ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.07.2021 Справа № 905/1095/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Фурсової С.М. розглянувши матеріали позовної заяви Акціонерного товариства Українська залізниця (03150, місто Київ, вул. Єжи Ґедройця, будинок №5; ) в особі регіональної філії Донецька залізниця акціонерного товариства Українська залізниця (84404, Донецька область, місто Лиман, вул.Привокзальна, будинок №22; )

до Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (87504, Донецька обл., місто Маріуполь, вул. Левченка, будинок №1; )

про стягнення 5 817,18 гривень, -

без виклику учасників справи

СУТЬ СПОРУ

Акціонерне товариство Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця акціонерного товариства Українська залізниця звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча про стягнення 5 817,18 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що між ним та відповідачем укладено договір про надання послуг №00191129/2020-0001 від 30.06.2020 та договір про експлуатацію залізничної під`їзної колії №1/28 від 28.02.2017. В порушення строків встановлених у вказаних договорах, відповідач вивіз вагони зі станції пізніше обумовленого часу, що зумовило нарахування позивачем додаткової плати за користування вагонами та збору за охорону вантажу.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 15.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1095/21 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи; встановлено сторонам строки для надання заяв по суті.

На адресу Господарського суду Донецької області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву вих№09/134 від 18.06.2021, в якому останній проти позову заперечив, посилаючись на безпідставне нарахування плати за користування вагонами з огляду на те, що несвоєчасне звільнення колії станції призначення виникло виключно з вини перевізника, оскільки 11.12.2020 на під`їзну колію прибули 876 вагони, з них на станцію Маріуполь-Сортувальний прибуло 268 вагони, що перевищило середньодобовий вагонообіг по станції Маріуполь-Сортувальний на 22,4%, а тому відповідач, на його думку, має бути звільнений від плати за користування вагонами на підставі ст.121 Статуту та п.16 розділу 6 Правил користування вагонами і контейнерами. Також заперечив в частині нарахованих позивачем збору за охорону вантажу, посилаючись на те, що такі збори можуть бути нараховані за умови затримки вагонів з вини одержувача. Просив відмовити задоволенні позову. До відзиву додані додатки згідно переліку.

Від позивача на електрону пошту суду надійшла відповідь на відзив №160 від 05.07.2021, в якій останній з викладеними у відзиві запереченнями відповідача не погодився, зазначив, що в спірному випадку вагони не подавались локомотивом залізниці на фронти навантаження, а знаходились на передавальних коліях ст. Маріуполь-Сортувальний і згідно з умовами договору №1/28 від 28.02.2017 мали бути вивезені зі станції локомотивом відповідача впродовж 4 годин після закінчення передавальних операцій. Також зазначив, що укладені між сторонами договори не встановлюють максимальну переробну спроможність фронтів навантаження (вивантаження).

13.07.2021 від представника відповідача через канцелярію суду отримано заперечення №09/134 від 08.07.2021, у яких із вимогами позивача не погоджується, зауважує на ст.46 Статуту залізниць України, вважає помилковим відлік початку затримки вагонів після їх зарахування в платне користування вантажовласнику, оскільки вказаною статтею передбачено безкоштовне знаходження вантажу на станції призначення протягом доби. Зазначає, що позивач в обґрунтування своїх заперечень посилається на недіючу редакцію п.16 Правил користування вагонами, посилається на ст.121 Статуту залізниць України; наполягає на тому, що у будь-якому випадку, згідно ст.46 Статуту залізниць України, початком терміну безкоштовного зберігання є 24-а година дати вивантаження засобами залізниці або подачі під вивантаження; вказує, що фактично вагони знаходились на коліях станції призначення, обчислює термін безоплатного зберігання з 24-ї години дати подавання вагонів під вивантаження засобами одержувача. Відповідач також зазначає, що несвоєчасне звільнення колії станції призначення сталось виключно з причин, що залежали від залізниці. Твердження позивача стосовно того, що визначена Актом обстеження середньодобова кількість вагонів не приймається до уваги, так як не обмежує кількість вагонів ні з максимальної ні з мінімальної сторони є безпідставною відмовкою, тому що саме перевищення узгодженого залізницею і підприємством середнього прибуття вагонів (219 одиниць) є причиною несвоєчасного забирання вантажовласником вагонів з колій загального користування. Крім того, відповідач зазначає, що відповідь на відзив підписана одноособово Пинзіною Ю.О. тоді як в довіреності, яка надана у підтвердження повноважень особи, міститься застереження про те, що правочини та інші вихідні документи вважається належним чином укладеними (вчиненими) та мають юридичну силу коли вони укладені (вчинені) з дотриманням правил двох підписів. Тобто відповідач вважає, що подана позивачем відповідь на відзив, яка містить один підпис є такою, яка подана особою за відсутності достатнього обсягу процесуальної правоздатності. На підставі викладеного, вимоги позивача щодо сплати додаткових зборів і плат в сумі 5 817,18 гривень не є правомірними.

