РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.07.2021Справа № 910/1558/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Селіні Булава" (м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сунел" (м. Київ)

про стягнення 1.019.661,01 грн

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін:

Від позивача: Новікова В.О.

Від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Селіні Булава" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сунел" про стягнення 1.011.730,35 грн, з яких: 617.780,00 грн основного боргу, 7.899,48 грн пені, 1.974,87 грн 3% річних, 164.604,00 грн штрафу в розмірі 30%, 219.472,00 грн штрафу в розмірі 40%.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору оренди № ДОП 02-08/20-19 від 02.08.19.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.01.21. відкрито провадження у справі № 910/1558/21 та з підстав, викладених в ухвалі, постановлено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Означену ухвалу відповідачем отримано 17.02.21. (т. 1 арк. справи 142), отже Товариство з обмеженою відповідальністю "Сунел" належним чином повідомлено про розгляд справи № 910/1558/21.

24.02.21. позивачем подано клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.03.21. постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 01.04.21.

01.04.21. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 22.04.21.

22.04.21. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 13.05.21.

22.04.21. позивачем подано заяву "про збільшення позовних вимог", відповідно до якої він просить суд стягнути з відповідача на свою користь 1.019.661,01 грн, з яких: 745.410,29 грн основного боргу, 1.286,60 грн 3% річних, 263.964,12 штрафу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.04.21. прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.05.21. відкладено підготовче засідання на 25.05.21.

25.05.21. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви і підготовчому засіданні до 10.06.21.

10.06.21. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 08.07.21.

08.07.21. позивачем було подано заяву про покладення на відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 35.500,00 грн.

08.07.21. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви до 22.07.21.

16.07.21. позивачем було подано письмові пояснення.

В судовому засіданні 22.07.21. позивачем підтримано свої позовні вимоги.

Відповідач явку свого повноважного представника в судове засідання 22.07.21. не забезпечив, однак, за висновками суду їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті в судовому засіданні 22.07.21.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 22.07.21. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

02.08.19. між відповідачем (Орендар) та позивачем (Орендодавець) було укладено Договір оренди № ДОП 02-08/20-19 (далі - Договір), за умовами якого (п. 1.1) Орендодавець передає, а Орендар приймає в тимчасове оплатне користування обладнання, яке є об`єктом власності позивача.

Строк дії Договору сторонами погоджено п. 17.1 тривалістю 1 рік. Дія Договору вважається продовженою на той самий термін та на тих самих умовах, якщо за місяць до дати закінчення його дії жодна зі сторін письмово не повідомила іншу сторону про намір розірвати або змінити Договір (п. 17.2 Договору).

Відповідно п. 3.4. Договору при передачі Орендарю кожної одиниці обладнання або декількох одиниць обладнання сторони підписують Акт прийому-передачі, який є невід`ємною частиною Договору.

Згідно з пунктами 4.1, 4.3 Договору початок перебігу строку оренди кожної одиниці обладнання, за який нараховується орендна плата, відраховується з дати підписання сторонами .Акту прийому-передачі такого обладнання. Мінімальний строк оренди обладнання за даним договором складає шість місяців, які розпочинаються з дня підписання акту прийому-передачі обладнання.

Положеннями п. 6.1 Договору сторони погодили, що Орендар сплачує орендну плату шляхом безготівкового перерахунку на поточний рахунок Орендодавця або сплати готівкою за весь строк користування орендованим обладнанням починаючи з дати підписання акту прийому-передачі обладнання в оренду згідно п. 3.3 Договору і закінчуючи датою підписання акту повернення обладнання Орендодавцю згідно п. 5.1 Договору або датою припинення/розірвання договору, якщо Акт прийому-передачі не підписаний Орендарем з його вини, або з моменту фактичного вилучення Орендодавцем орендованого майна.

Відповідно до п. 6.2 Договору Розрахунок орендної плати здійснюється виключно Орендодавцем на основі встановленого ним тарифу за добу або місяць оренди кожної окремої одиниці обладнання, та вказується в акті прийому-передачі, який підписується сторонами договору при передачі обладнання в оренду.

