Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2021 р. м. Житомир Справа № 3/60"Б" (906/1/21)

За заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика КЛАСУМ" (с. Тетерівка Житомирського району)

про визнання недійсними результатів аукціону та договору купівлі-продажу в межах справи №3/60"Б" про визнання банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерстиль" (с. Тетерівка Житомирського району),

Суддя Гнисюк С.Д.

Присутні:

- від позивача: Доценко О.І. - дов.№01/300119 від 30.01.2019; Копиленко О.Ю. -дов.№02/300119 від 30.01.2019;

- від відповідача: Невмержицький О.М. - дов.№01-12/07/2021 від 12.07.2021;

- за участю: Янголь О.О. - дов.№18-0011/55556 від 02.10.2020(представник НБУ приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції).

В провадженні Господарського суду Житомирської області знаходиться справа №3/60"Б" про визнання банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерстиль" (далі - ТОВ "Інтерстиль", боржник, банкрут).

04.01.2021 на адресу Господарського суду Житомирської області, через загальний відділ, надійшла позовна заява від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика КЛАСУМ" (далі - ТОВ "Фабрика КЛАСУМ", заявник) №1/20/НД-ГСЖО від 30.12.2020 про визнання недійсними результатів аукціону і договору купівлі-продажу майна від 15.05.2017 (з додатками).

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 20.01.2021, зокрема, прийнято до розгляду заяву ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" №1/20/НД-ГСЖО від 30.12.2020 про визнання недійсними результатів аукціону і договору купівлі-продажу майна від 15.05.2017.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 24.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу №3/60"Б" (906/1/21) до судового розгляду по суті на 13.07.2021.

13.07.2021 на електронну адресу Господарського суду Житомирської області від ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерстиль" Чепелюка О.О. надійшло клопотання №02-01/3/60"б"-14 від 13.07.2021 про визнання доказу таким, що поданий з порушенням вимог ГПК України.

В засіданні суду 13.07.2021 розглядалось клопотання ліквідатора №02-01/3/60"б"-14 від 13.07.2021.

Ліквідатор у клопотанні зазначив, що поданий на минулому судовому засіданні доказ, а саме висновок експерта №293/04-2021 є таким, що поданий з порушенням вимог ГПК України, оскільки долучений до матеріалів справи без дотримання ч.1, 4, 8, 9 ст. 80 ГПК України, поданий без надіслання завчасно усім сторонам справи, наданий без належного обгрунтування причин неможливості подання даного доказу завчасно до судового засідання, що не дає можливості сторонам належно скористатись своїм правом на обгрунтування своїх відзивів чи заперечень чи заявлення клопотань, оскільки підготовче провадження у справі закрито. Зазначає, що надаючи висновок експерта з іншої справи, експертиза в якій проводилась без присутності усіх сторін у справі є нічим іншим, як маніпулювання доказами, а отже дослідження об`єктів експертом та подача документів експерту в яких можливо обмежена інша сторона, ставить в нерівне положення учасника справи, оскільки для аналізу наданих документів можливо потрібна додаткова інформація така як, огляд документу особою яка його підписувала чи звіряння з бухгалтерським обліком підприємства чи можливо інші процесуальні дії, які стануть безумовним підтвердженням чи спростуванням такого доказу. Разом з цим, під час розгляду даної справи просить суд врахувати додаткові пояснення щодо правової позиції подані до суду 16.03.2021 року через засоби електронної пошти. Окрім цього, повідомляє суд, що мав намір прибути в судове засідання для участі у справі, однак через загострення хвороби не має змоги прийняти участь у розгляді даної справи. А тому, не заперечує, щодо проведення розгляду справи в даному судовому засіданні без його участі.

Представник ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" в засіданні суду заперечив проти даного клопотання.

Суд дослідив клопотання та встановив наступне.

17.06.2021 на адресу суду надійшло клопотання ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" №7/20/НД-ГСЖО від 16.06.2021 про долучення додаткових доказів, а саме: копія висновку судового експерта №293/04-2021 від 09.04.2021.

Оглянувши, в підготовчому засіданні 24.06.2021, усі додаткові докази які надійшли до суду для долучення до матеріалів справи, господарський суд, з`ясовував думку присутніх учасників процесу щодо вищезазначених доказів.

Присутні, в підготовчому засіданні 24.06.2021, представник НБУ та ліквідатор боржника - Чепелюк О.О. щодо долучення до матеріалів справи клопотання ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" №7/20/НД-ГСЖО від 16.06.2021 заперечували.

Ліквідатор в засіданні суду 24.06.2021 отримав примірник висновку судового експерта.

В ухвалі суду від 24.06.2021 суд дійшов до висновку про те, що з метою забезпечення процесуальної рівності учасників процесу, забезпечення принципу змагальності сторін, зважаючи на той факт, що додаткові докази які долучені до клопотання ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" №7/20/НД-ГСЖО від 16.06.2021 можуть мати суттєве значення для забезпечення належного та повного дослідження усіх обставин даної заяви, можуть бути підставою для справедливого та законного вирішення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика КЛАСУМ" №1/20/НД-ГСЖО від 30.12.2020 про визнання недійсними результатів аукціону і договору купівлі-продажу майна від 15.05.2017, долучити до матеріалів справи клопотання ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" №7/20/НД-ГСЖО від 16.06.2021 про долучення додаткових доказів до матеріалів справи.

Тобто, питання щодо приєднання додаткових доказів вирішене судом у попередньому засіданні.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 24.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу №3/60"Б" (906/1/21) до судового розгляду по суті.

Отже, додаткові докази подані до закриття підготовчого засідання та у відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України.

Крім того слід зазначити, що з 24.06.2021 у ліквідатора було достатньо часу для надання додаткових пояснень щодо наданих доказів, так як він отримав їх у попередньому судовому засіданні і необхідності надсилання їх не було.

З огляду на встановлене, суд дійшов до висновку в задоволенні клопотання ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерстиль" Чепелюка О.О. №02-01/3/60"б"-14 від 13.07.2021 про визнання доказу таким, що поданий з порушенням вимог ГПК України - відмовити.

Щодо клопотання ліквідатора банкрута Чепелюка О.О. №01-29/102 від 16.02.2021, згідно якого останній просить суд залишити заяву ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" без розгляду, суд зазначає про наступне.

Як вже зазначено, ухвалою Господарського суду Житомирської області від 20.01.2021, зокрема, прийнято до розгляду заяву ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" №1/20/НД-ГСЖО від 30.12.2020 про визнання недійсними результатів аукціону і договору купівлі-продажу майна від 15.05.2017.

Наразі заяву призначено до розгляду по суті, отже на даній стадії клопотання ліквідатора банкрута Чепелюка О.О. №01-29/102 від 16.02.2021 не актуальне так як містить обгрунтування недотримання заявником процесуальних норм, у той час як заява ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" №1/20/НД-ГСЖО від 30.12.2020 вже судом прийнята.

З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне в задоволенні клопотання ліквідатора банкрута Чепелюка О.О. №01-29/102 від 16.02.2021 - відмовити.

В засіданні суду 13.07.2021 розглядалась по суті позовна заява від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика КЛАСУМ" №1/20/НД-ГСЖО від 30.12.2020 про визнання недійсними результатів аукціону і договору купівлі-продажу майна від 15.05.2017.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика КЛАСУМ" в засіданні суду 13.07.2021 заяву підтримав та надав усні пояснення в її обгрунтування.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр нерухомості та права" в засіданні суду заперечив проти заяви та надав усні пояснення по суті заперечень.

Представник Національного банку України в засіданні суду проти заяви заперечив та надав усні пояснення по суті заперечень.

Судом досліджено докази наявні в матеріалах справи №3/60"Б" (906/1/21).

Крім того, слід зазначити про те, що частиною 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Законодавчі вимоги щодо застосування преюдиції у господарському процесі передбачені ч. 4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 23.05.2018р. по справі №910/9823/17.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Суд зазначає, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Христов проти України", no. 24465/04, від 19.02.2009, "Пономарьов проти України", no. 3236/03, від 03.04.2008).

Даний принцип тісно пов`язаний з приписами ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

В ході вирішення позову, суд врахував прийняті рішення по справах №6/91"Д", № 3/155-НМ та матеріали справи № 3/60"Б".

Дослідивши позовну заяву, докази наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення учасників провадження, Господарський суд Житомирської області, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 28.04.2005 за заявою Акціонерного комерційного агропромислового банку "Україна" (м.Київ) порушено провадження у справі про визнання банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерстиль" (с. Тетерівка Житомирського району).

Постановою Господарського суду Житомирської області від 30.07.2007, зокрема, визнано банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерстиль" (с. Тетерівка Житомирського району) що зареєстроване Житомирською райдержадміністрацією №97 від 17.11.1997; юридична адреса: 12420, с. Тетерівка Житомирського району вул. Шкільна, 74, ідентифікаційний код 20412800; відкрито ліквідаційну процедуру Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерстиль" (с. Тетерівка Житомирського району).

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 23.07.2009, зокрема, призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Шевченко І.В.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 11.02.2020 задоволено клопотання Національного банку України №63-0008/5825 від 05.02.2020; відсторонено Шевченко Ігоря Валерійовича від виконання повноважень ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерстиль".

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 21.07.2020, зокрема, призначено ліквідатором ТОВ "Інтерстиль" - арбітражного керуючого Чепелюка Олександра Олександровича.

У своїй заяві Товариство з обмеженою відповідальністю "Фабрика КЛАСУМ" посилається на наступне.

ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" належать на праві власності об`єкти нерухомого майна за адресою: вул. Садова, 49, с. Тетерівка Житомирського району Житомирської області, зокрема об`єкт нерухомості з реєстраційним номером 28954729, який в цілому складається з 3-х виробничих будівель: адмінбудинку площею 670,30 кв.м., виробничого корпусу площею 1373,00 кв.м., побутового корпусу площею 1030,50 кв.м. Зазначений об`єкт нерухомості розташований на земельній ділянці загальною площею 1,85 га, кадастровий номер: :02:001:0590 за адресою: 12420, Житомирська область, Житомирський район, село Тетерівка, вулиця Садова, 49. Ця земельна ділянка також належить ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" на праві власності. Зазначає, що 15.05.2017 арбітражний керуючий Шевченко Ігор Валерійович склав протокол про проведення аукціону від 15.05.2017 з продажу майна підприємства-банкрута ТОВ "Інтерстиль", код 20412800, юридична адреса: вул. Шкільна, буд. 74 с. Тетерівка Житомирського району Житомирської обл., у якому зазначив, що переможцем аукціону по 12 лотах стало ТОВ "Центр нерухомості та права", код 40491221, м. Суми, вул. Л. Українки, 14. Також, 15.05.2017, на підставі зазначеного протоколу аукціону, ТОВ "Центр нерухомості та права" уклало з ТОВ "Інтерстиль" договір купівлі-продажу майна банкрута від 15.05.2017 року про відчуження цілісного майнового комплексу, до складу якого входять, зокрема, адміністративний будинок літ. «А», виробничий корпус літ. «Б», побутовий корпус літ. «В», компресорна, за сукупною ціною 149655,79грн. Відчужений за Договором від 15.05.2017 майновий комплекс зареєстрований у Державному реєстрі як цілісний майновий комплекс реєстраційний номер 8220, номер запису про право власності 20485561 від 18.05.2017. Із тексту зазначеного договору та висновку експерта №240/10-2020 від 15.10.2020 вбачається, що аукціон 15.05.2017 проведено, а договір від 15.05.2017 укладено на підставі акту державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкту до експлуатації від 05.04.1996 та реєстраційного напису від 09.08.1996. У договорі також зазначено, що відчужувані будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці з правом постійного користування згідно з Державним актом на право постійного користування серії ЖТ №00899 від 09.07.1995. Посилається на рішенням від 03.03.2011 у справі № 3/155-НМ. Зазначає, що проведенням аукціону 15.05.2017 та укладанням договору купівлі-продажу нерухомого майна від 15.15.2017 щодо об`єктів нерухомості, котрі є власністю ТОВ "Фабрика КЛАСУМ", порушено право самостійно володіти, користуватися та розпоряджатися власним нерухомим майном. Вказує, що при організації та проведенні аукціону 15.05.2017 арбітражний керуючий Шевченко І.В. припустився порушення імперативних приписів Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у редакції, що була чинною на день проведення аукціону, унаслідок чого ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" був позбавлений можливості дізнатися про намір продати з торгів нерухоме майно, яке є власністю ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" та про дії, спрямовані на здійснення купівлі - продажу цього нерухомого майна, а отже застосувати засоби захисту своїх законних прав та інтересів до проведення аукціону 15.05.2017 та укладення Договору від 15.05.2017. Зазначає, що було порушено статті 58, 59, Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Вважає, що не оприлюднивши на веб-сайті державного органу з питань банкрутства та Вищого господарського суду України оголошення про проведення аукціоні, а також не повідомивши письмово про проведення аукціону ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" як власника майна та не розмістивши на виставленому на аукціон нерухомому майні оголошення про продаж цього майна на аукціоні, організатор аукціону 15.05.2017 виявив бездіяльність, яка порушила рівність потенційних учасників аукціону та допустила їх дискримінацію на користь ТОВ "Центр нерухомості та права". Бездіяльність призвела до позбавлення ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" можливості дізнатися про намір продати з торгів нерухоме майно, яке є власністю ТОВ "Фабрика КЛАСУМ". Подальші дії ліквідатора при проведенні аукціону 15.05.2017 та укладенні Договору від 15.05.2017 здійснювались із порушенням норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що свідчить про системне надання незаконних переваг ТОВ "Центр нерухомості та права" з метою не допустити обізнаності ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" про продаж нерухомого майна, яке є власністю ТОВ "Фабрика КЛАСУМ", від імені підприємства-банкрута ТОВ "Інтерстиль" та втаємниченню від ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" оформлення права ТОВ "Центр нерухомості та права" на нерухоме майно ТОВ "Фабрика КЛАСУМ". Зокрема, ліквідатор зареєстрував та допустив до участі в аукціоні 15.05.2017 ТОВ "Центр нерухомості та права" без сплати обов`язкового гарантійного внеску, який складав 464439, 79 грн., оскільки початкова вартість виставлених на аукціон дванадцяти лотів нерухомого майна складала, згідно з протоколом про проведення аукціону від 15.05.2017 - 4644397,87грн. Крім того, не зазначено у Протоколі про проведення аукціону від 15.05.2017 адреси сторінки веб-сайту, на якій розміщено відомості про проведення аукціону. Не повідомив про запропоновану переможцем ціну для розміщення цих відомостей на веб-сайті державного органу з питань банкрутства та Вищого господарського суду України, на яких мало бути розміщене оголошення про проведення аукціону, оскільки не розміщував на цих веб-сайтах такого оголошення. Понад це, всупереч припису частини третьої статті 71 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", згідно з яким у разі придбання переможцем кількох лотів договір укладається окремо на кожний лот. У той час укладено один договір на усі 12 (дванадцять) лотів, кожен із котрих придбавався ТОВ "Центр нерухомості та права" як окремий лот. Також в акті про передання права власності від 15.15.2017 не зазначено адреси веб-сторінки, на якій розміщено відомості про проведення аукціону та не передано укладеного з ТОВ "Центр нерухомості та права" договору від 15.05.2017 та акту про передання права власності від 15.15.2017 для нотаріального посвідчення. Вважає, що переліченими вище незаконною бездіяльністю та незаконними діями ліквідатора при організації та проведенні аукціону та укладенні з ТОВ"Центр нерухомості та права", договору від 15.05.2017 щодо продажу майна ТОВ "Інтерстиль", порушено право власності ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" на об`єкти нерухомого майна, розташованого по вул. Садовій, 49 у с. Тетерівка Житомирського району Житомирської області.

На підставі зазначеного просить суд визнати недійсними результати аукціону і договір купівлі - продажу майна банкрута від 15.05.2017.

Національний банк України у своїх письмових поясненнях зазначає про те, що ліквідатором правомірно проведено аукціон з продажу майна банкрута. Покупцем проведено розрахунок. Вважає, що у заявника відсутнє право власності на спірні об`єкти, які були реалізовані за договором купівлі-продажу майна від 15.05.2017. Спірне майно належало ТОВ "Інтерстиль". Зазначає про те, що заявником пропущено строк позовної давності. Вважає, що заявником обрано неналежний спосіб захисту.

На підставі зазначеного просить суд застосувати строк пропуску позовної давності. В задоволенні заяви відмовити.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр нерухомості та права" у своєму відзиві та заяві про сплив строку позовної давності зазначає про те, що ним було придбано майно па прилюдних торгах підприємства - банкрута ТОВ "Інтерстиль", що підтверджується наступними документами, а саме: Договором купівлі - продажу майна банкрута на відкритих торгах (аукціоні) від 15.05.2017 року, актом про передачу права власності на майно від 15.05.2017 року, аротоколом про проведення аукціону від 15.05.2017року. В подальшому ТОВ "Центр нерухомості та права" зареєструвало право власності на майно, а саме: нерухоме майно, за адресою: Житомирська обл., Житомирський р-н., с. Тетерівка, вул. Садова, 49, реєстраційний номер 220, складова частина об`єкта нерухомого майна - нежитлова будівля, адміністративний будинок, загальною площею 767, 6 кв.м.; нежитлова будівля, виробничий корпус № 1, загальною площею 1318, 7 кв.м.; нежитлова будівля, виробничий корпус № 2, побутовий корпус, загальною площею 1159,6 кв.м.; нежитлова будівля, прохідна № 1, загальною площею 29, 9 кв.м.; нежитлова будівля, склад сухих пиломатеріалів (ДСП), загальною площею 408, 3 кв.м.; нежитлова будівля, сушильна камера Т, загальною площею 73, 1 кв.м.; нежитлова будівля, сушильна камера Т 1, загальною площею 53, 6 кв.м.; навіс 36,10, загальною площею 524, 2 кв.м.; нежитлова будівля, компресорна, загальною площею 72, 7 кв.м.; септік, бункери накопичувані,; про що свідчить Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 06.03.2020. Вважає, що ліквідатором аукціон проведено у відповідності до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Зазначає, що ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" намагалося зайти до нерухомого майна, в результаті чого представники ТОВ "Фабрика Класум" 22.05.2017 викликали поліцію і за їх заявою було відкрите кримінальне провадження, яке в подальшому об`єднали з кримінальним провадженням за ознаками кримінальних правопорушень, що свідчить про те, що ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" з 22.05.2017 було обізнане про факт відбуття прилюдних торгів, підписання відповідних договорів та реєстрації прав власності на нерухоме майно, яке було придбане на прилюдних торгах, проте жодних позовів з даного приводу весь цей час не подавав. Отже, 3-х річний строк позовної давності щодо вимоги позивача про визнання недійсними результатів аукціону і договору купівлі-продажу майна від 15.05.2017, сплинув 22.05.2020.