20.07.2021 від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких останній зазначив, зокрема, твердження відповідача щодо недотримання правил двох підписів є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Оскільки вважає, що дотримання правил двох підписів, а також з урахування обмежень, передбачених пунктами 5.6. та 5.7. Положення про Філію, не застосовуються до процесуальних документів, а відповідь на відзив підписана уповноваженою особою позивача з достатнім обсягом правоздатності.

З огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених ст.ст. 42, 46 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд

В С Т А Н О В И В

28.02.2017 між Публічним акціонерним товариством Українська залізниця (залізниця) та Приватним акціонерним товариством Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (власник колії) року був укладений договір № 1/28 про експлуатацію залізничної під`їзної колії Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча при станції Маріуполь-Сортувальний регіональної філії Донецька залізниця.

17.07.2018 сторонами була підписана додаткова угода, якою були внесені зміни до договору № 1/28 про експлуатацію залізничної під`їзної колії.

Відповідно до п.1 вказаного договору (в редакції додаткової угоди від 17.07.2018) згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів і на умовах цього договору експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику і примикає, зокрема, станцією Сартана-ІІ власника колії до станції Маріуполь-Сортувальний залізниці.

Під`їзна колія обслуговується локомотивами власника колії.

Додатковою угодою від 17.07.2018 пункт 5 договору доповнено наступним:

Придатність вагонів під навантаження у технічному стані (в т. ч. під подвійні операції), що прибули на станцію Маріуполь-Сортувальний та Рудна, встановлюється робітниками залізниці під час огляду вагонів на здавальних коліях з визначенням їх придатності записом у журналі ф. ВУ-15.

Також п.6 був викладений у новій редакції, абзацом 2 якого визначено: Вагони, які здані власнику колії забираються власником колії з передавальних колій станції Маріуполь-Сортувальний залізниці впродовж 4-х годин після закінчення передавальних операцій.

Відповідно до пункту 14 договору власник колії сплачує залізниці плату, у тому числі:

- за користування вагонами (контейнерами) згідно Правилам користування вагонами і контейнерами та Тарифного керівництва №1 (пп. б);

- інші збори і плати згідно Статуту залізниць України, Правил перевезень вантажів, Тарифного керівництва №1 (пп. в).

Збори і плати вносяться залізниці згідно чинного законодавства.

У пункті 3 договору № 1/28 зазначено, що рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України (ПТЕ), Інструкції з сигналізації залізниць України, Інструкції з руху поїздів та маневрової роботи на залізницях України. Приймання та відправлення поїздів виконується на станціях Маріуполь-Сортувальний Залізниці та Рудна Власника колії.

Відповідно до п.19 договору № 1/28 про експлуатацію залізничної під`їзної колії ПрАТ ММК Ілліча при станції Маріуполь-Сортувальний в редакції додаткової угоди від 17.07.2018 термін дії договору подовжено до 31.12.2018.

Пунктом 3 додаткової угоди від 17.07.2018 сторони визначили, що додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання обома сторонами і становить невід`ємну частину вищеназваного договору.