Положеннями пунктів 6.5.1, 6.5.3 Договору унормовано, що Орендна плата вноситься попередньо за перші три місяці протягом трьох робочих днів після підписання цього договору, за другий та кожний наступний період розрахунків, орендна плата вноситься попередньо: в строк за 3 робочих дні до д. датку такого періоду розрахунків; за другий та кожний наступний період розрахунків, орендна плата вноситься попередньо: в строк за 3 робочих дні до початку такого періоду розрахунків.

Оскільки, відповідно до умов п. 5.11 та п. 5.12 договору транспортування (доставка, розвантаження, переміщення) обладнання на місце оренди та повернення орендованого обладнання організовує, виключно Орендодавець, то Орендар зобов`язаний сплатити такі витрати по транспортуванню обладнання в порядку визначеному даним Договором. Оплата витрат по транспортуванню обладнання та з монтажу Обладнання здійснюються Орендарем шляхом попередньої сплати коштів на рахунок Орендодавця в розмірі та на підставі наданих Орендодавцем Рахунків (пункти 6.7, 6.8 Договору).

В пункті 5.1 Договору сторони погодили, що при поверненні Орендарем Орендодавцю кожної одиниці обладнання підписується акт прийому-передачі.

У випадку встановлення фактів втрати, пошкодження обладнання, Орендар відшкодовує його вартість (п. 5.26, п. 9.2.7 Договору).

Пунктом 6.7 Договору закріплено, що Орендар зобов`язаний сплатити Орендодавцеві витрати по транспортуванню обладнання.

Між сторонами було складено, підписано та скріплено печатками Акти приймання-передачі обладнання: № 1 від 10.09.19., № 2 від 10.09.19., № 3 від 10.09.19., № 4 від 10.09.19.

Всього в оренду було передано 19 (дев`ятнадцять) блок контейнерів з додатковим інвентарем (кондиціонери, столи, стільці, конвектори, ліжка, подушки, ковдри, вішаки, бетонні основи, інше) Детальний перелік додаткового інвентаря зазначено у Актах здачі - приймання.

Відповідач повернув позивачу частину обладнання за актами: № 5 від 24.09.20., № 6 від 24.09.20., № 7 від 24.09.20., № 8 від 24.09.20., № 9 від 31.08.20., № 10 від 31.08.20., № 11 від 31.08.20., № 12 від 31.08.20., № 13 від 31.08.20., № 14 від 27.11.20., № 15 від 27.11.20., № 16 від 27.11.20., № 17 від 27.11.20., № 18 від 18.02.21., № 19 від 18.02.21., № 20, 21, 22 від 01.04.21.

У відповідності до матеріалів справи, в тому числі актів надання послуг, вартість оренди обладнання та витрат по Договору склала 3.452.053,29 грн.

Втрачено інвентар відповідачем на суму 85.500,00 грн.

З вказаних грошових коштів Орендарем було сплачено 2.792.143,00 грн.

Решту грошових коштів в сумі 745.410,29 грн відповідачем позивачу оплачено не було, що зумовило звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Селіні Булава" з даним позовом до суду.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що в силу зобов`язання одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Тобто, згідно із положеннями чинного законодавства України, правовою підставою користування певним майном є відповідний договір оренди.

За своє правовою природою даний Договір є договором оренди.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цих Кодексом (ч. 6 ст. 289 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом за наявними в матеріалах справи доказами встановлено, що у відповідача перед позивачем наявна заборгованість за послуги оренди за липень 2020-березень 2021 р.р., та по відшкодуванню пошкодженого майна за Договором на суму 745.410,29 грн, строк оплати якої є таким, що настав.

Доказів оплати вказаної заборгованості відповідач до матеріалів справи не надав.

З огляду на викладене в сукупності суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача 745.410,29 грн заборгованості, а позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають задоволенню повністю.

Згідно зі статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок пред`явлених до стягнення 3% річних, суд встановив, що позивачем їх розраховано вірно, з огляду на що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1.974,87 грн 3% річних.