З огляду на зазначене просить суд в задоволені позову відмовити у повному обсязі за спливом позовної давності, що є самостійною підставою для відмови в позові.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фабрика КЛАСУМ" щодо спливу строків позовної давності зазначає про наступне. ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" належать на праві власності об`єкти нерухомого майна за адресою: вул. Садова, 49, с. Тетерівка Житомирського району Житомирської області. Станом на 30.12.2020, жодна фізична або юридична особа, зокрема ТОВ "Центр нерухомості та права", з вимогами про визнання права власності на об`єкт нерухомості з реєстраційним номером 28954729, який в цілому складається з 3-х виробничих будівель: адмінбудинку площею 670,30 кв.м., виробничого корпусу площею 1373,00 кв.м., побутового корпусу площею 1030,50 кв.м. або інші будівлі та споруди, розташовані на земельній ділянці загальною площею 1,85 га, кадастровий номер: :02:001:0590 за адресою: 12420, Житомирська область, Житомирський район, село Тетерівка, вулиця Садова, 49, до ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" не зверталась. Про наявність у неї прав на зазначені будівлі та споруди не повідомляла. Повідомляє про те, що ухвалою від 24.04.2020 Господарський суд Житомирської області порушив провадження у справі № 906/373/20 за позовом ТОВ "Центр нерухомості та права" (код 40491221, м. Суми, вул. Л. Українки") до ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" про визнання за ТОВ "Центр нерухомості та права" права власності на земельну ділянку загальною площею 1,85 га, кадастровий номер: :02:001:0590, розташовану за адресою: 12420, Житомирська область, Житомирський район, село Тетерівка, вулиця Садова, 49. Зазначає, що із тексту позовної заяви ТОВ "Центр нерухомості та права" від 06.04.2020 та доданих до неї документів ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" дізналося, що ТОВ "Центр нерухомості та права" придбало у підприємства-банкрута ТОВ "Інтерстиль" на аукціоні 15.05.2017 року майно у кількості 12 (дванадцять) одиниць за Договором від І5.05.2017 року, яке належало ТОВ "Інтерстиль" на підставі акту державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкту до експлуатації від 05.04.1996 та реєстраційного напису від 09.08.1996 та було розташоване на земельній ділянці за адресою: 12420, Житомирська область, Житомирський район, с. Тетерівка, вулиця Шкільна, 74 з правом постійного користування згідно з Державним актом на право постійного користування серії ЖТ № 00899 від 09.071995. У подальшому, ТОВ "Центр нерухомості та права" зареєструвало придбане майно у Державному реєстрі як цілісний майновий комплекс за адресою Житомирська область, Житомирський район, село Тетерівка, вулиця Садова, будинок 49, реєстраційний номер 8220, номер запису про право власності 20485561 від 18.05.2017. Всупереч доданим до позовної заяви від 06.04.2020 документам, ТОВ "Центр нерухомості та права" наполягало, що придбані ним і зареєстровані як цілісний майновий комплекс 12 одиниць майна розташовані на земельній ділянці загальною площею 1,85 га, кадастровий номер: :02:001:0590 за адресою: 12420, Житомирська область, Житомирський район, село Тетерівка, вулиця Садова, 49, на підставі чого вимагав визнати за ТОВ "Центр нерухомості та права" права власності на земельну ділянку кадастровий номер: :02:001:0590. Ухвалою від 09.07.2020 року у справі № 906/373/20 Господарський суд Житомирської області призначив у справі комплексну судову земельно-технічну та будівельно-технічну експертизу, виконання якої доручив експерту Свістунову Ігорю Сергійовичу. Наприкінці жовтня 2020 року ТОВ "Фабрика Класум" отримало примірник висновку експерта №240/10-2020 від15.10.2020року (копію висновку експерта №240/10-2020 від 15.10.2020 року додано до Позовної заяви №1 /20/НД-ГСЖО від 30.12.2020). У висновку експерта № 240/10-2020 від 15.10.2020 року, основні будівлі літ. «А», літ. «Б», літ. «В», які розташовані на земельній ділянці загальною площею 1,85 га, кадастровий номер: :02:001:0590, та зареєстровані на праві власності за ТОВ "Фабрика Класум" на підставі свідоцтва про право власності від 19.11.2009 як об`єкт нерухомості з реєстраційним номером 28954729, який в цілому складається з 3-х виробничих будівель: адмінбудинку площею 670,30 кв.м., виробничого корпусу площею 1373,00 кв.м., побутового корпусу площею 1030,50 кв.м. ідентифіковані як такі, що придбані ТОВ "Центр нерухомості та права" у ТОВ "Інтерстиль" згідно з договором купівлі-продажу майна банкрута від 15.05.2017 року на підставі акту державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкту до експлуатації від 05.04.1996 та реєстраційного напису від 09.08.1996. Предметний аналіз висновку експерта №240/10-2020 від 15.10.2020 року у співставленні зі свідоцтвом про право власності від 19.11.2009, інвентаризаційною справою від 10.11.2009, рішенням господарського суду Житомирської області №3/155-НМ від 03.03.2011 дозволив ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" дійти висновку що аукціон 15.05.2017 проведено, а договір від 15.05.2017 укладено стосовно повторного продажу нерухомого майна, яке вже було продано 24.03.2008 року за результатами прилюдних торгів від 24.03.2008 року про продаж трьох об`єктів нерухомості ТОВ "Інтерстиль" (адміністративний будинок літ. «А», виробничий корпус літ. «Б», побутовий корпус літ. «В»), розташованих у селі Тетерівка, вул. Шкільна, 74, з правовим режимом земельної ділянки, на якій вони були розташовані - постійне користування, загальна площа ділянки 1,57 га, а також коштів, сплачених за договором від 15.05.2017 за ті самі об`єкти, і за яке Національний банк ще 2008 року отримав повну оплату від переможця прилюдних торгів - ТОВ "Фабрика КЛАСУМ". Вважає, що оскільки об`єкт нерухомості з реєстраційним номером 28954729, який в цілому складається з 3-х виробничих будівель: адмінбудинку площею 670,30 кв.м., виробничого корпусу площею 1373,00 кв.м., побутового корпусу площею 1030,50 кв.м. належить ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності від 19.11.2009, ТОВ "Інтерстиль" та ТОВ "Центр нерухомості та права" при організації та проведенні аукціону 15.05.2017 та укладенні договору від 15.05.2017 щодо продажу майна ТОВ "Інтерстиль" порушили право власності Позивача на об`єкти нерухомого майна, розташованого по вул. Садовій, 49 у с. Тетерівка Житомирського району Житомирської області. Вказує, що ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" довідалося про порушення свого права лише наприкінці жовтня 2020 року, коли, у межах вирішення справи № 906/373/20 отримало і проаналізувало висновок експерта №240/10-2020 від 15.10.2020 року. Щодо об`єктивного критерію, а саме можливості ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" знати про факт та обставини порушення свого права власності на об`єкт нерухомості, звертає увагу на те, що до отримання у межах вирішення справи № 906/373/20 висновку експерта №240/10-2020 від 15.10.2020 року ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" було позбавлене можливості знати про факт та обставини порушення свого права власності на об`єкт нерухомості з огляду на те, що жодна будівля цілісного майнового комплексу, що його зареєстровано у Державному реєстрі як власність ТОВ "Центр нерухомості та права" за адресою Житомирська область, Житомирський район, село Тетерівка, вулиця Садова, будинок 49, реєстраційний номер 8220, номер запису про право власності 20485561 від 18.05.2017, за своїми кількісними характеристиками не співпадає з вимірами складових об`єкту нерухомості з реєстраційним номером 28954729, а саме: адмінбудинку площею 670,30 кв.м., виробничого корпусу площею 1373,00 кв.м., побутового корпусу площею 1030,50 кв.м. якій належить ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 19.11.2009. Вважає, що за змістом Закону України № 1952-IV від 01.07.2004 "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", одночасне перебування у Державному реєстрі одного й того ж об`єкта нерухомості під різними реєстраційними номерами є неможливим. Таким чином, просте співставлення двох реєстраційних записів не могло надати ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" можливості дізнатися про факт та обставини порушення свого права власності на об`єкт нерухомості з реєстраційним номером 28954729, який в цілому складається з 3-х виробничих будівель: адмінбудинку площею 670,30 кв.м., виробничого корпусу площею 1373,00 кв.м., побутового корпусу площею 1030,50 кв.м. Ліквідатором не оприлюднено на веб-сайті державного органу з питань банкрутства та Вищого господарського суду України оголошення про проведення аукціоні, а також не повідомлено письмово про проведення аукціону ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" як власника майна. Окрім цього, ліквідатором порушено вимоги ст.ст. 58, 59 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

З огляду на викладене просить суд відмовити у задоволенні заяви про відмову у позові з підстави спливу строків позовної давності. Визнати початок перебігу позовної давності датою складання у межах вирішення справи №906/373/20 висновку експерта № 240/10-2020 від 15.10.2020.

Ліквідатор банкрута Чепелюк О.О. у своїх додаткових поясненнях зазначає про те, що заявник належним чином не довів своїх тверджень щодо порушень, які на його думку були здійснені Шевченком І.В. при організації аукціону 15.05.2017, а лише здійснює посилання на приписи Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Вважає, що право заявника не порушене.

Національний банк України у додаткових поясненнях зазначає про, те що правову позицію виклав у своїх письмових поясненнях в яких просив суд застосувати строки пропуску позовної давності до вимог ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" про визнання недійсними результатів аукціону від 15.05.2017 року та договору купівлі - продажу майна банкрута від 15.05.2017 року та відмовити у задоволенні позову ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" про визнання недійсними результатів аукціону від 15.05.2017 року та договору купівлі - продажу майна банкрута від 15.05.2017 року в повному обсязі. Заперечення підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні, оскільки вимоги, які викладені в позовній заяві ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" заявлені із пропуском загальних строків позовної давності.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр нерухомості та права" в своїх поясненнях, заяву про сплив (закінчення) строку позовної давності підтримує в повному обсязі та просить суд в задоволені позову ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" про визнання недійсними результатів аукціону і договору купівлі-продажу майна від 15.05.2017 відмовити у повному обсязі за спливом позовної давності, що є самостійною підставою для відмови в позові відповідно до ч. 4 ст.267 Цивільного кодексу України. Щодо пояснення ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" № 5/20/НД-ГСЖО від 11.03.2021 зазначає про те, що твердження ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" про те, що про порушення свого права власності на об`єкти нерухомості дізналося лише після отримання висновку експерта № 240/10-2020 від 15 10.2020 року в рамках справи, що слухається Господарським судом Житомирської області за № 906/373/20, є обманом, так як не відповідають дійсності, і таким чином ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" намагається ввести в суд в оману. Вважає, що ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" з 22.05.2017 року, був чітко обізнаний про факт відбуття прилюдних торгів, підписання відповідних договорів та реєстрації прав власності па нерухоме майно, яке було придбане на прилюдних торгах, проте жодних позовів з даного приводу весь цей час не подавав. Посилається також на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира по справі № 296/4400/17, на підставі якої стверджує, що ТОВ «Фабрика КЛАСУМ» з травня 2017 року, не тільки знало про реалізацію та реєстрацію права власності на відповідне нерухоме майно, а й чітко розуміло на підставі яких документів та рішень судів це відбулося, проте жодних заходів, щодо їх оскарження в судах не вживало, тобто ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" вводить в оману суд, про те що дізналося про порушення свого права на об`єкти нерухомості, з метою захисту якого подало даний позов, лише після отримання висновку експерта № 240/10-2020 від 15.10.2020 в рамках справи, що слухається Господарським судом Житомирської області за № 906/373/20 від 24.04.2020. Вважає, що трьохрічний строк позовної давності щодо вимоги позивача про визнання недійсними результатів аукціону і договору купівлі-продажу майна, сплинув 22.05.2020 травня 2020 року. Позивач звернувся з даним позовом до суду лише 04.01.2021, за межами трирічного строку позовної давності, тобто з пропуском строку позовної давності.