Представником відповідача додаткова угода була підписана 31.07.2018, відповідно вона набула чинності 31.07.2018. Отже, на момент виникнення спірних відносин укладений між сторонами договір № 1/28 про експлуатацію залізничної під`їзної колії ПрАТ ММК Ілліча при станції Маріуполь-Сортувальний регіональної філії Донецька залізниця діяв в редакції додаткової угоди від 17.07.2018.

30.06.2020 між Акціонерним товариством «Українська залізниця» (перевізник) та Приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (замовник) укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 00191129/2020-0001.

Вказаний факт підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням Акціонерного товариства «Українська залізниця» про укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 40-00191129/2020-0001 від 30.06.2020, яким перевізник засвідчив прийняття від Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом та повідомив останньому про присвоєні йому коди: 1. відправника/одержувача 3134; 2. платника 8119897 та відкрито особовий рахунок з ідентичним номером.

Згідно ст.914 Цивільного кодексу України, ст.307 Господарського кодексу України, ст.8 Закону України Про залізничний транспорт перевезення вантажів залізничним транспортом організовуються на договірних засадах. Форму договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги встановлено Правилами розрахунків за перевезення вантажів (додаток № 1 до пункту 2.3 названих Правил). У договорі визначаються обсяги, строки та умови надання транспортних засобів, порядок розрахунків за перевезення та додаткові послуги, а також відповідальність за порушення зобов`язань.

Відповідно до частини п`ятої статті 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Частинами першою та другою статті 8 Закону України "Про залізничний транспорт" визначено, що перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організується на договірних засадах. Для забезпечення виконання договірних зобов`язань здійснюється перспективне та поточне планування перевезень. Умови та порядок організації перевезень^ у тому числі в прямому змішаному сполученні за участю залізничного та інших видів транспорту, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04,1998 року № 457 затверджений Статут залізниць України (далі - Статут), який згідно ст.2 визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у, тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (стаття 3 Статуту).

За приписами статті 64 Статуту для транспортного обслуговування одного або кількох підприємств у взаємодії із залізничним транспортом загального користування призначено під`їзні колії.

Статтею 71 Статуту встановлено, що взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

З матеріалів справи вбачається, що 11.12.2020 о 18:59 год. на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці на адресу відповідача прибув потяг №3245. У складі потягу знаходилось 57 вагонів з вантажем та 15 порожніх вагонів.

Факт подачі спірних 57 вагонів потягу №3245 на станцію Маріуполь-Сортувальний о 18:59 год. 11.12.2020 відповідачем не оспорюється і підтверджений пам`яткою №3786 про подавання вагонів.

Враховуючи умови абз.2 п.6 договору № 1/28 про експлуатацію залізничної під`їзної колії ПрАТ ММК Ілліча при станції Маріуполь-Сортувальний в редакції додаткової угоди від 17.07.2018, відповідач повинен був забрати спірні вагони з другої колії станції Маріуполь-Сортувальний своїм локомотивом протягом 4-х годин після закінчення передавальних операцій. Оскільки згідно акту про затримку вагонів №1-154 від 12.12.2020 приймально-здавальні операції були здійснені у період з 18:59 год. до 22:36 год. 11.12.2020, то комбінат повинен був забрати спірні вагони та контейнери не пізніше 02:36 год. 12.12.2020.

Вагони з передавальних колій станції Маріуполь-Сортувальний були забрані локомотивом ПрАТ ММК ім.Ілліча о 15-10 год. 12.12.2020, загальний час простою склав 12 години 34 хвилин, що останнім не заперечується і підтверджено пам`яткою про подавання вагонів №3786 та актом на затримку вагонів №1-154 від 12.12.2020, який представником вантажоодержувача був підписаний із зауваженням такого змісту Вини одержувача в означених обставинах немає.

Фактично потяг простояв на колії станції Маріуполь-Сортувальний до 15:10год. 12.12.2020, про що позивачем 14.12.2020 у присутності комерційних агентів станції Маріуполь-Сортувальний Ільїній Є.А. та Ставрієнко Г.А. був складений акт загальної форми №6-702.

За час простою позивачем відповідачеві нарахована плата за користування вагонами у розмірі 1 147,50 гривень без ПДВ (1 377,00 гривень з ПДВ), яка була внесена до відомості плати за користування вагонами (ф. ГУ-46) №14129254р.

