ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.07.2021 Справа № 905/299/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.,

при секретарі судового засідання Гайдук Д.М.,

розглянувши матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз, м.Краматорськ

до відповідача: Комунального підприємства Покровськтепломережа, м.Покровськ

про стягнення 770861,33грн.

Представники сторін:

від позивача: не з`явились;

від відповідача (в режимі відеоконференції): Кіш Ю.А. - в порядку самопредставництва.

Суть спору: Позивач, Публічне акціонерне товариство По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз, м.Краматорськ, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Комунального підприємства Покровськтепломережа, м.Покровськ про стягнення 770861,33грн, в тому числі пені в розмірі 518289,39грн, інфляційних витрат в розмірі 127579,67грн, 3% річних в розмірі 124992,27грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач несвоєчасно здійснив оплату за договором розподілу природного газу від 01.10.2016, тому заявив до стягнення пеню, інфляційні витрати та 3% річних.

Ухвалою суду від 22.02.2021 позовну заяву Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», м.Краматорськ до відповідача, Комунального підприємства «Покровськтепломережа», м.Покровськ про стягнення 770861,33грн залишено без руху; надано Публічному акціонерному товариству «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», м.Краматорськ строк для усунення недоліків його позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення її без руху шляхом надання доказів сплати судового збору у розмірі 11562,92грн у встановленому законом порядку.

09.03.2021 на адресу суду від представника Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз, м.Краматорськ надійшла заява про усунення недоліків з документами на підтвердження усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 11.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; здійснювати розгляд справи вирішено за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 01.04.2021 о 10:20 год.

01.04.2021 представник відповідача на електрону адресу суду надіслав клопотання №11-515 від 01.04.2021, в якому просить суд перенести розгляд справи, призначеної на 01.04.2021 на 10-20год на інший день. Документ скріплений кваліфікованим електронним підписом.

Ухвалою суду від 01.04.2021 клопотання відповідача щодо відкладення підготовчого засідання задоволено, відкладено підготовче засідання на 20.04.2021 о 10:20 год.

Ухвалою суду від 20.04.2021 продовжено строк підготовчого провадження у справі №905/299/21 на 30 (тридцять) днів та відкладено підготовче засідання на 18.05.2021 об 11:30год.

21.04.2021 на електронну пошту суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву №613 від 16.04.2021, в якому останній просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат. Відповідач наполягає, що позивачем невірно зазначений початок нарахування інфляційних витрат, пені та 3% річних. Підприємство відповідача знаходиться у вкрай важкому фінансовому стані, а вина відповідача в несвоєчасному виконанні договірних зобов`язань з розподілу природного газу відсутня. Крім того, відповідач зазначає, що нарахування пені, за прострочення зобов`язання суперечить Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на території проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси». Відповідач наполягає, що при розрахунку пені позивачем не враховані приписи ч. 6 ст. 232 ГК України, зазначає про право суду на зменшення неустойки.

07.05.2021 на електронну адресу суду, а 14.05.2021 до канцелярії суду від позивача надійшла відповідь на відзив від 07.05.2021 №15/1-1162, в якій останній наполягає на задоволені позовних вимог в повному обсязі.

З 11.05.2021 по 21.05.2021 (включно) суддя Курило Г.Є. перебувала на лікарняному, у зв`язку з чим підготовче засідання 18.05.2021 у справі №905/299/21 не відбулось.

Після виходу судді Курило Г.Є. з лікарняного, суд ухвалою від 24.05.2021 призначив підготовче засідання на 10.06.2021 о 12:00 год.

10.06.2021 від відповідача на електронну адресу суду надійшли пояснення на відповідь на відзив, де останній наполягав, що позивач не підтвердив погіршення свого фінансового стану через несвоєчасну сплату коштів відповідачем, просив суд врахувати відсутність з його боку вини щодо несвоєчасної оплати.

Ухвалою суду від 10.06.2021 судом вирішено закрити підготовче провадження у справі №905/299/21 та призначити розгляд справи по суті на 06.07.2021 об 11:00 год.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 06.07.2021 по 22.07.2021.

Представник позивача у судових засіданнях наполягав на задоволенні позовних вимог. У судове засідання 22.07.2021 не з`явився.

Представник відповідача у судових засіданнях заперечував проти позовних вимог. У судовому засіданні 22.07.2021 був присутнім в режимі відеоконференції, заперечив проти позову, просив зменшити розмір неустойки.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, господарський суд встановив наступне.

