Справа № 909/1225/14 (909/800/20)
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2021 м. Івано-Франківськ
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Скапровської І.М.

Секретар судового засідання: Тузін Г.П.

За участю: арбітражного керуючого: Бігуна Р.Д.

представника відповідача: Інкіна В. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у справі про банкрутство ТОВ "Будівельна компанія "Люкс", позов: ТОВ "Будівельна компанія "Люкс", 76014, м. Івано-Франківськ, вул. Є Коновальця, 70/14, в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Бігуна Р.Д., 76006, м. Івано-Франківськ, вул. Миколайчука, 17а/44.

до відповідача: ПП "Дельтагруп", вул. Січових Стрільців, буд. 42А, м. Івано-Франківськ, 76018, , про розірвання договору про передачу функцій замовника будівництва багатоквартирного житлового будинку з приміщенням громадського призначення за адресою: АДРЕСА_1 від 22.02.2012 року (в редакції згідно з додатковою угодою № 1 від 21.02.2015), що укладений між ТОВ "Будівельна компанія Люкс" та ПП "Дельтагруп", стягнення збитків в розмірі 6 673 000 грн.,

встановив, що ТОВ "Будівельна компанія "Люкс" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ПП "Дельтагруп" про розірвання договору про передачу функцій замовника будівництва багатоквартирного житлового будинку з приміщенням громадського призначення за адресою: АДРЕСА_1 від 22.02.2012 року (в редакції згідно з додатковою угодою № 1 від 21.02.2015), що укладений між ТОВ "Будівельна компанія Люкс" та ПП "Дельтагруп", стягнення збитків в розмірі 6 673 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що відповідач в супереч ЦК України, ГК України, умовам Договору про передачу функцій замовника будівництва багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями громадського призначення за адресою АДРЕСА_1 від 22.02.2012, не виконавши взяті на себе зобов`язання, щодо своєчасного будівництва і введення в експлуатацію багатоквартирного будинку з приміщеннями громадського призначення за адресою АДРЕСА_1 ), позбавив позивача майнових прав в розмірі 6 673 000 грн. (вартість не переданого в якості приміщень майна).

В підтвердження надав суду копії наступних документів: Договору про передачу функцій замовника будівництва багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями громадського призначення за адресою АДРЕСА_1 від 22.02.2012, акт приймання - передачі від 23.04.2012, додаткову угоду № 1 від 21.02.2015 до договору про передачу функцій замовника будівництва багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями громадського призначення за адресою АДРЕСА_1 від 22.02.2012, акт акту розподілу майнових прав на житлові і нежитлові приміщення об`єкту до договору від 22.02.2012, висновку про вартість майна, акт інвентаризації товарно-матеріальних цінностей ТОВ "Будівельна компанія Люкс" від 20.11.2019, акт інвентаризації основних засобів ТОВ "Будівельна компанія Люкс" від 20.11.2019, акт інвентаризації грошових коштів ТОВ "Будівельна компанія Люкс" від 20.11.2019.

Відповідач щодо позову заперечив з тих підстав, що дане зобов`язання є припиненим, оскільки відповідач набув права на майнові права, змінивши сторону у зобов`язанні за договорами купівлі - продажу майнових прав № 1, 3, 6, 7, 9, 10, 11, 14, 15, 16 від 17.02.2012 укладеними між ТОВ "Будівельна компанія Люкс", ПП "ДЕЛЬТАГРУП" та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ., ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ( які станом на сьогодні є власниками). Крім того, вказав на те, що позивачем пропущено строк позовної давності, що є підставою для відмови в позові.

В підтвердження надав суду копії наступних документів: договорів № 1, 3, 6, 7, 9, 10, 11, 14, 15, 16 купівлі - продажу майнових прав від 17.02.2012, договорів про заміну сторони в Договорах купівлі - продажу майнових прав № 1, 3, 6, 7, 9, 10, 11, 14, 15, 16, пояснення директора ТОВ "Будівельна компанія Люкс" Бондаренка В. В., акту приймання - передачі від 23.04.2012, декларації про початок виконання будівельних робіт, договору суборенди землі № 156 від 03.05.2012.

В судовому засіданні представники сторін викладені позиції підтримали.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд вважає, що в позові слід відмовити.

При цьому суд врахував наступне.

Предметом позову є розірвання договору та стягнення збитків.

Підстави розірвання договору та стягнення збитків врегульовані нормами Цивільного кодексу України.

Так, зокрема ст. 651 ЦК України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) ч. 2 ст. 22 ЦК України.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, наявності збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вини. Відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань. Тобто, для застосування відповідальності у вигляді стягнення збитків, позивач повинен довести наявність у нього збитків, протиправних дій відповідача та причинного зв`язку між збитками позивача та діями відповідача. З аналізу наведеного слідує, що вимога про відшкодування збитків (шкоди) може пред`являтися виключно у разі, якщо збитки є результатом порушення права і виключно до особи, яка це право порушила.

Отже, доказуванню підлягають обставини, які підтвердять неотримання того на, що позивач розраховував при укладені договору та понесення втрат.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спірного договору була передача функцій замовника будівництва багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями громадського призначення за адресою АДРЕСА_1 , від позивача відповідачу і обов`язок останнього передати ТОВ "Будівельна компанія люкс" частину квартир та нежитлових приміщень об`єкту, що вказані в п.1 Додатку №1 Договору (п`ять однокімнатних квартир, три двокімнатних і два офісних приміщення (Додаток1 до Договору)

В матеріалах справи відсутні документи, які би підтвердили факт неотримання позивачем того на, що він розраховував при укладені спірного договору та понесення ним втрат в заявленій сумі.

Факт наявності такого майнового активу, як майнові права на нежитлові/житлові приміщення, мав би випливати, зокрема з відповідних актів інвентаризації, які складались після порушення провадження у справі про банкрутство боржника, відкриття ліквідаційної процедури. За наслідками зазначених відомостей формувалась ліквідаційна маса, яка в свою чергу реалізовувалась, як ЦМК в 2016 році і до якої не входили майнові права, що є предметом спору на сьогодні.

Враховуючи викладене та те, що виставляючи 19.05.2016 року майно боржника на аукціон (протокол № 18/1 аукціону з продажу майна підприємства-банкрута т.2 а.с.189 справи №909/1225/14), арбітражний керуючий не включив в ЦМК такий вид активу боржника, як майнові права, які в 2021 є предметом спору, позов є необґрунтованим а викладені в ньому обставини не підтверджені належними і допустимими доказами, які би доводили факт порушеного чи оспорюваного права позивача за захистом, якого він звернувся в обраний ним спосіб.

Правила про позовну давність не підлягають застосуванню, оскільки суд дійшов висновку про не обґрунтованість позову.

Відповідно до ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судовий збір, враховуючи вимоги ст.129 ГПК України та те, що ухвалою суду сплату судового збору відстрочено до ухвалення рішення, слід стягнути з позивача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 74, 77, 86, 129, 236-238, 240-241 Господарсько процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

в позові відмовити.

Стягнути з ТОВ "Будівельна компанія Люкс" (76014, м. Івано-Франківськ, вул. Є. Коновальця, 70/14, ) в дохід державного бюджету України (отримувач коштів - ГУК в Ів.-Фр.об./ТГ Ів.-Фр./ 22030101; код отримувача 37951998, банк отримувача Казначейство України (ел.адм.подат.), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача - UA3009612, код класифікація доходів бюджету - 22030101) - 102197,00 грн (сто дві тисячі сто дев`яносто сім гривень 00 копійок) - судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 23.07.2021

Суддя І.М.Скапровська