Також комбінату за час знаходження вагонів на місцях загального користування (коліях станції) був нарахований збір за охорону вантажу (у трьох вагонах) у розмірі 3 700,15 гривень без ПДВ (4 440,18 гривень з ПДВ), які були внесені до накопичувальної картки (ф. ФДУ-92) №14121433.

Відомість плати за користування вагонами №14129254р та накопичувальна картка №14121433 були пред`явлені ПрАТ ММК ім. Ілліча для підписання і оплати.

Представник ПрАТ ММК ім. Ілліча відомість та накопичувальну картку підписав із зауваженнями, зазначивши, що суми 1 147,50 гривень та 3 700,15 гривень відповідно відхиляються, будуть розглянуті у претензійному порядку, причини відхилення не зазначено.

Судом встановлено, що загальний час простою за період з 02:36год. по 15-10год. 12.12.2020 склав 12 години 34 хвилин.

З посиланням на п.15 р.6 ч.1 Правил перевезень вантажів на залізничному транспорті, затверджених наказом Мінтрансу України від 25.02.1999 №113 і зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 № 165/3458, п.5 глави 5 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356 за час простою залізницею відповідачу нарахована плата за користування вагонами та внесена до відомості плати за користування вагонами (ф. ГУ-46) №14129254р у розмірі 1 147,50 гривень без ПДВ (1 377,00 гривень з ПДВ).

Згідно статті 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянам - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Правилами користування вагонами встановлено порядок і умови обліку нарахувань плати за користування вагонами, а саме облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться: на станціях відправлення та призначення за відомістю плати ф. ГУ-46, пам`яток про подавання/забирання вагонів ф. ГУ-45, повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, актів про затримку ф. ГУ-23а, актів загальної форми ГУ-23. Відомості плати за користування вагонами складаються на вагони, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами.

Час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника. Час передання вагонів залізницею вантажовласнику, а також вантажовласником залізниці зазначається у Пам`ятці про подавання/забирання вагонів, яка оформляється після закінчення приймально-здавальних операцій. Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Час закінчення приймально-здавальних операцій фіксується в пам`ятках про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, на підставі яких формуються відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка є первинним документом бухгалтерського обліку. При цьому усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (що не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість (пункт 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2600 за № 864/5085).

Внесення плати за користування вагонами здійснюється у порядку, встановленому Правилами користування вагонами і контейнерами (ст.119-126 Статуту залізниць України), затвердженими наказом Мінтрансу України від 25.02.1999 №113 і зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за № 165/3458.

Плата за користування вагонами нараховується згідно п.15 Правил користування вагонами і контейнерами та Тарифного керівництва №1 розділ 5 Ставки плати за користування вагонами і контейнерами залізниць, пункт 1.5 (таблиця №1) з урахуванням діючого коефіцієнта телеграфної вказівки №00019/ЦМ підпісн. №Ц-4/6-60/14-19 від 29.03.2019.

Згідно Тарифного керівництва №1 розділ 5 (таблиця № 1) при нарахуванні плати за час затримки протягом 12 годин 34 хвилин на коліях залізниці 51 власних вагонів враховується загальна сума ставки за 13 годин 14,9 гривень.

Розрахунок плати за 51 власних вагонів складає:

1) 13 годин = 14,9 гривень (ставка ТК № 1) - 50% =7,45 гривень х 3,023 (коеф.) = 22,52 гривень;

2) 22,52 гривень х 51 власних вагонів = 1 148,59 гривень + 20% ПДВ (229,72 гривень.) = 1 378,31 гривень.

Сума плати за користування 51 власними вагонами становить 1 378,31 гривень.

Позивач заявив до стягнення меншу суму, а саме 1 377,00 гривень. Зважаючи на викладене, враховуючи, що згідно ст. 237 Господарського процесуального кодексу України суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача плати за користування вагонами розглядаються судом в заявленому позивачем розмірі в сумі 1 377,00 гривень.