Комунальне підприємство Покровськтепломережа (відповідач, споживач) 01.10.2016 на підставі заяви-приєднання приєдналось до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовими), персональний ЕІС-код як суб`єкта ринку природного газу - 56ХQ0000W5XD7002.

Відповідно до надісланої Публічному акціонерному товариству По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз Красноармійське управління по газопостачанню та газифікації (позивач, оператор ГРМ) заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) від 01.10.2016 між сторонами виникли правовідносини, що у відповідності до Кодексу газорозподільних систем регулюються Договором розподілу природного газу, який відповідає Типовому договору розподілу природного газу, затвердженому Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2498, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора газорозподільних мереж (оператор ГРМ - відповідач у справі) та в друкованому виданні, що публікується на території його ліцензованої діяльності з розподілу природного газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Згідно з п.1.1 Типового договору розподілу природного газу, цей Типовий договір розподілу природного газу (далі - Договір) є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

В п.2.1 Договору визначено, що оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

За умовами п.2.3 Договору при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов`язуються керуватися Законом України Про ринок природного газу та Кодексом газорозподільних систем. Оператор ГРМ зобов`язується вносити зміни та оновлювати інформацію, що розміщена на його сайті, зокрема, чинну редакцію тексту цього Договору та Кодексу газорозподільних систем.

Згідно з п.3.1 Договору споживач має право здійснювати відбір/споживання природного газу з газорозподільної системи за умови включення його до реєстру споживачів будь-якого постачальника у періоді фактичного відбору/споживання природного газу, що в установленому Кодексом газотранспортної системи порядку підтверджується оператором газотранспортної системи до початку такого періоду.

Відповідно до п. 5.4 Договору порядок визначення об`єму розподіленого споживачу і спожитого ним природного газу та надання звітності щодо спожитих об`ємів газу за розрахунковий період визначається відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем та з урахуванням вимог договору.

Згідно з п.6.1 Договору оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Як передбачено в п.6.2 Договору тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо його встановлення.

За умовами п.6.4 Договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Надання оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (п. 6.8 Договору).

Пунктом 7.1 Договору передбачені обов`язки оператора ГРМ, зокрема, розміщувати на сайті чинні тарифи за послуги з розподілу природного газу та поточну редакцію тексту цього договору і Кодексу газорозподільних систем, а у разі внесення до цього договору в установленому законодавством порядку відповідних змін своєчасно їх публікувати в офіційних друкованих виданнях, які публікуються на території його ліцензованої діяльності (пп.1 п.7.1 Договору); забезпечити можливість цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи та передачу належних споживачу об`ємів (обсягів) природного газу з дотриманням належного рівня надійності, безпеки, якості та величини його тиску за умови дотримання споживачем вимог цього договору (пп. 2 п. 7.1 Договору); за письмовою вимогою споживача безкоштовно надати йому завірену письмову форму цього договору протягом десяти днів з дня надання оператору ГРМ такої вимоги (пп. 6. п. 7.1 Договору).

При цьому, оператор ГРМ має право отримувати від споживача оплату за цим договором (пп. 1 п. 7.2 Договору).

Споживач має право на отримання цілодобового доступу до газорозподільної системи та передачу належних Споживачу об`ємів (обсягів) природного газу з належним рівнем надійності, безпеки, якості та величини його тиску за умови дотримання ним вимог цього Договору та Кодексу газорозподільних систем (п.п. 1 п. 7.3 Договору).

Як визначено у пп. 1 п.7.4 Договору, споживач зобов`язується здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Пунктами 8.1 Договору встановлено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з цим договором та чинним законодавством України.

Відповідно до п.п.12.1, 12.3 Договору цей договір укладається на невизначений строк. Цей договір може бути розірваний за згодою сторін або за ініціативою споживача у порядку, визначеному законодавством України.

Як вбачається з матеріалів справи, ані позивачем, ані відповідачем доказів розірвання Договору не надано.