Щодо вимог про стягнення 263.964,12 грн штрафу суд відзначає наступне.

У випадку, якщо прострочка по оплаті орендної плати перевищує 15 календарних днів, Орендар додатково сплачує штраф в розмірі 40% від місячної орендної плати за кожне окреме порушення строків оплати по Договору протягом всього строку його дії (п. 9.2.3 Договору).

Згідно із ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

За перерахунком суду розмір штрафу становить 263.964,12 грн, з огляду на що вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Позивачем було подано клопотання про нарахування в порядку ч. 10 ст. 238 ГПК України відсотків або пені до моменту виконання рішення.

Суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування (ч. 10 ст. 238 ГПК України).

Таким чином, зазначаючи в тексті судового рішення про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення, суд лише використовує своє право на вчинення дій встановлене ч. 10 ст. 238 ГПК України.

Позивачем, згідно заяви про збільшення розміру позовних вимог, що була прийнята судом 26.04.21., вимоги про стягнення пені не заявлялись.

Наразі, виходячи з обставин справи суд не вбачає підстав для застосування приписів ч. 10 ст. 238 ГПК України до вимог про стягнення з відповідача 3% річних та пені.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Щодо вимог про стягнення 35.500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, суд встановив наступне.

Положеннями ст. 123 ГПК України унормовано, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини 1-4 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126).

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

До стягнення позивачем за рахунок відповідача заявлені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 35.500,00 грн на підставі: договору від 05.03.20. про надання правової допомоги 05/03, Акту № 07/07-21 від 07.07.21. виконаних робіт (наданих послуг) та чотирьох квитанцій до прибуткового касового ордера.

Ні в договорі ні в акті не визначено вартість години роботи адвоката, натомість самого акту вбачається різна вартість години роботи за різні види роботи.

Складання процесуальних документів на суму 6.000,00 грн за 3 години включає подання заяви про збільшення розміру позовних вимог, визнання поважними причин неподання доказів та приєднання доказів до матеріалів справи, заяви про судові витрати та пояснення розрахунку позовних вимог, що не залежить від відповідача та не може бути покладено на останнього.

Загальна тривалість судових засідань по справі № 910/1558/21 склала 3 години 8 хвилин, отже витрати на професійну правничу допомогу за участь адвоката у судових засіданнях становлять 6.000,00 грн.

На переконання суду, витрати на проведення консультації з приводу початку судового процесу тривалістю 2 години та найдорожчою вартістю за годину (загальною вартістю 5.000,00 грн згідно акту) з усіх робіт не може бути підтверджена жодним документом, як і може бути надана клієнту адвокатом безкоштовно, а отже не підлягає покладенню на відповідача

Отже, загалом обґрунтованою є сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 18.500,00 грн.

Враховуючи всі матеріали справи № 910/1558/21, кінцеві висновки суду про наявність підстав для задоволення позову, якість поданих позивачем процесуальних документів, доказове наповнення матеріалів справи, у суду наявні підстави вважати, що сума гонорару у розмірі 18.500,00 грн є співмірною та обґрунтованою фактично наданим послугам, а тому здійснюючи розподіл понесених понесених судових витрат на оплату професійної правничої допомоги з урахуванням принципу їх розумності суд вважає обґрунтованим стягнути означену суму з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, ч. 9 ст. 165, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сунел" (02002, м. Київ, вул. Є.Сверстюка, 17; ідентифікаційний код 42761147) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Селіні Булава" (03028, м. Київ, вул. Стратегічне Шосе, 16, офіс 209; ідентифікаційний код 42067209) 745.410 (сімсот сорок п`ять тисяч чотириста десять) грн 29 коп. основного боргу, 1.286 (одну тисячу двісті вісімдесят шість) грн 60 коп. 3% річних, 263.964 (двісті шістдесят три тисячі дев`ятсот шістдесят чотири) грн 12 коп. штрафу, 15.294 (п`ятнадцять тисяч двісті дев`яносто чотири) грн 92 коп. судового збору, 18.500 (вісімнадцять тисяч п`ятсот) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 29.07.21.

Суддя Т.М. Ващенко