Відповідач у відзиві посилався на ст. 121 Статуту та п.16 розділу 6 Правил користування вагонами і контейнерами як на підставу для звільнення від плати за користування вагонами, зазначив, що несвоєчасне звільнення колій станції призначення виникло виключно з причин, що залежать від перевізника.

Приписами п.16 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України №13 від 25.02.1999 (з наступними змінами і доповненнями, внесеними згідно з наказом Міністерства транспорту та зв`язку №540 від 12.09.2005) встановлені випадки, коли вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами, зокрема, у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність. Вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником (підпункт «б»).

Відповідно до повідомлення Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 07.03.2006, враховуючи підстави, визначені у повідомленні, та виходячи зі змісту повноважень Комітету, регламентованих ч.5 ст.28 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», дія окремих пунктів змін, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №540 від 12.09.2005 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Міністерства транспорту України», а саме, зокрема до підпункту «б» п.16 Правил користування вагонами, затверджених наказом Мінтрансу України №113 від 25.02.1999, зупиняється з 28 лютого 2006 року.

Редакція підпункту «б» п.16 Правил користування вагонами до приведених змін визначала, що вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами у разі подання залізницею вагонів і контейнерів у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність навантажувальних і розвантажувальних пунктів відправника й одержувача. Вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником.

Аналізуючи ст.121 Статуту залізниць України та підпункт «б» п.16 зазначених Правил, підставою за якої вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами є перевищення узгодженої сторонами правовідносин максимальної переробної спроможності навантажувальних і розвантажувальних пунктів, яке винило внаслідок дій залізниці.

Задля застосування цих положень між сторонами первинно повинно бути узгоджено обмеження максимальної переробної спроможності, по-друге встановлено таке перевищення діями залізниці.

У п.6 договору №1/28 від 28.02.2017 (в редакції додаткової угоди від 17.07.2018) між сторонами узгоджено кількість вагонів в кожній передачі, яка здається власнику колії, зокрема в поїздах з різними вантажами по станції Маріуполь Сортувальний не більше 228 осей (57 вагонів).

Проте, укладені між сторонами договори не встановлюють максимальну переробну спроможність навантажувальних і розвантажувальних пунктів відправника й одержувача, тобто таке не узгоджено.

Акт обстеження умов роботи на під`їзній колії ПРАТ «ММК ім.Ілліча» і станції примикання Маріуполь-Сортувальний та Асланове регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» в частині визначення середньодобової кількості вагонів, яка подається на під`їзну колію (п.9 акту), не можна розцінювати, як визначення максимальної переробної спроможності навантажувальних і розвантажувальних пунктів відправника і одержувача за договором між залізницею і вантажовласником, оскільки не є таким по своїй суті.

З пам`ятки №3786 про подавання вагонів слідує передача вантажоодержувачу вагонів у загальній кількості 57. Заперечень відповідача щодо кількості вагонів, які здані, така не містить, як і будь-яких зауважень щодо наявності перешкод для своєчасного звільнення колій у зв`язку з передачею вагонів в означеній кількості.

Отже, 57 вагони прийняті вантажоодержувачем у кількості та в межах, визначених між сторонами у п.6 договору №1/28 від 28.02.2017, без зауважень щодо такого.

Відповідачем не доведено неспроможність забрати спірні вагони з колії станції Маріуполь-Сортувальний впродовж 4-х годин після закінчення передавальних операцій з причин, що залежали від залізниці.

З огляду на таке, твердження відповідача у цій частині судом відхиляються, як неспроможні.

Відтак, підстав для застосування ст.121 Статуту залізниць України та підпункту «б» п.16 Правил користування вагонами, затверджених наказом Мінтрансу України №113 від 25.02.1999, судом не встановлено.

Поряд з цим, п.15 Правил користування вагонами і контейнерами встановлено, що за час перебування на під`їзних коліях та інших місцях незагального користування вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, плата не вноситься. Якщо такі вагони затримані на станції призначення чи на підходах до неї або на станції відправлення з причин, що залежать від вантажовласника, то плата за користування сплачується в розмірі 50 відсотків

З чого можна дійти висновку, підстави нарахування плати за користування вагонами, що належать підприємствам чи орендовані ними, у розглядуваному випадку, знаходяться в залежності від наявності факту перебування вагонів на станції призначення чи на підходах до неї або на станції відправлення і їх затримці з причин, що залежать від вантажовласника.