Просить суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Суд зазначає про те, що за змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Провадження у справах про банкрутство є самостійним видом судового провадження і характеризується особливим процесуальним порядком розгляду справ, специфічністю цілей і завдань, особливим суб`єктним складом, тривалістю судового провадження, що істотно відрізняють це провадження від позовного.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - Кодекс про банкрутство), провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Згідно статті 7 Кодексу про банкрутство, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує, зокрема, всі майнові спори, стороною в яких є боржник.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

В силу ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст.5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ч.1 ст. 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

З моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, а тому правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ст. 73 Кодексу про банкрутство, правочин щодо продажу майна, вчинений на аукціоні, проведеному з порушенням встановленого порядку його підготовки або проведення, що перешкодило або могло перешкодити продажу майна за найвищою ціною, може бути визнаний недійсним господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою боржника, арбітражного керуючого, кредитора або особи, інтереси якої були при цьому порушені.

Підставою для визнання результатів аукціону недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення аукціону, визначених Законом про банкрутство, а саме правил, які визначають процедуру підготовки, проведення аукціону; правил, які регулюють сам порядок проведення аукціону; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів аукціону.

Виходячи з викладеного процедура проведення аукціону у справі про банкрутства складається з чотирьох етапів її організації: 1) перед підготовка проведення аукціону (призначення ліквідатора, отримання згоди заставного кредитора на реалізацію заставного майна, вибір організатора аукціону, оформлення проекту договору на проведення аукціону); 2) підготовка до проведення аукціону (укладення договору з організатором аукціону, публікація оголошення, прийняття заяв на участь в аукціоні, внесення гарантійних внесків учасників аукціону); 3) проведення аукціону та 4) оформлення його результатів.

Порушення порядку організації будь-якого з цих етапів є підставою для визнання результатів аукціону недійсними в цілому. Отже, вирішуючи спір щодо визнання недійними результатів аукціону з продажу майна банкрута, суд має встановити факт дотримання порядку його проведення на кожному з етапів.

При вирішенні спорів про визнання недійсними результатів торгів (аукціону), суд повинен встановити таке: чи мало місце порушення вимог законодавства при його проведенні; чи вплинули ці порушення на результати аукціону; чи мало місце порушення прав і законних інтересів особи, яка оспорює результати аукціону (постанова Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 911/494/17, від 25.04.2018 у справі № 910/16955/17).

Розглядаючи вимоги про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута, господарські суди мають системно застосовувати норми Кодексу про банкрутство оцінюючи в цілому правомірність дій ліквідатора з обрання ним певних способів продажу майна боржника, правомірність формування складу майна, яке виставляється на продаж та укладення відповідного договору з організатором аукціону, дотримання вимог щодо публічності проведення аукціону та порядку його проведення задля відчуження майна за максимальною ціною, яку визначає ринок за умов прозорості та вільної конкуренції, що є визначальної метою аукціону як способу реалізації активів банкрута.

Правова природа продажу майна з торгів (аукціону) дає підстави для визнання (за наявності підстав) результатів таких торгів (аукціону) недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, у тому числі й на підставі норм цивільного законодавства (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 29.06.2016 у справі № 6-370цс16, від 14.12.2016 у справі № 3-1406гс16 та постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 02.10.2019 у справі №5006/5/39б/2012).

Отже, вимагати визнання недійсним результатів аукціону, проведеного з порушенням вимог закону, можуть боржник (зокрема арбітражний керуючий від імені боржника,) кредитори, зареєстровані учасники аукціону, особи, які вважають себе власником майна, що виставляється на аукціон.

Тобто, особа, яка вважає себе власником майна, яке виставлене на продаж, також може оскаржити результати аукціону.

Інші особи, які бажали взяти участь в аукціоні, та не були зареєстровані та не змогли взяти участь в аукціоні, не можуть оскаржувати результати аукціону шляхом пред`явлення вимоги про визнання недійсними результатів аукціону (правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 02.10.2019 по справі № 5006/5/39б/2012).

Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово робив висновок, що принцип правової визначеності є одним із фундаментальних аспектів верховенства права (рішення у справах "Брумареску проти Румунії", "Стіл та інші проти Сполученого Королівства" та інші).

Крім того, обмеження накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти (рішення Європейського суду з прав людини від 10.07.1998 у справі компанії "Тіннеллі та сини, Лтд. та ін." і "Мак-Елдуф та інші проти Сполученого Королівства", Reports 1998-IV, с. 1660, пункт 72, та рішення Європейського суду з прав людини від 28.11.2006 у справі "Апостол проти Грузії", заява N 40765/02).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фабрика КЛАСУМ" вважає себе власником майна, реалізованого на спірному аукціоні.

Отже, наразі суд з`ясовує питання чи входить заявник до кола осіб, які можуть оскаржувати результати аукціону з продажу майна банкрута.

31.05.1995 у виконавчому комітеті Житомирської районної Ради народних депутатів було зареєстровано юридичну особу Спільне українсько - американське підприємство "Інтерстиль" у формі товариства з обмеженою відповідальністю та видано Свідоцтво про реєстрацію № 20412800.

10.10.1995 між Акціонерним товариством "Градобанк" та Спільним Українсько-Американським підприємством "Інтерстиль" (правонаступником якого є ТОВ "Інтерстиль") укладено кредитну угоду №009/95, за якою АТ "Градобанк" надало позику в сумі 1125384 доларів США на строк до 05.02.1999.

12.10.1995 між Акціонерним товариством "Градобанк" та Спільним Українсько-Американським підприємством "Інтерстиль" (правонаступником якого є ТОВ "Інтерстиль") в забезпечення виконання зобов`язань останнього по кредитній угоді від 10.10.1995 укладено договір застави, за яким СУАП "Інтерстиль" передало в заставу Акціонерному товариству "Градобанк" майновий комплекс діючого заводу з виробництва меблів з прилеглою земельною ділянкою, що знаходиться в с. Тетерівка Житомирського району. Одночасно, посвідчуючи вказаний договір, нотаріус наклав заборону на відчуження вказаного майнового комплексу з прилеглою земельною ділянкою.

25.12.1996 між Національним банком України, Акціонерним товариством "Градобанк" та Спільним Українсько-Американським підприємством "Інтерстиль" укладена угода, за якою Акціонерне товариство "Градобанк" передало, а Національний банк України прийняв усі права та обов`язки, які випливають з кредитної угоди від 10.10.1995 та з договору застави від 12.10.1995.

20.03.1997 між Національним банком України, Акціонерним товариством "Градобанк" та Спільним Українсько-Американським підприємством "Інтерстиль" укладена угода, за якою внесено зміни в договір застави від 12.10.1995, а саме, замінено заставодержателя Акціонерне товариство "Градобанк" на Національний банк України.

Відповідно до Договору про діяльність ТОВ "Інтерстиль" від 14.11.1997 року учасники домовились продовжувати діяльність товариства, що є юридичною особою за законодавством України, зареєстрованого 31.05.1995, свідоцтво про реєстрацію № 20412800 ( п.1.1) та встановили найменування товариства - ТОВ "Інтерстиль".

У зв`язку з цим, статут ТОВ "Інтерстиль" викладено в новій редакції зі змінами та доповненнями, відповідно до якого позивач є повним правонаступником СУАП "Інтерстиль" у формі товариства з обмеженою відповідальністю із місцем знаходження юридичної особи: вул. Шкільна, 74 у с. Тетерівка Житомирського району Житомирської області. Державну реєстрацію Статуту в новій редакції проведено Житомирською РДА - 17.11.97 р. за № 97.

Таким чином, Національний банк України став кредитором ТОВ "Інтерстиль" за кредитною угодою від 10.10.1995 року та заставодержателем його майна за договором застави від 12.10.1995.

05.11.1997 Національним банком України та ТОВ "Інтерстиль", укладено Договір застави. Предметом останнього став цілісний майновий комплекс, який належав ТОВ "Інтерстиль" на праві власності, та складався з нерухомого майна - виробничої бази (будинок № 74 по вул. Шкільна у с. Тетерівка), що належав на підставі реєстраційного напису на документі про право власності, виданого Житомирським обласним державним комунальним підприємством по технічній інвентаризації та зареєстрованого в реєстрову книгу 103 за реєстровим номером № 169 09.08.1996 року (інвентарна справа 403), а також все інше майно, що знаходилось на балансі ТОВ "Інтерстиль" станом на 01.10.1997, що перераховане в Додатку № 1 від 05.11.1997, який є невід`ємною частиною цього договору застави. Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерстиль" 30.10.2000 уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю "Класичні і сучасні меблі" договір фінансового лізингу, предметом якого є майно за переліком, що міститься в Додатку-1 на суму 2576045,73грн. Строк лізингу з моменту передачі майна по 01.11.2003.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Класичні і сучасні меблі" 30.01.2001 уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю "Фабрика КЛАСУМ" угоду про поступку договору, згідно якої останній приймає на себе права та обов`язки Товариства з обмеженою відповідальністю "Класичні і сучасні меблі" по договору фінансового лізингу від 30.10.2000. Угода про поступку договору вступила в силу з моменту її підписання.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 25.08.2004 по справі №6/91"Д" визнано недійсним договір фінансового лізингу від 30 жовтня 2000 року, укладений між ТОВ "Інтерстиль" та ТОВ "Класичні і сучасні меблі", з моменту укладення. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Класичні і сучасні меблі" (02152, м. Славутич Київської області, вул. Героїв Дніпра,2, код 30951616) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Інтерстиль" (12420, с.Тетерівка Житомирського району, вул. Шкільна,74, код 20412800) все майно, отримане у фінансовий лізинг за переліком, що міститься в Додатку № 1, який є невід`ємною частиною договору фінансового лізингу. Визнано недійсною угоду про поступку договору від 30.01.2001, укладену між ТОВ "Класичні і сучасні меблі" та ТОВ "Фабрика Класум", з моменту укладення. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Фабрика Класум" (12420, с.Тетерівка Житомирського району, вул.Садова,49, код 31106292) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Інтерстиль" (12420, с.Тетерівка Житомирського району, вул. Шкільна,74, код 20412800) все майно, передане у фінансовий лізинг згідно договору від 30.10.2000 за переліком, що міститься в Додатку № 1, який є невід`ємною частиною договору фінансового лізингу.

