18, від 07.02.2019 р. у справі № 922/3639/17, від 06.02.2019 р. у справі № 923/921/17 і пояснює, що відповідно до ч. 9 ст. 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї, і зазначені обставини, з урахуванням вимог процесуального законодавства, повинні бути підтверджені певними засобами доказування відповідно до земельного законодавства і не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 05.03.2020 р. у справі № 922/926/19, що саме з моменту проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно виникає реальна можливість передати земельну ділянку в оренду, оскільки саме з цього часу земельна ділянка стає об`єктом цивільних прав.

Доводить, що спірна земельна ділянка в Державному земельному кадастрі не зареєстрована і відомості про неї в кадастрі відсутні, підтвердженням цього є лист № 2-Р-47/0-421/6-20 від 03.03.2020 р., у якому ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області, яке є реєстратором ДЗК, повідомило, що ДЗК містить інформацію лише стосовно сформованих та зареєстрованих земельних ділянок, при цьому відомості про несформовані земельні ділянки в ДЗК відсутні. В зв`язку з цим інформації щодо спірної земельної ділянки ДЗК не містить.

Просить скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 23.03.2021 р. у справі № 902/1026/20 та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позову повністю.

Відповідно до ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.05.2021 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Екатерина." на рішення Господарського суду Вінницької області від 23.03.2021р. колегією суддів у складі: головуючий суддя Маціщук А.В., суддя Олексюк Г.Є., суддя Петухов М.Г.

У зв`язку із перебування судді Петухова М.Г. у відпустці 13.07.2021 р. розпорядженням керівника апарату Північно-західного апеляційного господарського суду призначено автоматичну зміну складу колегії суддів автоматизованою системою документообігу суду. Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.07.2021 р. у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Маціщук А.В., Філіпова Т.Л., суддя Олексюк Г.Є. Позивач Ладижинська міська рада Вінницької області надав відзив на апеляційну скаргу, у якому вказує, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необґрунтованість доводів відповідача щодо несформованої земельної ділянки.

Зазначає, що відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від того, чи був їм присвоєний кадастровий номер чи ні.

Пояснює, що спірна земельна ділянка у 1999 році була передана в постійне користування нині вже ліквідованому Приватному підприємству «Екатерина» (, ліквідовано у 2013 році) згідно Державного акту на право постійного користування серії І-ВН № 003288 для влаштування кафе та зони відпочинку. Даний державний акт був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею під номером 98 тобто інформація про дану земельну ділянку була внесена до Державного реєстру земель, який діяв у той період часу.

Доводить, що вказаним Державним актом на право постійного користування були визначені площа та межі даної земельної ділянки, їй був присвоєний кадастровий номер :07:001:0261, тому твердження відповідача про відсутність кадастрового номеру спростовуються матеріалами справи. Площа земельної ділянки згідно зазначеного Державного акту, яка була взята позивачем для розрахунку безпідставно збережених коштів, які повинні були бути сплачені до місцевого бюджету за користування нею, становить 0,3492 га. Розрахунок розміру безпідставно збережених коштів здійснювався згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку спірної земельної ділянки, яка також є в матеріалах справи.

Вважає необґрунтованою позицію відповідача стосовно того, що спірна земельна ділянка може бути об`єктом цивільних правовідносин лише після того, як Ладижинська міська рада зареєструє своє право власності на неї, оскільки дана земельна ділянка знаходиться в межах міста Ладижин, а згідно із ст. 83 Земельного кодексу України усі землі в межах населених пунктів перебувають у власності територіальних громад, крім земель приватної та державної власності. Межі міста Ладижин, відповідно до ст. 174 Земельного кодексу України, були встановлені Постановою Верховної ради України № 1081- V «Про зміну меж міста Ладижин та Тульчинського району Вінницької області» від 24.05.2007 р.

Доводить, що позиція відповідача є суперечливою, оскільки у апеляційній скарзі Приватне підприємство "Екатерина." доводить, що земельну ділянку не сформовано як об`єкт цивільних правовідносин, тоді як під час розгляду справи судом 1 інстанції позивач стверджував про правонаступництво права користування даною земельною ділянкою, враховуючи наявність такого права у ліквідованого підприємства на підставі Державного акту на право постійного користування землею.