На виконання умов Договору позивач за період з грудня 2019 року по грудень 2020 року надав, а відповідач прийняв послуги з розподілу природного газу на загальну суму 17683168,12грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами, а саме:

- актом прийому-передачі послуг з розподілу природного газу від 31.12.2019 на суму 2143168,14грн;

- актом 402/2 від 31.01.2020 на суму 1509060,00грн;

- актом прийому-передачі послуг з розподілу природного газу від 29.02.2020 на суму 1509060,00грн;

- актом прийому-передачі послуг з розподілу природного газу від 31.03.2020 на суму 1509060,00грн;

- актом прийому-передачі послуг з розподілу природного газу від 30.04.2020 на суму 1509060,00грн;

- актом прийому-передачі послуг з розподілу природного газу від 31.05.2020 на суму 1509060,00грн;

- актом прийому-передачі послуг з розподілу природного газу від 30.06.2020 на суму 1509060,00грн;

- актом прийому-передачі послуг з розподілу природного газу від 31.07.2020 на суму 10640,01грн з урахуванням довідки №03/74 від 21.01.2021;

- актом прийому-передачі послуг з розподілу природного газу від 31.08.2020 на суму 1295000,00грн;

- актом прийому-передачі послуг з розподілу природного газу від 30.09.2020 на суму 1295000,00грн;

- актом прийому-передачі послуг з розподілу природного газу від 31.10.2020 на суму 1295000,00грн;

- актом прийому-передачі послуг з розподілу природного газу від 30.11.2020 на суму 1295000,00грн;

- актом прийому-передачі послуг з розподілу природного газу від 31.12.2020 на суму 1294999,97грн;

Сторонами складено, підписано та скріплено відтисками печаток акти приймання-передачі послуг розподілу природного газу за період з грудня 2019 року по грудень 2020 року, в яких зазначено про надання позивачем (газорозподільним підприємством) відповідачу (замовнику) послуг з розподілу природного газу та прийняття їх замовником із зазначенням обсягів, зокрема:

- згідно акту приймання-передачі послуги розподілу природного газу від 31.12.2019 за грудень 2019 року в обсязі 3417476,94 куб.м.;

- згідно акту приймання-передачі послуги розподілу природного газу від 31.01.2020 за січень 2020 року в обсязі 3895422,92 куб.м;

- згідно акту приймання-передачі послуги розподілу природного газу від 29.02.2020 за лютий 2020 року в обсязі 3526065,92 куб.м;

- згідно акту приймання-передачі послуги розподілу природного газу від 31.03.2020 за березень 2020 року в обсязі 2434506,92 куб.м.;

- згідно акту приймання-передачі послуги розподілу природного газу від 30.04.2020 за квітень 2020 року в обсязі 423496,43 куб.м.;

- згідно акту приймання-передачі послуги розподілу природного газу від 31.05.2020 за травень 2020 року в обсязі 11999,49 куб.м.;

- згідно акту приймання-передачі послуги розподілу природного газу від 30.06.2020 за червень 2020 року в обсязі 12000,06 куб.м.;

- згідно акту приймання-передачі послуги розподілу природного газу від 31.07.2020 за липень 2020 року в обсязі 558,05 куб.м. (з урахуванням довідки №03/74 від 21.01.2021 обсяг за послуги по розподілу природного газу склав 12666,68куб.м.);

- згідно акту приймання-передачі послуги розподілу природного газу від 31.08.2020 за серпень 2020 року в обсязі 10536,49 куб.м.;

- згідно акту приймання-передачі послуги розподілу природного газу від 30.09.2020 за вересень 2020 року в обсязі 10289,05 куб.м.;

- згідно акту приймання-передачі послуги розподілу природного газу від 31.10.2020 за жовтень 2020 року в обсязі 19620,76 куб.м.;

- згідно акту приймання-передачі послуги розподілу природного газу від 30.11.2020 за листопад 2020 року в обсязі 2968690,92 куб.м.;

- згідно акту приймання-передачі послуги розподілу природного газу від 31.12.2020 за грудень 2020 року в обсязі 4303069,92 куб.м.

Спір у справі виник у зв`язку з несвоєчасним, на думку позивача, виконанням відповідачем зобов`язання по оплаті за надані послуги з розподілу природного газу, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 518289,39грн, 3% річних у розмірі 124992,27грн та інфляційні втрати у розмір 127579,67грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором про надання послуг.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст.626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст.901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ст.902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 ст.903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частина 1 ст.193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України).

Положеннями ст.526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Нормами Закону України Про ринок природного газу, постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2494 Про затвердження Кодексу газорозподільних систем (далі також - Кодекс) визначено, що послуги з розподілу природного газу надаються операторами газорозподільчих мереж (далі також - ГРМ) на підставі договору розподілу природного газу, укладеного між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VI Кодексу.