За результатами розгляду поданої ТОВ "Інтерстиль" апеляційної скарги постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 01.11.2006 скаргу задоволено частково, рішення господарського суду Житомирської області від 25.08.2004 змінено, викладено абзац 2 пункту 3 резолютивної частини рішення в наступній редакції: "Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Фабрика Класум" (12420, с. Тетерівка Житомирського району, вул.Садова,49, код 31106292) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Класичні і сучасні меблі" (02152, м. Славутич Київської області, вул. Героїв Дніпра, 2, код 30951616) все майно, зазначене в акті приймання-передачі майна № від 30.01.2001, укладеного між ТОВ "Класичні та сучасні меблі" (лізингодавець) та ТОВ "Фабрика Класум" (лізингоодержувач). В іншій частині рішення залишено без змін.

На виконання рішення Господарського суду Житомирської області від 25.08.2004 та постанови Житомирського апеляційного господарського суду від 01.11.2006 господарським судом Житомирської області видано накази.

24.03.2008 Відділом примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ було проведено прилюдні торги з продажу трьох об`єктів нерухомості (адміністративний будинок літ. "А", виробничий корпус, літ. "Б", побутовий корпус, літ. "В") на користь третьої особи - Національного банку України, розташованих у селі Тетерівка, вул. Шкільна, 74. з правовим режимом земельної ділянки, на які вони були розташовані - постійне користування, загальна площа земельної ділянки - 1,57га.

Переможцем торгів визнано ТОВ "Фабрика КЛАСУМ", яким і придбані зазначені об`єкти нерухомості.

До зазначеного продажу, котрий припинив право власності ТОВ "Інтерстиль" на продані об`єкти нерухомості, ці об`єкти нерухомості належали ТОВ "Інтерстиль" на підставі акту державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкту до експлуатації від 05.04.1996 та реєстраційного напису від 09.08.1996.

24.12.2008 ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" (с. Тетерівка, вул. Садова, буд. № 49) видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 564220 на підставі рішення 31 сесії V скликання Тетерівської сільської ради від 04.12.2008, відповідно якого товариство є власником земельної ділянки з кадастровим номером - :02:001:0590. площею 1,8500 га у межах згідно з планом, що розташована у с. Тетерівка, вул. Садова, 49.

Отже за ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" належать на праві власності об`єкти нерухомого майна за адресою: вул. Садова, 49, с. Тетерівка Житомирського району Житомирської області, зокрема об`єкт нерухомості з реєстраційним номером 28954729, який в цілому складається з 3-х виробничих будівель: адмінбудинку площею 670,30 кв.м., виробничого корпусу площею 1373,00 кв.м., побутового корпусу площею 1030,50 кв.м. (у відповідності до Свідоцтва про право власності від 19.11.2009 року) (а.с.11 т. 1).

Зазначений об`єкт нерухомості розташований на земельній ділянці загальною площею 1,85 га, кадастровий номер: :02:001:0590 за адресою: 12420, Житомирська область, Житомирський район, село Тетерівка, вулиця Садова, 49.

Ця земельна ділянка також належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Фабрика Класум" на праві власності (у відповідності до Державного акту на право власності на земельну ділянку) (а.с.14-15 т.1).

Крім, того право власності заявником підтверджується копіями: інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.02.2021 року № 244503057; свідоцтвами про право власності; інвентаризаційної справи; технічними паспортами (а.с. 3- 84 т.2 ).

Слід зазначити, що процедура державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, врегульована Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

П. 1 ч. 1 ст. 2 зазначеного Закону встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформлюється відповідне право, але не є правочином, на підставі якого це право виникає, змінюється або припиняється. Свідоцтво про право власності не породжує виникнення у суб`єкта відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності.

Тобто, з 2008 року і по даний час рішення про оформлення права власності на об`єкти нерухомості та земельної ділянки дійсні, то й свідоцтво про право власності і державний акт на право власності на земельну ділянку наразі є дійсними, а отже у заявника наявне право власності на майно та земельну ділянку.

Право власності на майно, яке належало ТОВ "Інтерстиль" оформлено та зареєстровано 24.11.2009 за ТОВ "Фабрика КЛАСУМ".

Крім того слід зазначити про те, що попереднім ліквідатором боржника Свінцицьким А. В. проводились заходи щодо недопущення реалізації майна боржника поза судовою процедурою банкрутства, про що свідчить копія позовної заяви ТОВ "Інтерстиль" до Департаменту ДВС Мінюсту України та ЗАТ "Надбання" (м. Київ) про визнання бездіяльності органів ДВС незаконною, про визнання прилюдних торгів недійсними, скасування протоколу про проведення публічних торгів. Відповідно до змісту зазначеної позовної заяви 24.03.2008 за адресою: Житомирський район с. Тетерівка, вул. Шкільна, 47 відбулись прилюдні торги з реалізації арештованого майна, що належить боржнику ТОВ "Інтерстиль" на користь стягувача - Національного Банку України. Вказане майно на прилюдних торгах придбало ТОВ "Фабрика Класум" за ціною 1,75 млн. грн. На вказане майно за клопотанням позивача було накладено арешт в рамках справи №12/27, по даним БТІ майно обліковувалось за ТОВ "Інтерстиль" (т.3 а.с. 132 т.3 справа №3/60"Б"). Як вбачається зі змісту вимоги Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ, скерованої КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації "Житомирської обласної ради до виконання, ухвалою господарського суду м. Києва від 17.08.2008 року у справі № 21/27 скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду у цій справі 27.03.2008. У зв`язку з відмовою від позовних вимог сторін, у тому числі ліквідатора, 17.08.2009 по справі №21/27 провадження припинено (т.6 а.с. 140-142 справа №3/60"Б").

Отже, ліквідатором визнано факт правомірності прилюдних торгів від 24.03.2008 за адресою: Житомирський район с. Тетерівка, вул. Шкільна, 47 з реалізації арештованого майна, що належало боржнику ТОВ "Інтерстиль" за результатами якої переможцем торгів стало ТОВ "Фабрика Класум".

У той час, наступним ліквідатором банкрута Шевченко І.В. 15.05.2017 проведено аукціон з продажу майна підприємства-банкрута ТОВ "Інтерстиль", код 20412800, юридична адреса: вул. Шкільна, буд. 74 с. Тетерівка Житомирського району Житомирської область, у якому зазначив, що переможцем аукціону по 12 лотах стало ТОВ "Центр нерухомості та права", код 40491221, м. Суми, вул. Л. Українки, 14. Також, 15.05.2017, на підставі зазначеного протоколу аукціону, ТОВ "Центр нерухомості та права" уклало з ТОВ "Інтерстиль" договір купівлі-продажу майна банкрута від 15.05.2017 про відчуження цілісного майнового комплексу, до складу якого входять, зокрема, адміністративний будинок, виробничий корпус, побутовий корпус, компресорна. Із тексту зазначеного договору та висновку експерта №240/10-2020 від 15.10.2020 року вбачається, що аукціон 15.05.2017 проведено, а договір від 15.05.2017 укладено на підставі акту державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкту до експлуатації від 05.04.1996 та реєстраційного напису від 09.08.1996. У договорі також зазначено, що відчужувані будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці з правом постійного користування згідно з Державним актом на право постійного користування серії ЖТ №000899 від 05.07.1995.

З огляду на зазначене майно, яке було реалізовано на спірному аукціоні та те, яке зареєстровано за заявником містить різні назви вулиць та будинків, а саме: вул. Шкільна, буд.74 та вул. Садова, буд 49.

Щодо відмінності адрес, суд зазначає про наступне.

31.05.1995 у виконавчому комітеті Житомирської районної Ради народних депутатів було зареєстровано юридичну особу Спільне українсько - американське підприємство "Інтерстиль" у формі товариства з обмеженою відповідальністю та видано Свідоцтво про реєстрацію № 20412800.

Місцезнаходженням СУАП "Інтерстиль" була вул. Шкільна, 74 у с. Тетерівка Житомирського району Житомирської області.

Відповідно до листа Тетерівської сільської ради №345 від 15.12.2010: в с.Тетерівка по вул. Шкільній будинок (комплекс будівель) за №74, не зареєстрований; зміна назви вулиці Шкільної на Садову не проводилась.

Зміна назви вулиці Шкільної на Садову не проводилась; будинку № 74 по вул. Шкільній на плані с. Тетерівка - не існує, у зв`язку з цим відсутня можливість визначити на місцевості розташування земельної ділянки; у селі Тетерівка є в наявності вулиця Шкільна, яка має загальну нумерацію будинків від 1 до № 72 та вул. Садова, яка має загальну нумерацію будинків від 1 до 49, які між собою на місцевості не перетинаються; вулиці Сонячна та Садова на масиві № 4 (нова забудова) отримали назву згідно з рішенням від 17.01.2001 року 19 сесії Тетерівської сільської Ради ХХІІІ скликання із відповідною нумерацією будинків, розташованих на цих нових вулицях; оскільки на плані вулиці Садова місцю розташування комплексу будівель ТОВ "Класум", в якому було зареєстровано ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" відповідав порядковий номер будинку № 49, підприємству було рекомендовано внести відповідні зміни до реєстраційних документів у встановленому законодавством порядку, оскільки будинку № 74 по вул. Шкільній на плані с. Тетерівка не існує.

Починаючи з 2000 на земельній ділянці по вул. Садовій, 49 на законних підставах споруджувались ряд виробничих об`єктів Товариством з обмеженою відповідальністю "Класум".

16.05.2006 правонаступником новозбудованого комплексу стало ТОВ "Фабрика Класум".

Відповідно до Статуту ТОВ "Фабрика КЛАСУМ", затвердженого установчими зборами учасників 30.11.2000 року (протокол № 1) та зареєстрованого Житомирською РДА 18.01.2001 за № 142 місцезнаходженням товариства значилась вул. Шкільна, 74 у с. Тетерівка Житомирського району .

02.07.2001 збори учасників ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" (протокол № 4) постановили: у зв`язку із зміною адреси розташувати ТОВ "Фабрика Класум" згідно рішення Тетерівської сільської Ради від 17.01.2001, внести зміни до установчих та реєстраційних документів ТОВ "Фабрика КЛАСУМ".