Суд звертає увагу відповідача, що заперечень з приводу знаходження спірних вагонів на станції призначення позивачем до суду не надано. Як визнається сторонами, спірні вагони належать відповідачу, судом встановлено їх знаходження на станції призначення Маріуполь-Сортувальний, факт передачі вантажовласникові та затримки вагонів на вказаних коліях, з причин, що залежали від вантажовласника.

Відтак, з урахуванням вказання позивача, що плата за користування 6 вагонами власності філії ЦТЛ АТ «Укрзалізниця» буде нарахована по закінченню відповідальності вантажоодержувача, вбачаються наявними підстави для нарахування та внесення плати в розмірі 50 відсотків за користування власними вагонами у кількості 51. Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення плати за користування вагонами в розмірі 1 377,00 гривень є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлено вимоги щодо стягнення з відповідача плату за охорону вантажу у сумі 4 440,18 гривень.

Частиною 2 ст.12 Закону України «Про залізничний транспорт» встановлено, що охорона вантажів і об`єктів залізничного транспорту здійснюються відомчою воєнізованою охороною АТ "Укрзалізниця".

Згідно п.31.5 розділу 2 Тарифного керівництва №1 якщо на станціях з причин, не залежних від залізниці, виникає затримка вантажу, що охороняється, то з відправника (одержувача, експедитора) додатково справляється плата згідно з табл. 4.

Відповідно до таблиці 4 тариф грн/ваг-год залежить від кількості вагонів, що охороняються при затримці вантажів і за охорону вагонів у кількості від 1 до 5 включно встановлений у розмірі 24,00 гривень. Час затримки зазначається в акті загальної форми ГУ-23 з моменту її виникнення до закінчення. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

В затриманому потягу знаходились 3 вагона з вантажем, які підлягали охороні. За затримку вантажу, який охороняється з причин, не залежних від залізниці, останньою комбінату нарахований тариф за охорону вантажу: 24,00 гривень х 3 вагонів х 17 год. х 3,023 (діючий коефіцієнт) = 3 700,15 гривень (без ПДВ), з урахуванням ПДВ 4 440,18 гривень. Позивачем заявлено до стягнення 4 440,18 гривень.

Зауважень щодо розрахунку, відповідачем не заявлено.

Враховуючи вищевикладені висновку суду про те, що затримка вивезення спірних вагонів мала місце з вини вантажоодержувача позовні вимоги в частині стягнення збору за охорону вантажу підлягають задоволенню у заявленому розмірі.

Щодо заперечень відповідача з приводу підписання відповіді на відзив одноособово Пинзіною Ю.О. суд зазначає наступне.

Відповідь на відзив Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" за №160 від 05.07.2021 було підписано представником АТ "Українська залізниця" Ю.О.Пинзіною.

Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації (за наявності).

Повноваження сторони або третьої особи від імені юридичної особи може здійснювати її відособлений підрозділ, якщо таке право йому надано установчими або іншими документами.

Отже, наведені вище положення законодавства передбачають можливість здійснення процесуального представництва юридичною особою, як в порядку самопредставництва, так і іншими особами, як представниками юридичної особи за довіреністю.

Довіреність б/н від 20.05.2021 (зареєстрована в реєстрі №2518) видана приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бігун В.В., належним чином засвідчена копія якої міститься в матеріалах справи.