Пунктами 3, 4 глави 3 розділу VI Кодексу визначено, що договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Пунктом 5 глави 3 розділу VI Кодексу визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів Оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 2 (для споживачів, що не є побутовими) до типового договору розподілу природного газу.

Згідно зі ст. 1 Закону України Про ринок природного газу розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу; споживач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини; постачальник природного газу (далі - постачальник) - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу; постачання природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і полягає в реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів.

Відповідно до ст.40 Закону України Про ринок природного газу розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.

У відповідності до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У п. 6.6 Договору встановлено, що оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством споживач має сплачувати оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання споживача на поточний рахунок оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Таким чином, з урахуванням публічного договору розподілу природного газу, до якого відповідач приєднався шляхом звернення до позивача із заявою-приєднання до умов розподілу природного газу від 01.10.2016, відповідач повинен був сплати вартість наданих послуг з розподілу природного газу:

- за грудень 2019 року згідно акту прийому-передачі послуг з розподілу природного газу від 31.12.2019 в строк до 10.01.2020 включно;

- за січень 2020 року згідно акту 402/2 від 31.01.2020 в строк до 10.02.2020 включно;

- за лютий 2020 року згідно акту прийому-передачі послуг з розподілу природного газу від 29.02.2020 в строк до 10.03.2020 включно;

- за березень 2020 року згідно акту прийому-передачі послуг з розподілу природного газу від 31.03.2020 в строк до 10.04.2020 включно;

- за квітень 2020 року згідно акту прийому-передачі послуг з розподілу природного газу від 30.04.2020 в строк до 11.05.2020 включно (з урахуванням того, що 10-й день (10.11.2020) припадає на неділю - вихідний день, кінцевий строк оплати переноситься на наступний перший робочий день);

- за травень 2020 року згідно акту прийому-передачі послуг з розподілу природного газу від 31.05.2020 в строк до 10.06.2020 включно;

- за червень 2020 року згідно акту прийому-передачі послуг з розподілу природного газу від 30.06.2020 в строк до 10.07.2020 включно;

- за липень 2020 року згідно акту прийому-передачі послуг з розподілу природного газу від 31.07.2020 в строк до 10.08.2020 включно;

- за серпень 2020 року згідно акту прийому-передачі послуг з розподілу природного газу від 31.08.2020 в строк до 10.09.2020 включно;

- за вересень 2020 року згідно акту прийому-передачі послуг з розподілу природного газу від 30.09.2020 в строк до 12.10.2020 включно (з урахуванням того, що 10-й день (10.10.2020) припадає на суботу - вихідний день, кінцевий строк оплати переноситься на наступний перший робочий день);

- за жовтень 2020 року згідно акту прийому-передачі послуг з розподілу природного газу від 31.10.2020 в строк до 10.11.2020 включно;

- за листопад 2020 року згідно акту прийому-передачі послуг з розподілу природного газу від 30.11.2020 в строк до 10.12.2020 включно;

- за грудень 2020 року згідно акту прийому-передачі послуг з розподілу природного газу від 31.12.2020 в строк до 11.01.2021 включно (з урахуванням того, що 10-й день (10.11.2020) припадає на неділю - вихідний день, кінцевий строк оплати переноситься на наступний перший робочий день).

Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за договором виконав належним чином, а саме у період з грудня 2019 року по грудень 2020 року згідно вищезазначених актів надав відповідачу послуги з розподілу природного газу, що підтверджується матеріалами справи, проте відповідач свої зобов`язання щодо здійснення своєчасної оплати за отримані послуги виконав неналежним чином.

За приписами ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, у відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що його вина у невиконанні зобов`язання зі сплати відсутня, оскільки оплати відбувались у відповідності до Постанови КМУ від 18.06.2014 № 217.

Постановою КМУ №217 від 18.06.2014 затверджений «Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки» (далі Порядок №217).

Пунктом 1 Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №217 від 18.06.2014 (далі - Порядок) визначено, що цей Порядок визначає механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки.

Пунктом 12 Порядку встановлено, що комісія на підставі даних, визначених у пунктах 10 і 11 цього Порядку, щомісяця розраховує для кожної категорії споживачів теплопостачальної і теплогенеруючої організації нормативи перерахування коштів: на поточний рахунок теплопостачальної і теплогенеруючої організації, зокрема позивач, на рахунок постачальника із спеціальними обов`язками (гарантованим постачальником якого є Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України), на рахунок оператора розподільної системи - відповідачу, зазначений у договорі про розподіл природного газу на підставі даних, визначених пунктами 10 та 11 Порядку, затверджує реєстр нормативів перерахування коштів, що надходять як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги централізованого опалення, послуг з постачання теплової енергії, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання гарячої води від усіх категорій споживачів та як плата теплопостачальних організацій за вироблену теплогенеруючими організаціями теплову енергію, доводить його до відома уповноваженого банку та розміщує на офіційному вебсайті.