Позивач вважає доводи, викладені в апеляційній скарзі, надуманими та такими, що суперечать наявним в матеріалах справи доказам, та просить суд залишити рішення Господарського суду Вінницької області від 23.03.2021 р. без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження. Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і сторони не подавали клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, розгляд апеляційної скарги відбувся в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши відзив позивача та інші матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення норм матеріального процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

Приватне підприємство "Екатерина." () є власником комплексу будівель та споруд, загальною площею 518,5 кв.м, який розташований за адресою м.Ладижин, вул.Наконечного, 170. Право власності було набуто шляхом передачі зазначеного нерухомого майна до статутного фонду приватного підприємства його засновником та керівником гр. ОСОБА_1 згідно акту приймання - передачі майна до Статутного капіталу б/н від 22.01.2020 р. Вказане підтверджується також інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиною реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 211066521 від 02.06.2020 р. /а.с.19-22 у т.1/.

За наслідками роботи тимчасових комісій, створених за розпорядженнями Ладижинського міського голови №234-р від 23.12.2019 р. та №74-р від 02.06.2020 р. /а.с.30-31 у т.1/, встановлено, що земельна ділянка із кадастровим номером :07:001:0302 по вул.Наконечного, 170 в м.Ладижині загальною площею 0,3825 га, яка межує з південної сторони з земельною ділянкою профілакторію АТ "ДТЕК "Західенерго", з західної та північної сторін - з землями промисловості АТ "ДТЕК "Західенерго" (кадастровий номер :07:001:0304), з південно-східної сторони через дорогу з земельною ділянкою приватної власності (кадастровий номер :07:001:0252) та землями комунальної власності, на яких розташована зона відпочинку "міський пляж", - використовувалась самовільно, без належних правових підстав, без відповідних правоустановчих документів гр. ОСОБА_1 , а з 29.01.2020 р. - самовільно використовується відповідачем.

Вказані обставини підтверджені актами перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту - земельної ділянки, складеними посадовими особами Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, №1455-ДК/1456/АП/09/01/-19 від 24.12.2019 р. відносно гр. ОСОБА_1 , яка на даний час є засновником та керівником ПП "Екатерина." () та №1231-ДК/838/АП/09/01/-20 від 11.08.2020 р. відносно відповідача /а.с. 44, 46 у т.1/. Факт користування зазначеною в акті земельною ділянкою відповідач не заперечує в апеляційній скарзі.

Матеріалами справи підтверджено, що 30.12.1999 р. Приватному підприємству "Екатерина" () був виданий Державний акт на право постійного користування землею серії І-ВН №003288 для розміщення кафе та влаштування зони відпочинку щодо земельної ділянки загальною площею 0,3492 га з кадастровим номером :07:001:0261/а.с. 23-24 у т.1/.

В подальшому Приватне підприємство "Екатерина" () припинено як юридичну особу, про що свідчить запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за № 0000589 від 25.03.2013 р. про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем на підставі судового рішення Господарського суду Вінницької області про припинення юридичної особи у зв`язку з визнанням її банкрутом від 14.03.2013 р. № 2/28/2012/5003 /а.с. 165-167, 173-175 у т.1/.

18.02.2020 р. відповідно до п.1.8 рішення 34 сесії 7 скликання Ладижинська міська рада №1181 вирішила в зв`язку з набуттям іншою особою права власності на комплекс будівель та споруд, які розташовані на земельній ділянці, яка була надана ПП "Екатерина" () в постійне користування, загальною площею 0,3492 га, згідно Державного акту на право постійного користування землею 1-ВН № 003288, виданого 30.12.1999 р. (підстава набуття права власності на майновий комплекс будівель та споруд - рішення Липовецького районного суду від 26.04.2012 р.), та у в зв`язку з тим, що новий власник нерухомого майна не оформив право користування земельною ділянкою під вищезазначеним нерухомим майном, відповідно до вимог п."е" ст.141 Земельного кодексу України припинити право користування земельною ділянкою ПП "Екатерина" (код 20090761) та зарахувати її до земель запасу Ладижинської міської ради /а.с. 28-29 у т.1/.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що на земельну ділянку, яка є предметом спору, в 1999 році видавався державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії І-ВН №003288 на загальну площу 0,3492 га ліквідованому у 2013 році приватному підприємству "Екатерина" (), тобто земельна ділянка є сформованою із наданням кадастрового номеру :07:001:0261, що спростовує доводи скаржника в апеляційній скарзі, що спірна земельна ділянка не є об`єктом цивільних прав.