Зокрема п.1.6 розділу 1 Статуту ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" змінено і викладено в наступній редакції: "Місцезнаходження Товариства: Україна, с. Тетерівка Житомирського району, вул. Садова, 49".

Згідно листа начальника відділення зв`язку від 20.11.2007 повідомляється про те, що в с.Тетерівка будинок 74 по вул. Шкільній відсутній. Кореспонденція, яка направляється на ТОВ "Інтерстиль" передається листоношами за адресою вулиця Садова 49 (а.с. 57 т. 4 справа №3/60"Б").

Згідно листа Комунального підприємства "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної № 98 від 18.01.2010 та додані до нього копії правовстановлюючих документів про виникнення права власності на майновий комплекс за адресою: с. Тетерівка Житомирського району по вул. Шкільній, 74 та перехід права власності станом на січень 2010, згідно яких вказано, що згідно рішення Тетерівської сільради від 17.01.2001 зазначеному комплексу надано нову адресу - с. Тетерівка, вул. Садова, 49 (т.6 а.с.80 №3/60"Б").

З урахуванням викладеного, судом встановлено, що вул. Шкільну, 74 в с.Тетерівка було замінено на вул. Садова, 49.

Зазначене також підтверджується тим, що ТОВ"Центр нерухомості та права", після придбання приміщень на оскаржуваному аукціоні, зареєструвало їх в Реєстрі за вул. Садова, 49.

Посилання учасників провадження на рішення Господарського суду Житомирської області по справі № 3/155-нм, у якому обставини тотожності земельних ділянок за місцем їх розташування на місцевості та відповідно до даних державного земельного кадастру, незалежно від найменування вулиць (Садова, Шкільна) та нумерації будинків на них (49 чи 74) відповідно до виданих сторонам спору державних актів на право постійного користування та право власності - не встановлено, суд не приймає, так як не встановлений факт по справі №3/155-нм, встановлений судом по справі №3/60"Б" (906/1/21).

Тому у даному випадку рішення по справі №3/155-нм, в цій частині, не несе приюдиційний характер.

Питання дослідження об`єктів нерухомого майна та земельної ділянки викладені у висновках експертів № 240/10-2020 (а.с. 49-61 т. 1) та №293/04-2021 (а.с. 37- 102 т.4) за результатами останнього встановлено, що у будівлі компресорної літ. «К1», насосної літ. «Н1», лісопильного цеху № 2 літ. «П», побутових приміщень літ. «М», основні будівлі літ. «Н», літ. «О», літ. «П», які розташовані на земельній ділянці загальною площею 1,85 га, кадастровий номер: :02:001:0590, ідентифіковані як такі, що перебувають у власності ТОВ «Фабрика КЛАСУМ» на підставі наданих експерту та наявних у справі правовстановлюючих документів датованих 2009 - 2014 роками. Водночас, основні будівлі літ. «Н», літ. «О», літ. «П» також ідентифіковані як основні будівлі літ. «А», літ. «Б», літ. «В», що придбані ТОВ «Центр нерухомості та права» у ТОВ "Інтерстиль" згідно з Договором купівлі-продажу майна банкрута від 15.05.2017 року на підставі акту державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкту до експлуатації від 05.04.1996 та реєстраційного напису від 09.08.1996.

Щодо відмінності площ приміщень представник ТОВ"Фабрика КЛАСУМ" в засіданні суду 13.07.2021 зазначив, що при реєстрації права власності було враховано фактичні площі приміщень, які були відмінні від тих, що зазначені у правовстановлюючих документах ТОВ"Інтерстиль".

Отже, з огляду на встановлене, суд дійшов до висновку, що Товариство з обмеженою відповідальність "Фабрика КЛАСУМ" є власником майна, яке було реалізовано на спірному аукціоні 15.05.2017, а тому має право оскаржувати результати аукціону з продажу майна банкрута.

В силу ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ч.1 ст.15 та ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтями 316, 317, 319, 321 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Реалізація майна, яке належить на праві власності іншій юридичній особі є грубим порушенням зазначених норм, що є підставою для визнання результатів аукціону 15.05.2017 з продажу майна - недійсними.

Щодо наявності інших підстав для визнання результатів аукціону недійсними, суд встановив наступне.

Розгляд справи здійснювався за правилами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції від 04.11.2012.

Станом на час проведення аукціону продаж майна банкрута регулювався Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції від 04.11.2012 (далі - Закон про банкрутство).

З 19.01.2013 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 22 грудня 2011 року № 4212-VI (Закон в редакції з 19.01.2013).

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 розділу Х Прикінцевих та перехідних положень Закону в редакції з 19.01.2013, положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом.

Ухвала Господарським судом Житомирської області про перехід при розгляді справи на редакцію Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з 19.01.2013 не виносилась.

Згідно п.40 Інформаційного листа Вищого Господарського суду України (який був чинний на той час) від 28.03.2013 № 01-06/606/2013 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-VI), якщо процедура продажу майна боржника розпочата до набрання чинності Законом, то вона повинна бути завершена в порядку, передбаченому у попередній редакції Закону, в разі якщо станом на 19.01.2013 здійснено публікацію оголошення про продаж майна або комітетом кредиторів встановлено порядок реалізації майна боржника.

21.10.2019, набув чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 № 2597-VIII.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 25.10.2019 постановлено подальший розгляд справи здійснювати відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства від 18.10.2018 № 2597-VIII.

Як вбачається з матеріалів справи №3/60"Б" комітетом кредиторів встановлено порядок реалізації майна, а саме: положення про порядок продажу майна за 2009 рік (т.8 а.с. 39-42 справа №3/60"Б") та положення про порядок продажу майна за 2012 рік (т.10 а.с. 21-23 справа №3/60"Б").

З огляду на те, що комітетом кредиторів встановлено порядок продажу майна, до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 22 грудня 2011 року № 4212-VI (Закон в редакції з 19.01.2013), суд здійснює розгляд питання недійсності аукціону на підставі норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції від 04.11.2012.

Тому посилання заявника та інших учасників провадження на норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції з 19.01.2013, які стосуються підстав для визнання аукціону недійсним, суд не приймає та здійснює розгляд питання та підстав недійсності результатів аукціону у відповідності до норм Закону про банкрутство в редакції від 04.11.2012.

Відповідно до приписів ст.3-1 Закону про банкрутство, при реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий зобов`язаний діяти сумлінно, з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів.

Стаття 3-1 Закону про банкрутство передбачає, зокрема, що арбітражний керуючий зобов`язаний: здійснювати заходи щодо захисту майна боржника; вживати заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та невідкладно повідомляти суду про наявність конфлікту інтересів; аналізувати фінансову, господарську та інвестиційну діяльність боржника, його становище на ринках; в порядку, установленому законодавством, надавати державному органу з питань банкрутства інформацію, необхідну для ведення Єдиної бази даних про підприємства, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство; повідомляти комітет кредиторів та кредиторів, вимоги яких забезпечені заставою, про час, місце та умови продажу заставного майна окремим рекомендованим листом з повідомленням про вручення; виконувати інші повноваження, передбачені цим Законом. Під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий зобов`язаний додержуватися вимог Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" щодо обмеження використання своїх повноважень з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки чи пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб, одержання дарунків (пожертв).

Згідно ч.3 ст.24 Закону про банкрутство, ліквідатор (ліквідаційна комісія) виконують свої повноваження до завершення ліквідаційної процедури в порядку, встановленому цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону про банкрутство, ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження; виконує функції з правління та розпорядження майном банкрута; здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно з законодавством; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред`являє до третіх осіб вимоги щодо повернення дебіторської заборгованості банкруту; має право отримувати кредит для виплати вихідної допомоги працівникам, що звільняються внаслідок ліквідації банкрута, який відшкодовується в першу чергу згідно зі статтею 31 цього Закону за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута; з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю. Виплата вихідної допомоги звільненим працівникам банкрута провадиться ліквідатором у першу чергу за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута або отриманого для цієї мети кредиту; заявляє в установленому порядку заперечення по заявлених до боржника вимогах поточних кредиторів за зобов`язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство, і є неоплаченими; з підстав, передбачених частиною десятою статті 17 цього Закону, подає до господарського суду заяви про визнання недійсними угод боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; передає у встановленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових документів підлягають обов`язковому зберіганню; реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом; повідомляє про своє призначення державний орган з питань банкрутства в десятиденний строк з дня прийняття рішення господарським судом та надає державному органу з питань банкрутства інформацію для ведення єдиної бази даних щодо підприємств-банкрутів; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно ст. 26 Закону про банкрутство, усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об`єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об`єктів комунальної інфраструктури, які в разі банкрутства підприємства передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку. Речі, визначені родовими ознаками, що належать банкруту на праві володіння або користування, включаються до складу ліквідаційної маси. Майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя. Індивідуально визначені речі, що належать банкруту на підставі речових прав, крім права власності і повного господарського відання, не можуть бути включені до складу ліквідаційної маси. За наявності у складі майна банкрута майна, виключеного з обороту, ліквідатор зобов`язаний передати його іншим особам в установленому порядку. Ліквідатор, виявивши частку, яка належить банкруту в спільному майні, з метою задоволення вимог кредиторів в установленому порядку порушує питання про виділення цієї частки.

Отже, згідно зазначених норм, усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси.

Відповідно до ст. 29 Закону про банкрутство, майно, на яке звертається стягнення у ліквідаційній процедурі, оцінюється арбітражним керуючим у порядку, встановленому законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність. У разі продажу майна на аукціоні вартість майна, що визначається шляхом його оцінки, є початковою

вартістю.

Згідно ст.30 Закону про банкрутство, після проведення інвентаризації та оцінки майна банкрута ліквідатор розпочинає продаж майна банкрута на відкритих торгах, якщо комітетом кредиторів не встановлено інший порядок продажу майна банкрута. Ліквідатор забезпечує через засоби масової інформації оповіщення про порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна. Порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна погоджуються з комітетом кредиторів.

Як вбачається з матеріалів справи №3/60"Б" попередніми ліквідаторами проводились заходи щодо формування ліквідаційної маси, за результатами якої було реалізовано рухоме майно.

10.11.2010 проведено аукціон з реалізації автомобіля IVECO 35.10 за ціною 5042,00грн.