Таким чином, розрахунок нормативу перерахування коштів на рахунок відповідача здійснюється НКРЕКП відповідно до вимог Порядку.

Крім того, при встановленні тарифів на виробництво теплової енергії для підприємств, що здійснюють комбіноване виробництво електричної та теплової енергії, відповідно до Методики формування, розрахунку та встановлення тарифів на електричну та (або) теплову енергію, що виробляється на теплоелектроцентралях, теплових електростанціях та когенераційних установ, затвердженою постановою НКРЕКП від 01.08.2017 №991 передбачено повне покриття економічно-обґрунтованих витрат для здійснення господарської діяльності підприємств, зокрема витрат на послуги з розподілу природного газу.

Отже, вказаним Порядком встановлений конкретний механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання і не обмежує відповідача у можливості виконати свої обов`язки з оплати за послуги з розподілу природного газу за договором, укладеним між сторонами, шляхом здійснення розрахунків у інший спосіб, ніж з поточних розрахунків зі спеціальним режимом використання, не ставить повноту та своєчасність виконання відповідачем договірних обов`язків з оплати на користь позивача, не скасовує і не обмежує відповідальність відповідача перед позивачем з оплати за надані послуги з розподілу природного газу, не змінює строків здійснення розрахунків за договором, що відповідно не виключає виникнення зобов`язань, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

У відзиві відповідач вказував на те, що у відповідності до вимог Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» на нарахування та стягнення пені встановлено мораторій.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» встановлено мораторій на час проведення антитерористичної операції на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами-виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції.

Як було встановлено судом, на підставі заяви-приєднання від 01.10.2016 Комунальне підприємство «Покровськтепломережа» приєдналось до умов договору розподілу природного газу (для споживачів, що не є побутовими), за умовами якого позивач (оператор ГРМ) зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Отже, між сторонами склались відносини з розподілу природного газу, а не його постачання, і позивач у таких відносинах не є енергопостачальною компанією, у розумінні ч.2 ст. 2 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси" .

Таким чином, між сторонами не виникло договірних відносин з постачання енергетичних ресурсів та відповідно їх споживання, а тому дія зазначеного вище мораторію не розповсюджується на спірні правовідносини.

Суд зазначає, що знаходження відповідача у важкому фінансовому стані не є підставою для невиконання своїх зобов`язань за договорами.

Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Донецької області по справі №905/817/20 від 18.11.2020 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» до Комунального підприємства «Покровськтепломережа» заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу у розмірі 5510356,54грн, 3% річних у розмірі 34236,77грн, інфляційних втрат у розмір 13479,63грн та пені у розмірі 255683,95грн задоволені частково; стягнуто з Комунального підприємства «Покровськтепломережа», м.Покровськ на користь Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», м.Краматорськ 3% річних у розмірі 33458 (тридцять три тисячі чотириста п`ятдесят вісім) грн 41 коп., інфляційні втрати у розмір 13479 (тринадцять тисяч чотириста сімдесят дев`ять) грн 63 коп., пеню у розмірі 124456 (сто двадцять чотири тисячі чотириста п`ятдесят шість) грн 63 коп. та судовий збір у розмірі 81474 (вісімдесят одна тисяча чотириста сімдесят чотири) грн 40 коп.; провадження у справі №905/817/20 в частині вимог про стягнення суми основного боргу у розмірі 5135775,40грн закрито на підставі п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з відсутністю предмету спору; в іншій частині позову відмовлено.

Як було встановлено судом, сутність розглядуваного позову полягала у примусовому спонуканні відповідача до сплати в тому числі пені, 3% річних за період до 21.04.2020 за несвоєчасну оплату послуг з розподілу природного газу за жовтень, листопад, грудень 2019 року, січень-березень 2020 року, інфляційні були нараховані за несвоєчасну оплату послуг з розподілу природного газу за жовтень, листопад, грудень 2019 року.