Зі змісту поданої довіреності вбачається, що Борисенко Д.В. та Пинзіна Ю.О. уповноважені представляти інтереси довірителя у судах всіх інстанцій та юрисдикції, в Антимонопольному комітеті України і його структурних підрозділах, у міжнародних та третейських судах з усіма правами наданими позивачу, стягувану, відповідачу, боржнику, заявнику, заінтересованій особі, скаржнику, третій особі, спеціалісті, потерпілій стороні, цивільному позивачу/відповідачу в кримінальному провадженні, у тому числі підписувати та подавати будь-які заяви, скарги, позовні заяви, заявляти клопотання, повністю або частково відмовлятися від позовних вимог, повністю або частково визнавати позовні вимоги, змінювати предмет, підстави позову та збільшувати або зменшувати розмір позовних вимог, ознайомлюватися з матеріалами справ, робити з них витяги, знімати копії, одержувати копії процесуальних документів, судових рішень, виконавчі документи, брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у досліджені доказів, давати усні та письмові пояснення суду, підписувати та подавати відзиви, заперечення, відповіді, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, оскаржувати рішення суду в установленому порядку, підписувати та подавати заяви про перегляд рішень, підписувати та подавати апеляційні, касаційні скарги та інші процесуальні документи, а також користуватись іншими правами, наданими законом, у тому числі в справах про банкрутство, з урахуванням обмежень, встановлених Положенням про Філію.

У довіреності зазначено, що правочини та інші вихідні документи вважаються належним чином укладеними (вчиненими) та мають юридичну силу для Філії, Довірителя та третіх осіб виключно у разі, коли вони укладені (вчинені) з дотриманням правил двох підписів, а також з урахуванням обмежень, передбачених пунктами 5.6. та 5.7. Положення про Філію.

Відповідно до ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, Законів України, міжнародних договорів, згоди на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та керується принципом верховенства права.

Пунктом 3 ст. 244 Цивільного кодексу України передбачено, що довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Як убачається з вищезазначених довіреностей, вони підписані двома підписами уповноважених на це осіб у відповідності до вимог Статуту, Положення товариства та вимог чинного законодавства,

Посилання відповідача на пункт 124 Статуту Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" та висновок про те, що у відповідності до даного положення Статуту підписання щонайменше двома особами віднесено, у тому числі до документів, які можуть створювати та/або створюють юридичні наслідки для товариства, суд вважає неправильними, оскільки вказаний пункт Статуту не містить вказівки про обов`язковість підписання саме відповіді на відзив двома підписами уповноважених осіб.

Правило двох підписів застосовується виключно у випадках: укладання договорів, оформлення довіреностей, підписанні банківських та фінансових документів. Зазначене правило стосується вчинення таких дій як укладання (вчинення). Крім того, єдиним установчим документом для товариства є статут. Статут - це установчий документ, на основі якого діє підприємство, який визначає порядок створення, діяльності та припинення діяльності товариства. Статут, у даному випадку не є джерелом права.

Чинним законодавством України, не встановлюється обов`язок підписання відповіді на відзив одночасно декількома представниками сторони або третьої особи. Тому, твердження відповідача, що відповідь на відзив підписана особою за відсутності достатнього обсягу процесуальної правоздатності, є необґрунтованим.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.07.2018 у справі №905/2314/17.

На підставі викладеного, суд приймає до уваги позицію позивача викладену у відповіді на відзив.

Судові витрати у відповідності до вимог ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р I Ш И В

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, місто Київ, вул. Єжи Ґедройця, будинок №5; ) в особі регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» (84404, Донецька область, місто Лиман, вул. Привокзальна, будинок №22; ) до Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (87504, Донецька обл., місто Маріуполь, вул. Левченка, будинок №1; ) про стягнення додаткових зборів і плат в сумі 5 817,18 гривень задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (87504, Донецька обл., місто Маріуполь, вул. Левченка, будинок №1; ) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, місто Київ, вул. Єжи Ґедройця, будинок №5; ) в особі регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» (84404, Донецька область, місто Лиман, вул. Привокзальна, будинок №22; ) плату за користування вагонами у розмірі 1 377,00 гривень, збір за охорону вантажу у розмірі 4 440,18 гривень, а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 2 270,00 гривень.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Згідно ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 27.07.2021 підписано повний текст рішення.

Позивач: Акціонерне товариство «Українська залізниця» (03150, місто Київ, вул. Єжи Ґедройця, будинок №5; ) в особі регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» (84404, Донецька область, місто Лиман, вул. Привокзальна, будинок №22; )

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (87504, Донецька обл., місто Маріуполь, вул. Левченка, будинок №1; )

Суддя С.М. Фурсова