Так, згідно з частинами 1-4, 9 статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах 6-7 цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Відповідно до інформації Головного управління ДПС у Вінницькій області ПП "Екатерина." не здійснювало сплату земельного податку та орендної плати на 2020 рік та не подавало податкову декларацію з плати за землю. Крім того, Головне управління ДПС у Вінницькій області повідомило, що в інформації земельного відділу Ладижинської міської ради за поточний 2020рік, серед переліку підприємств, які заключили договори оренди земельних ділянок з Ладижинською міською радою ПП «Екатерина.» відсутнє /а.с. 60 у т.1/.

Ладижинською міською радою здійснений розрахунок розміру орендної плати, який становить 101514,32 грн., яку мав би сплатити відповідач за період з 01.02.2020 р. по 01.10.2020 р. у випадку укладення договору оренди землі, на підставі нормативно грошової оцінки земельної ділянки із площею 0,3492 га.

У розрахунку використані дані витягу із технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки від 29.05.2020 р. № 791/а.с.89 у т.1/, рішення 28 сесії Ладижинської міської ради 7 скликання "Про встановлення розміру ставок орендної плати за земельні ділянки комунальної власності в місті Ладижин" №981 від 07.06.2019 р. /а.с.61-65 у т.1/, рішення 27 сесії 7 скликання Ладижинської міської ради № 826 від 19.02.2019 р. «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель населеного пункту Ладижин на території Ладижинської міської ради Вінницької області» /а.с.66-67 у т.1/.

За наведених обставин колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення позову Ладижинської міської ради про стягнення з Приватного підприємства "Екатерина." безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 101514,32 грн. відповідно до норм ст. 1212 ЦК України, оскільки відповідач використовує земельну ділянку по вул. Наконечного, 170 в м.Ладижині без належних правових підстав та без оплати за землю, внаслідок чого місцевий бюджет зазнає шкоди.

Так, відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно до статті 289 Податкового кодексу України для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Згідно з абзацом 3 частини 1 статті 13 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки, зокрема, комунальної власності.

Згідно з частиною 2 статті 20 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

Згідно зі ст.23 Закону України "Про оцінку земель" технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Протягом місяця з дня надходження технічної документації з нормативної грошової оцінки відповідна сільська, селищна, міська рада розглядає та приймає рішення про затвердження або відмову в затвердженні такої технічної документації. Рішення рад, зазначених у цій статті, щодо технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок набирають чинності у строки, встановлені відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України.

Відповідно до положень ст. 80 Земельного кодексу України (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. У відповідності до статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до частини другої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом д частини першої статті 156 Земельного кодексу України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Нормами 83 ЦК України регулюються відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. У ч.3 цієї статті визначено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. При цьому можливість застосування положень гл.83 ЦК України виключається за договірного характеру спірних правовідносин.

Судом на підставі матеріалів справи встановлено, що відповідач є власником нерухомого майна - комплексу будівель та споруд, загальною площею 518,5 кв.м, який розташований за адресою м.Ладижин, вул.Наконечного, 170 на земельній ділянці кадастровий номер :07:001:0261. Земельна ділянка, на якій розміщене належне відповідачеві нерухоме майно належить до земель Ладижинської міської ради.

За змістом глави 15 Земельного кодексу України право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується через право постійного користування або право оренди. Отже, обов`язковою умовою правомірного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а за відсутності таких документів має місце самовільне зайняття земельної ділянки. Cамовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України (такі висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 та постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 28.02.2020 у справі № 913/169/18).

Колегією суддів на підставі матеріалів справи встановлено, що відповідач використовує земельну ділянку під власними приміщеннями без правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Відповідачем не надано суду доказів оформлення права або доказів про вчинені ним дії для оформлення права на земельну ділянку відповідно до вимог чинного законодавства після набуття права власності.

Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Державний земельний кадастр" земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

Як зазначено вище, доказами у справі підтверджено, що на земельну ділянку, яка є предметом спору, в 1999 році був виданий Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії І-ВН №003288 на загальну площу 0,3492 га та наданий кадастровий номер :07:001:0261.

Також матеріалами справи підтверджено, що Ладижинською міською радою була замовлена технічна документація з метою встановлення меж земельної ділянки, яка самовільно використовувалась гр. ОСОБА_1 загальною площею 0,3825 га, а також з метою визначення меж земельної ділянки, яка перебувала в постійному користуванні у ліквідованого в 2013 році ПП "Екатерина" () відповідно до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії 1-ВН №003288, виданого 30.12.1999 р., загальною площею 0,3492 га, кадастровий номер :07:001:0261 зокрема, на момент здійснення будівництва відповідного комплексу будівель та споруд /а.с.68-88 у т.1/.