02.03.2011 проведено відкриті торги з реалізації причіп за ціною 7614,60грн.

18.11.2016 проведено аукціон з продажу кран-балки з ремонтно-крановою естакадою за ціною 16363,00грн.

Надалі ліквідатором довгий час проводились заходи по поверненню ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" майна у власність банкрута. Розглядалось ряд спорів.

Як вже зазначалось, комітетом кредиторів встановлено порядок продажу майна банкрута. Реалізацію майна розпочато до введення в дію Закону про банкрутство в редакції з 19.01.2013.

01.12.2009 рішенням комітету кредиторів затверджено порядок продажу майна банкрута.

01.12.2012 рішенням комітету кредиторів затверджено порядок продажу майна банкрута (т.10 а.с. 21-23 справа №3/60"Б").

Отже, реалізація майна, на спірному аукціоні, повинна була здійснюватись згідно з положенням про порядок продажу майна від 01.12.2012.

Як вбачається з матеріалів справи №3/60"Б" на підставі та керуючись рішенням Господарського суду Житомирської області від по справі №6/91-Д ліквідатором прийнято рішення про реалізацію нерухомого майна, яке належить банкруту та підлягає поверненню (т. 10 а.с. 18-20 справа №3/60"Б").

По факту невиконання ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" рішення по справі №6/91-Д існувало кримінальне провадження. Ліквідатором проводились заходи щодо його повернення.

Ліквідатором проведено оцінку майна у суб`єкта оціночної діяльності ФОП Музичук П.О.

В газеті "Голос України" публікувались оголошення про проведення аукціоні, призначених на 16.03.2017 та 18.04.2017.

У зв`язку з відсутністю заявок, в газеті "Голос України" опубліковано оголошення про проведення аукціону, призначеного на 15.05.2017 (т.9 а.с. 193-197 справа №3/60"Б"), (т.10 а.с. 28-29 справа № 3/60"Б").

Початкова вартість майна 4644397,87грн.

15.05.2017 було проведено аукціон з продажу майна ТОВ "Інтерстиль", що підтверджується протоколом про проведення аукціону від 15.05.2017, а саме: адміністративний будинок, виробничий корпус №1, виробничий корпус №2, побутовий корпус, прохідна №1, склад сухих піломатеріалів, сушильна камера т, сушильна камера т1, навіс 36*10, компресорна, септік №1, бункери накопичувальні (а.с. 29-44 т.1).

Як вбачається з протоколу організатор аукціону - ліквідатор Шевченко І.В.

Учасники аукціону - Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр нерухомості та права" та громадянин України ОСОБА_1 .

За результатами проведеного аукціону було реалізовано майно на суму 149655,79грн.

Переможець аукціону - Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр нерухомості та права".

Кошти в розмірі 149655,79 грн. були перераховані у повному обсязі на рахунок банкрута.

Результати аукціону закріплено договором купівлі - продажу майна банкрута на відкритих торгах (аукціоні) від 15.05.2017 (а.с. 45-47 т.1) та актом про передачу права власності на майно від 15.05.2017 (а.с.48 т.1).

Відповідно до ч.10 ст.30 Закону про банкрутство, продаж майна банкрута оформляється договорами купівлі-продажу, які укладаються між ліквідатором і покупцем відповідно до законів України.

Отже, норма обов`язкового нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу в Законі про банкрутство була відсутня.

Рішенням комітету кредиторів від14.09.2017 затверджено результати аукціону від 15.05.2017 (а.с.224 т. 9 справа 3/60"Б").

В подальшому Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр нерухомості та права", у встановленому законодавством порядку, зареєструвало право власності на майно, а саме: нерухоме майно, за адресою: Житомирська обл., Житомирський р-н., с. Тетерівка, вул. Садова, 49, реєстраційний номер 220, а саме: складова частина об`єкта нерухомого майна - нежитлова будівля, адміністративний будинок, загальною площею 767, 6 кв.м.; нежитлова будівля, виробничий корпус № 1, загальною площею 1318, 7 кв.м.; нежитлова будівля, виробничий корпус № 2, побутовий корпус, загальною площею 1159,6 кв.м.; нежитлова будівля, прохідна № 1, загальною площею 29, 9 кв.м.; нежитлова будівля, склад сухих пиломатеріалів (ДСП), загальною площею 408, 3 кв.м.; нежитлова будівля, сушильна камера Т, загальною площею 73, 1 кв.м.; нежитлова будівля, сушильна камера Т 1, загальною площею 53, 6 кв.м.; навіс 36,10, загальною площею 524, 2 кв.м.; нежитлова будівля, компресорна, загальною площею 72, 7 кв.м.; септік, бункери накопичувані.

Про зазначене свідчить Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 06.03.2020 (а.с. 189-190 т.1).

26.04.2018 до Господарського суду Житомирської області, через загальний відділ, надійшло клопотання ліквідатора Шевченка І.В. від 17.04.2018 про затвердження результатів продажу майна ТОВ "Інтерстиль", які відбулися 15.05.2017 на відкритому аукціоні, з додатками.

Згідно даного клопотання, ліквідатор зазначає, що в ході ліквідаційної процедури ним було реалізовано частину майна банкрута на суму 149655,79грн. Майно було реалізовано згідно Договору купівлі-продажу майна банкрута на відкритих торгах (аукціоні) від 15.05.2017. Право власності до покупця - ТОВ "Центр нерухомості та права" перейшло після повного розрахунку та підписання між сторонами акту про передавання права власності на майно від 15.05.2017. На підставі зазначеного, просив суд затвердити результати продажу майна ТОВ "Інтерстиль", які відбулися 15.05.2017 на відкритому аукціоні. Суд встановив, що зазначене клопотання ліквідатором не обґрунтовано, а тільки описано процедуру реалізації майна банкрута, що не є нормативно-правовим обґрунтуванням поданого клопотання. Тому ухвалою Господарського суду Житомирської області від 11.10.2018 в задоволенні клопотання ліквідатора Шевченка І.В. від 17.04.2018 про затвердження результатів продажу майна - відмовлено.

Отже, ліквідатором було реалізовано майно, яке складається, зокрема, з 3-х виробничих будівель: адмінбудинку, виробничого корпусу, побутового корпусу, яке належить ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 19.11.2009.

Крім того, матеріали справи №3/60"Б" не містять доказів, зокрема, належного дотримання ліквідатором порядку продажу майна згідно положення про порядок продажу майна ТОВ "Інтерстиль" на аукціоні, затвердженого комітетом кредиторів ТОВ "Інтерстиль" (протокол від 01.12.2012) (справа №3/60"Б" Т. 10 а.с. 21), в частині підготовки інформації про майно та умови його продажу (п. 3 положення) та сплати установленого організатором аукціону гарантійного та реєстраційного внеску (п. 8 положення).

З огляду на встановлене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання результатів аукціону з продажу майна банкрута від 15.05.2017 - недійсними.

Щодо строку позовної давності (заяви ТОВ "Центр нерухомості та права" та Національного банку України про сплив (закінчення) строку позовної давності, як підстава для відмови у задоволенні заяви ТОВ "Фабрика КЛАСУМ") суд встановив наступне.

Згідно зі статтями 8, 55 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

У ст. 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, як зазначено у ч.ч.1, 2 ст. 55 Конституції України.

Саме суд здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваним, можливості звернутися з відповідною заявою до компетентного суду.

У частинах першій та четвертій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права і обов`язки виникають як із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, так і з інших дій, які за аналогією, породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

Встановивши наявність порушеного права, суд повинен при прийнятті рішення враховувати мету звернення до суду та забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Рішення суду має бути ефективним інструментом поновлення порушених прав.

Таким чином, позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ст. 259 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Статтею 264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається: вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (частина 1); у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частина 2).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до прийняття ним рішення (ч. 3 ст.267 ЦК України).

Встановлення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і застосування судом матеріального права, і правила обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

Позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушено, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права.

Позовна давність як цивільно-правова категорія наділена такими ознаками:

1) має юридичний склад;

2) позначає сплив строку;

3) має правоприпиняючий характер, оскільки припиняє право на позов у матеріальному розумінні (право на задоволення позову);

4) застосовується у випадках порушення цивільних прав та інтересів особи;

5) встановлюється щодо вимог, які мають майновий характер, і деяких нематеріальних благ, передбачених законом;

6) застосовується лише за ініціативою сторони спору.

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) аспекти. Порівняльний аналіз понять "довідався" та "міг довідатися", що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Згідно з положеннями частини першої статті 261 ЦК України у визначенні початку перебігу строку позовної давності має значення не лише встановлення, коли саме особа, яка звертається за захистом свого порушеного права або охоронюваного законом інтересу, довідалася про порушення цього права або про особу, яка його порушила, а й коли ця особа об`єктивно могла дізнатися про порушення цього права або про особу, яка його порушила.

Обов`язок позивача довести, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 ГПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

І в разі пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою початок перебігу позовної давності визначається з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Заявник стверджує, що ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" довідалося про порушення свого права лише наприкінці жовтня 2020 року, коли, у межах вирішення справи №906/373/20 отримало і проаналізувало висновок експерта №240/10-2020 від 15.10.2020 року. Вважає, що до отримання у межах вирішення справи № 906/373/20 висновку експерта №240/10-2020 від 15.10.2020 року ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" було позбавлене можливості знати про факт та обставини порушення свого права власності на об`єкт нерухомості. Вказує, що співставлення двох реєстраційних записів не могло надати ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" можливості дізнатися знати про факт та обставини порушення свого права власності на об`єкт нерухомості. Ліквідатор не оприлюднив оголошення про проведення аукціоні, а також не повідомив письмово про проведення аукціону ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" як власника майна. До отримання ТОВ "Фабрика Класум" у межах вирішення справи №906/373/20 висновку експерта №240/10-2020 від 15.10.2020 року жодна фізична або юридична особа, зокрема ТОВ "Центр нерухомості та права", з вимогами про визнання права власності на об`єкт нерухомості до ТОВ "Фабрика Класум" не зверталась, про наявність у неї прав на зазначені будівлі та споруди не повідомляла.

Як вже зазначалось аукціон з продажу майна відбувся 15.05.2017.