В цій справі позивач просить стягнути:

по зобов`язанням за грудень 2019р. пеню з 03.08.2020 по 08.09.2020, інфляцію з 15.05.2020 по 17.05.2020, 3% річних з 22.04.2020 по 08.09.2020;

по зобов`язанням за січень 2020 р. пеню з 10.02.2020 по 14.10.2020, інфляцію з 10.02.2020 по 08.09.2020, 3% річних з 10.02.2020 по 14.10.2020;

по зобов`язанням за лютий 2020 р. пеню з 10.03.2020 по 26.10.2020, інфляцію з 10.03.2020 по 14.10.2020, 3% річних з 10.03.2020 по 26.10.2020;

по зобов`язанням за березень 2020 р. пеню з 10.04.2020 по 26.10.2020, інфляцію з 10.04.2020 по 26.10.2020, 3% річних з 10.04.2020 по 26.10.2020;

по зобов`язанням за квітень 2020 р. пеню з 10.05.2020 по 27.10.2020, інфляцію з 10.05.2020 по 26.10.2020, 3% річних з 10.05.2020 по 27.10.2020;

по зобов`язанням за травень 2020 р. пеню з 10.06.2020 по 02.11.2020, інфляцію з 10.06.2020 по 27.10.2020, 3% річних з 10.06.2020 по 02.11.2020;

по зобов`язанням за червень 2020 р. пеню з 10.07.2020 по 03.11.2020, інфляцію з 10.07.2020 по 03.11.2020, 3% річних з 10.07.2020 по 03.11.2020;

по зобов`язанням за липень 2020 р. пеню з 10.08.2020 по 03.11.2020, інфляцію з 10.08.2020 по 03.11.2020, 3% річних з 10.08.2020 по 03.11.2020;

по зобов`язанням за серпень 2020 р. пеню з 10.09.2020 по 03.11.2020, інфляцію з 10.09.2020 по 03.11.2020, 3% річних з 10.09.2020 по 03.11.2020;

по зобов`язанням за вересень 2020 р. пеню з 10.09.2020 по 03.11.2020, інфляцію з 10.09.2020 по 03.11.2020, 3% річних з 10.09.2020 по 03.11.2020;

у жовтні 2020р. прострочення оплати не було;

по зобов`язанням за листопад 2020 р. пеню з 10.12.2020 по 15.12.2020, 3% річних з 10.12.2020 по 15.12.2020.

у грудні 2020р. прострочення оплати не було.

При цьому згідно розрахунку позивача в цій справі позивач нараховує пеню та 3% річних по зобов`язанням за грудень 2019р. за період з 22.04.2020, по зобов`язанням за січень 2020р. за період з 10.02.2020 по 14.10.2020, по зобов`язанням за лютий 2020р. з 10.03.2020 по 26.10.2020, за березень з 10.04.2020 по 26.10.2020, отже позивач повторно просить стягнути пеню та 3% річних по зобов`язанням за січень 2020р. за період з 10.02.2020 по 21.04.2020, по зобов`язанням за лютий 2020р. з 10.03.2020 по 21.04.2020, по зобов`язанням за березень 2020 р. з 10.04.2020 по 21.04.2020.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч.6 ст.231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 8.2 Договору передбачено, що у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Одночасно, згідно з ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Отже, пеню позивач може нараховувати з моменту, коли зобов`язання мало бути виконано протягом 6 місяців, якщо інше не встановлено договором, однак доказів того, що в договорі передбачено право позивача нараховувати пеню більше 6 місяців суду не надано.

Таким чином, виходячи з того, що договором не встановлено іншого порядку припинення нарахування штрафних санкцій (пені) за прострочення виконання сторонами своїх зобов`язань за вказаним договором, до даного спору застосовуються положення ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, тобто нарахування пені припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок пені здійснений позивачем, суд визнає його невірним, оскільки позивачем невірно визначено строк настання платежу за надані послуги з розподілу природного газу, початкову дату нарахування пені з урахуванням оплати, нарахування пені здійснювалось всупереч ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Таким чином, з урахуванням п.8.2. договору сума пені, що належить до стягнення з відповідача на користь позивача складає 406933,35грн, нарахована на:

- борг за січень 2020 року за період з 22.04.2020 по 10.08.2020 в сумі 63660,89грн;

- борг за березень 2020 року за період з 22.04.2020 по 10.10.2020 в сумі 93842,09грн;

- борг за квітень 2020 року за період з 12.05.2020 по 27.10.2020 в сумі 88250,13грн,

- борг за травень 2020 року за період з 11.06.2020 по 02.11.2020 в сумі 70022,85грн,

- борг за червень 2020 року за період з 11.07.2020 по 03.11.2020 в сумі 57393,76грн,

- борг за липень 2020 року за період з 11.08.2020 по 03.11.2020 в сумі 296,52грн,

- борг за серпень 2020 року за період з 11.09.2020 по 03.11.2020 в сумі 22927,87грн,

- борг за вересень 2020 року за період з 13.10.2020 по 03.11.2020 в сумі 9340,98грн,

- борг за листопад 2020 року за період з 11.12.2020 по 15.12.2020 в сумі 1198,26грн.