До складу зазначених технічних документацій входить збірний кадастровий план, з якого слідує, що земельна ділянка №2 загальною площею 0,3492 га, яка відповідає площі та конфігурації земельної ділянки відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії І-ВН № 003288, знаходиться в межах земельної ділянки №1 загальною площею 0,3825 га, яка фактично самовільно використовувалась гр. ОСОБА_1 , а на даний час самовільно використовується відповідачем без належних правових підстав.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від того, чи був їм присвоєний кадастровий номер чи ні.

У разі якщо кадастрові номери земельних ділянок були визначені (в тому числі на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку), але не присвоєні до 1 січня 2013 року, такі кадастрові номери вважаються присвоєними, а земельні ділянки - зареєстрованими у Державному земельному кадастрі з моменту письмового звернення замовника документації із землеустрою, на підставі якої було визначено кадастровий номер земельної ділянки, без подання електронного документа та стягнення плати за державну реєстрацію земельної ділянки, у разі якщо така документація із землеустрою була затверджена до 1 січня 2013 року в порядку, встановленому законом. У разі якщо земельні ділянки, обмеження (обтяження) у їх використанні зареєстровані до набрання чинності цим Законом у Державному реєстрі земель, відомості про такі земельні ділянки, обмеження (обтяження) підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяв про це їх власниками, користувачами та без стягнення плати за таке перенесення.

Відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, що містяться в документації із землеустрою та оцінки земель, затвердженої та переданої до Державного фонду документації із землеустрою до 1 січня 2013 року, підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру на безоплатній основі центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, та його територіальними органами відповідно до їх повноважень.

З урахуванням вищенаведеного колегією суддів відхиляються посилання скаржника на лист ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-Р-47/0-421/6-20 від 03.03.2020 р. як на доказ того, що земельна ділянка не сформована як об`єкт цивільних прав, оскільки не відображення даних про земельну ділянку у Публічній кадастровій карті не свідчить про відсутність такої земельної ділянки, оскільки вона була сформована до набрання чинності Закону України "Про державний земельний кадастр" та дані про цю земельну ділянку не були подані уповноваженій особі для перенесення до Державного земельного кадастру.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що спірна земельна ділянка в розумінні ст.79-1 Земельного Кодексу України та п.2 "Перехідних та прикінцевих положень" Закону України "Про Державний земельний кадастр" вважається сформованою і є об`єктом цивільних правовідносин з 30.12.1999 р. відповідно до Державного акту серії І-ВН №003288.

Згідно з витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 29.05.2020 р. /а.с.89, т.1/ нормативно грошова оцінка земельної ділянки (кадастровий номер: :07:001:0261) становить 2175306,48 грн.

Відповідно до рішення 28 сесії Ладижинської міської ради 7 скликання "Про встановлення розміру ставок орендної плати за земельні ділянки комунальної власності в місті Ладижин" № 981 від 07.06.2019 р. установлено ставки орендної плати за земельні ділянки комунальної власності в місті Ладижин згідно з додатком та введено в дію з 01.01.2020. Зокрема визначено розмір орендної плати для земель з цільовим призначенням - 03.07. для будівництва та обслуговування будівель торгівлі - 7% нормативної грошової оцінки.

Таким чином, за визначений позивачем у позовній заяві період з 01.02.2020 р. по 01.10.2020 р. розмір збережених відповідачем коштів від безпідставно набутого майна, який підлягає відшкодуванню з боку відповідача правомірно визначений у сумі 101514,32 грн., виходячи з розміру орендної плати за землю комунальної власності в місті Ладижин.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Вінницької області від 23.03.2021р. у справі № 902/1026/20 ґрунтується на матеріалах справи, відповідає чинному законодавству, а тому відсутні підстави для його зміни чи скасування за ст.277 ГПК України. Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції.

Витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника згідно з ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 276, 281 - 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Екатерина." залишити без задоволення. Рішення Господарського суду Вінницької області від 23.03.2021р. у справі № 902/1026/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку у випадках, визначених у підпунктах а, б, в, г п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Матеріали справи № 902/1026/20 повернути Господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений 29 липня 2021 року

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Олексюк Г.Є.