За результатами проведеного аукціону укладено договір купівлі-продажу від 15.05.2017 та акт про передавання права власності на майно від 15.05.2017, згідно якого на підставі договору купівлі-продажу майна банкрута на відкритих торгах (аукціоні), що відбувся 15.05.2017 передає, а покупець приймає у власність майно, що належить підприємству-банкруту ТОВ "Інтерстиль", згідно переліку.

Позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика КЛАСУМ" №1/20/НД-ГСЖО від 30.12.2020 про визнання недійсними результатів аукціону і договору купівлі-продажу майна від 15.05.2017 надійшла на адресу суду 04.01.2021.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснено ТОВ "Центр нерухомості та права", товариство намагалося дістатися до належного нерухомого майна, в результаті чого представниками ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" 22.05.2017 було викликано поліцію і за їх заявою було відкрито кримінальне провадження, яке в подальшому об`єднали з кримінальним провадженням №0001518 від 12.12.2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.З ст.206-2. ч.2 ст. 15. ч.З ст.206-2; ст.356; ст. 358 КК України, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.110 т.4).

У зазначеному витязі зафіксовано те, що в період травня 2017 невстановлені особи, шляхом відкриття нового розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від імені державного реєстратора Пиріжківськоі сільської ради Малинськиго району, Житомирська області Ширченко Лесі Володимирівни, на підставі виданих Сумською регіональною біржею "Нова" актів прийому-передачі б/н від 12.05.2017 та від 15.05.2017 та договорів купівлі-продажу б/н від 12.05.2017 та від 29.01.2016 відповідно, які не відповідають дійсності, без будь-яких попередніх погоджень із власниками та службовими особами ТОВ "Фабрика КЛАСУМ", внесли відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме записи №20488671 та №20485561 щодо права власності ТОВ "Центр нерухомості та права" власності ТОВ "Центр нерухомості та права" (), на цілісні майнові комплекси реєстраційний №220 та реєстраційний №220, розташовані за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Тетерівка, вуп. Садова 49, які фактично перебувають у власності ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" (), після чого прибули до виробничої бази ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" () за вказаною вище адресою, де використовуючи документацію за проведеними реєстраційними діями державного реєстратора Ширченко Л. В. проникли на територію виробничої бази, звідки виштовхали охоронців, зачинили вхідні двері, залишившись на території виробничої бази, при цьому заблокувавши до усіх її приміщень, тому в такий спосіб самовільно вчинили дії направлені на заволодіння нерухомим майном ТОВ "Фабрика Класум", правомірність яких оспорюється завдавши цим значної шкоди товариству.

Отже, з витягу вбачається, що ТОВ "Фабрика Класум" було обізнане про наявність акту про передавання права власності на майно від 15.05.2017 у якому зафіксовано факт наявності договору купівлі-продажу майна від 15.05.2017, укладеного за результатами аукціону.

Підстави вважати, що у витязі зазначено інший акт у суду відсутні, так як матеріали справи містять саме цей акт, який складений за результатами аукціону від 15.05.2017, іншого акту суду не надано.

Як вбачається з висновку експерта від 15.10.2020, зазначене основне майно складається з трьох одиниць.

Тобто у заявника не було підстав вважати, що на аукціоні 15.05.2017 було реалізоване якесь інше майно.

Крім того слід зазначити про те, що в рамках розслідування кримінального провадження №0001518 від 12.12.2015, 02.06.2017 слідчим суддею Корольовського районного суду м. Житомира по справі № 296/4400/17, винесено ухвалу про накладення арешту на майно. В описовій частині ухвали зазначено про те що, у ході досудового розслідування встановлено, що 22.05.2017 за адресою Житомирська область, Житомирський район, с. Тетерівка вул. Садова, 49, до виробничої бази ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" приїхали невідомі особи під керівництвом представників TOB "Центр нерухомості та права", а також засновника і директора ТОВ "Консул Інвестментс" Татаркіна О.Л. Дані особи увірвалися на територію виробничої бази, звідки виштовхали охоронців, зачинили вхідні двері, залишились на території виробничої бази та заблокували доступ до усіх її приміщень. Зазначеному вторгненню невідомих осіб передувало внесення 19.05.2017 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно завідомо неправдивих відомостей в інтересах ТОВ "Центр нерухомості та права" (а.с.111-112 т. 4).

Зазначеному вторгненню невідомих осіб передувало внесення 19.05.2017 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно завідомо неправдивих відомостей в інтересах ТОВ "Центр нерухомості та права". Так, від імені державного реєстратора Ширченко Л.В., Пиріжківська сільська рада, Малинського району, Житомирської області, 18-19.05.2017 внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно завідомо неправдиві відомості: запис про право власності №20488671 та запис про право власності № 20485561, щодо права власності ТОВ "Центр нерухомості та права", на цілісні майнові комплекси реєстраційний номер 220 та реєстраційний номер 220, розташовані за адресою: Житомирська обл., Житомирський р-н., с. Тетерівка, вул. Садова, 49, чим утворено реальну загрозу блокування виробничої діяльності та завдання суттєвої шкоди ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" як власнику земельних ділянок та цілісного майнового комплексу для виробництва меблів, столярних виробів, розташованому за адресою: Житомирська обл., Житомирський р-н., с. Тетерівка, вул. Садова, 49. При цьому, в якості підстав виникнення права власності на зазначені неіснуючі цілісні майнові комплекси державним реєстратором Ширченко Л.В. вказано документи, за якими продажу цілісних майнових комплексів по вул. Садовій, 49 у с. Тетерівка, Житомирського району не відбувалося, та які не надають державному реєстратору права на відкриття нових розділів у Державному реєстрі прав, а саме: видані Сумською регіональною біржею «Нова» акти прийому передачі б/н від 12.05.2017 і від 15.05.2017 та договори купівлі - продажу б/н від 12.05.2017 і від 15.05.2017, а також рішення Господарського суду Житомирської області від 25.08.2004 № 6/91 «Д», яке не має законної сили, оскільки було змінено Житомирським апеляційним господарським судом Постановою, № 6/91 «Д» від 01.11.2006, та також не має відношення до цілісних майнових комплексів по вул. Садовій, 49 у с. Тетерівка, Житомирського району. З огляду на зазначене вважає, що невстановлені особи в інтересах ТОВ "Центр нерухомості та права" вчинили самоуправство, тобто самовільно, всупереч установленому законом порядку, вчинили дії у вигляді захоплення нерухомого майна ТОВ "Фабрика КЛАСУМ", правомірність яких оспорюється вказаним товариством, завдавши цим самим значної шкоди інтересам власника ТОВ "Фабрика КЛАСУМ".

Також слід зазначити про те, що арешт накладений ухвалою слідчого судді Королівського районного суду м. Житомира по справі № 296/4400/17 від 02.06.2017, скасований ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави, по справі № 554/10559/18 від 22.01.2020 (а.с. 113-115 т.4).

На протязі часу дії арешту ТОВ "Фабрика КЛАСУМ", жодних позовів з приводу захисту, порушеного права власності на об`єкти нерухомості, не подавало.

З огляду на зазначене, суд дійшов до висновку, що ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" саме з 22.05.2017 (з дати звернення ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" до правоохоронних органів) стало відомо про факт проведення аукціону 15.05.2017.

Отже, трьохрічний річний строк позовної давності щодо вимоги заявника про визнання недійсними результатів аукціону і договору купівлі-продажу майна від 15.05.2017, сплинув 22.05.2020.

Тобто, позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика КЛАСУМ" №1/20/НД-ГСЖО від 30.12.2020 про визнання недійсними результатів аукціону і договору купівлі-продажу майна від 15.05.2017 подана з пропуском строку позовної давності, що згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові.

Підстав переривання/зупинення строку позовної давності судом не встановлено, заявником не наведено.

Заявником не доведено підстав поважності причин пропуску строку позовної давності.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п. 51 рішення від 22.10.96 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Щодо застосування строку позовної давності в контексті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Суд зазначив, що дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов' язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, що також прописано у Рішенні Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 року, яким визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Крім того, слід зазначити про те, відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону та відповідають моральним засадам суспільства; держава не втручається у здійснення власником права власності, але діяльність власника може бути обмежена чи припинена у випадках і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, власність не тільки надає переваги власнику, а й покладає на нього низку обов`язків перед суспільством та державою. Поняття "власність зобов`язує" пов`язане з принципом поєднання інтересів власника та інших осіб, обов`язком використовувати власність у своїх інтересах з неухильним обов`язком поважати інтереси всього суспільства.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 14.11.2019 у справі № 826/2966/16, від 15.11.2019 року у справі № 826/198/16, від 26.02.2020 року у справах № 464/5088/15-а та №826/13788/15.

Зазначені положення необхідно також тлумачити у такому сенсі, що власник, якщо він себе таким вважає, зобов`язаний цікавитись майном, дбати про його стан, вчиняти дії, передбачені чинним законодавством, з метою оформлення права власності.

Зазначені висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 22.02.2017 у справі № 6-17 цс 17; Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 07.11. 2018 у справі № 372/1036/15-ц (провадження № 14-252 цс 18), постанові Верховного Суду від 02.09.2020 по справі № 305/1814/16-ц.

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на встановлене, суд вважає обґрунтованими заяви ТОВ "Центр нерухомості та права" та Національного банку України, щодо пропуску позивачем строку позовної давності.

Доводи заявника щодо поважності причин пропуску строку позовної давності суд не приймає до уваги, так як вони не відповідають дійсним обставинам.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 86 ГПК України).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

З огляду на наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників процесу, суд дійшов висновку що заявником в повному обсязі, належними та допустимими доказами доведено обставини, покладені в основу позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика Класум" №1/20/НД-ГСЖО від 30.12.2020 про визнання недійсними результатів аукціону і договору купівлі-продажу майна від 15.05.2017, проте, через сплив позовної давності, вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку в задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика Класум" №1/20/НД-ГСЖО від 30.12.2020 про визнання недійсними результатів аукціону і договору купівлі-продажу майна від 15.05.2017 відмовити.

Керуючись статтями 2, 7, 60 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Житомирської області, -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика КЛАСУМ" №1/20/НД-ГСЖО від 30.12.2020 про визнання недійсними результатів аукціону і договору купівлі-продажу майна від 15.05.2017 відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені статтями 254-257 та підпунктом 17.5 підпункту 17 пункту 1 перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 21.07.21

Суддя Гнисюк С.Д.