При цьому пеня за лютий 2020 року не нарахована, оскільки рішенням Господарського суду Донецької області по справі №905/817/20 від 18.11.2020 розглянуто та задоволено вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за зобов`язаннями лютого 2020 року за період з 10.03.2020 по 21.04.2020 у сумі 35706,18грн. Тому, провадження в частині вимог позивача про стягнення пені з 10.03.2020 по 14.10.2020 в сумі 25898,87грн суд закриває з урахуванням вимог частини 2 ст.237 Господарського процесуального кодексу України, якою визначено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог. Пеня за зобов`язаннями лютого 2020 року нарахована позивачем за період з 15.10.2020 по 26.10.2020 в сумі 2135,60грн задоволенню не підлягає, оскільки визначений позивачем період нарахування перевищує передбачений законодавством шестимісячний строк нарахування пені.

За розрахунком суду позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню в сумі 406933,35грн.

Також позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано 3% річних в сумі 124992,27грн та інфляційні втрати в сумі 127579,67грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вказана стаття визначає відповідальність за порушення грошового зобов`язання та її приписи підлягають застосуванню у випадку прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов`язання виникають нові додаткові зобов`язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру. Відповідно такі додаткові зобов`язання є заходами відповідальності за порушення основного зобов`язання, у тому числі, коли має місце прострочення виконання основного зобов`язання.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок 3% річних за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості штрафних санкцій "Ліга. Закон", суд визнає його арифметично не вірним, з підстав зазначених при розрахунку пені.

Суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача підлягає сума 3% річних в розмірі 107958,57грн нараховані на:

- борг за грудень 2019 року за період з 22.04.2020 по 08.09.2020 в сумі 3926,46грн;

- борг за січень 2020 року за період з 22.04.2020 по 14.10.2020 в сумі 18391,41грн,

- борг за лютий 2020 року за період з 22.04.2020 по 26.10.2020 в сумі 1348,14грн,

- борг за березень 2020 року за період з 22.04.2020 по 26.10.2020 в сумі 23254,37грн,

- борг за квітень 2020 року за період з 12.05.2020 по 27.10.2020 в сумі 20784,37грн,

- борг за травень 2020 року за період з 11.06.2020 по 02.11.2020 в сумі 17464,48грн,

- борг за червень 2020 року за період з 11.07.2020 по 03.11.2020 в сумі 14348,44грн,

- борг за липень 2020 року за період з 11.08.2020 по 03.11.2020 в сумі 74,13грн,

- борг за серпень 2020 року за період з 11.09.2020 по 03.11.2020 в сумі 5731,97грн,

- борг за вересень 2020 року за період з 13.10.2020 по 03.11.2020 в сумі 2335,25грн,

- борг за листопад 2020 року за період з 11.12.2020 по 15.12.2020 в сумі 299,55грн.

При цьому 3% річних за лютий 2020 року нараховані судом з урахуванням рішення Господарського суду Донецької області по справі №905/817/20 від 18.11.2020 та вимог частини 2 ст.237 Господарського процесуального кодексу України, якою визначено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п.3.2 п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Наведені висновки узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 24.04.2019 у справі №910/5625/18, від 13.02.2019 у справі №924/312/18.

Як встановлено судом, позивачем інфляційні втрати нараховані за періоди, які становлять менше місяця. Суд самостійно здійснив перерахунок інфляційних втрат та встановив, що до стягнення підлягають інфляційні втрати в розмірі 41571,42грн.

Як зазначалось вище, рішенням Господарського суду Донецької області по справі №905/817/20 від 18.11.2020 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» до Комунального підприємства «Покровськтепломережа» заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу у розмірі 5510356,54грн, 3% річних у розмірі 34236,77грн, інфляційних втрат у розмір 13479,63грн та пені у розмірі 255683,95грн задоволені частково; стягнуто з Комунального підприємства «Покровськтепломережа», м.Покровськ на користь Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», м. Краматорськ 3% річних у розмірі 33458 (тридцять три тисячі чотириста п`ятдесят вісім) грн 41 коп., інфляційні втрати у розмір 13479 (тринадцять тисяч чотириста сімдесят дев`ять) грн 63 коп., пеню у розмірі 124456 (сто двадцять чотири тисячі чотириста п`ятдесят шість) грн 63 коп. та судовий збір у розмірі 81474 (вісімдесят одна тисяча чотириста сімдесят чотири) грн 40 коп.; провадження у справі №905/817/20 в частині вимог про стягнення суми основного боргу у розмірі 5135775,40грн закрито на підставі п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з відсутністю предмету спору; в іншій частині позову відмовлено.

В рамках справи № 905/817/20 була стягнута пеня, 3% річних за період до 21.04.2020 (включно) за несвоєчасну оплату послуг з розподілу природного газу за жовтень, листопад, грудень 2019 року, січень-березень 2020 року, однак згідно розрахунку позивача в цій справі позивач нараховує пеню, 3% річних по зобов`язанням за січень 2020р. за період з 10.02.2020 по 14.10.2020, по зобов`язанням за лютий 2020р. з 10.03.2020 по 26.10.2020, по зобов`язанням за березень з 10.04.2020 по 26.10.2020, отже позивач повторно просить стягнути пеню та 3% річних по зобов`язанням за січень 2020р. за період з 10.02.2020 по 21.04.2020, по зобов`язанням за лютий 2020р. з 10.03.2020 по 21.04.2020, по зобов`язанням за березень з 10.04.2020 по 21.04.2020.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами (пункт 2 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, передумовою для застосування положень пункту 2 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України, та, як наслідок, застосування пункту 3 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, є наявність двох справ з тотожним суб`єктним складом, предметом та підставами.

Враховуючи викладене, спір у вищевказаних справах розглядається між тими самими сторонами, частково про той самий предмет і з тих самих підстав, що є підставою для закриття провадження у відповідній частині.

Здійснивши перерахунок, суд встановив, що провадження у справі в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз, м.Краматорськ до відповідача, Комунального підприємства Покровськтепломережа, м.Покровськ про стягнення 3% річних в сумі 15709,07грн, пені в сумі 97806,00грн підлягає закриттю на підставі пункту 3 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач просив суд зменшити розмір неустойки, на що суд зазначає наступне.

Згідно із ч.1 ст.233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.3 ст.219 Господарського кодексу України, якщо правопорушенню сприяли неправомірні дії (бездіяльність) другої сторони зобов`язання, суд має право зменшити розмір відповідальності або звільнити відповідача від відповідальності.

За приписами ч.4 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, правовий аналіз наведеної норми свідчить про те, що зменшення розміру неустойки це право суду, при якому повинні враховуватись певні обставини, які в своїй сукупності утворюють винятковість.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Тобто, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст.86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.ст.42, 44 Господарського кодексу України, підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, а принципами підприємницької діяльності є комерційний розрахунок та власний комерційний ризик.

Таким чином, ризики при збитковій підприємницькій діяльності несе сам суб`єкт господарювання, а відповідно нерентабельність та неприбутковість відповідача стосується діяльності самого відповідача, у зв`язку з чим наведені ризики не можуть бути ризиками іншої сторони, оскільки в протилежному випадку порушується принцип збалансованості інтересів сторін.

За таких обставин, враховуючи викладене, клопотання відповідача про зменшення пені підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 165, 231, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз, м.Краматорськ до відповідача: Комунального підприємства Покровськтепломережа, м.Покровськ, задовольнити частково.

Закрити провадження в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз, м.Краматорськ до відповідача: Комунального підприємства Покровськтепломережа, м.Покровськ про стягнення 3% річних в сумі 15709,07грн, пені в сумі 97806,00грн.

Стягнути з Комунального підприємства «Покровськтепломережа» (85300, Донецька обл., м.Покровськ, вул.Захисників України, 4А, ідентифікаційний код 32213475) на користь Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» (84313, Донецька обл., м.Краматорськ, вул.Південна, 1, ідентифікаційний код 03361075) пеню у розмірі 406933,35грн, 3% річних у розмірі 107958,57грн, інфляційні втрати у розмірі 41571,42грн, судовий збір у розмірі 8346,95грн.

В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 22.07.2021 оголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 27.07.2021.

Суддя Г.Є. Курило