ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2021 Справа № 904/1642/20

м.Дніпро, просп. Д. Яворницького, 65 зал №511

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Орєшкіна Е.В., Чус О.В.

секретар судового засідання Загреба В.С.

за участю представників:

від позивача за первісним позовом: Семенова О.П., довіреність №б/н від 15.07.2021, адвокат

від відповідача за первісним позовом: не з`явився

від третьої особи за зустрічним позовом: Булаткіна Н.О., виписка з ЄДР від 25.09.2020, головний спеціаліст

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Виробничого структурного підрозділу "Дніпровське територіальне управління" Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.09.2020 у справі №904/1642/20 (суддя Новікова Р.Г.; рішення ухвалене о 11:59 год. у місті Дніпро, повний текст рішення складений 05.10.2020)

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Київ в особі Виробничого структурного підрозділу "Дніпровське територіальне управління" Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Дніпро

до фізичної особи - підприємця Фандій Зої Петрівни, м.Кам`янське, Дніпропетровська область

про стягнення суми боргу з орендної плати в розмірі 50546 грн. 02 коп., неустойки в розмірі 101092 грн. 03 коп., суми боргу за договором відшкодування в розмірі 134 грн. 89 коп., 3% річних в розмірі 3283 грн. 46 коп. та суму інфляційної складової в розмірі 4901 грн. 36 коп.

та

за зустрічним позовом фізичної особи - підприємця Фандій Зої Петрівни, м.Кам`янське, Дніпропетровська область

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Київ в особі Виробничого структурного підрозділу "Дніпровське територіальне управління" Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на боці позивача за зустрічним позовом - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, м.Дніпро

про визнання недійсними з моменту укладення додаткового договору від 03.03.2016 до договору оренди №12/02-3383-Од від 24.04.2009 та додаткових угод до додаткового договору від 18.03.2016, від 29.07.2016, від 20.09.2016, від 24.10.2016, від 29.11.2016, від 05.05.2017, від 30.06.2017, від 22.12.2017, від 11.01.2018, від 07.05.2018

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Виробничого структурного підрозділу "Дніпровське територіальне управління" Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до фізичної особи - підприємця Фандій Зої Петрівни про стягнення:

- 50546,02 грн. - суми боргу з орендної плати за період з 01.02.2018 по 31.02.2019, нарахованої на підставі п. 3.12 договору №12/02-3383-ОД від 24.04.2009 оренди нерухомого майна, що належить до державної власності (далі - договір оренди);

- 101092,03 грн. - неустойки у розмірі подвійної орендної плати, нарахованої відповідно до ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України і п. 10.13 договору №12/02-3383-ОД від 24.04.2009 у зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку із своєчасного повернення об`єкта оренди;

- 134,89 грн. - суми боргу за період з листопада 2018 року по грудень 2019 року за договором №ПР/БМЕС-11172-НЮдч відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 01.01.2011;

- 4901,36 грн. - інфляційної складової за загальний період з квітня 2018 року по грудень 2019 року;

- 3283,46 грн. - 3% річних, нарахованих за порушення відповідачем грошових зобов`язань за загальний період з лютого 2018 року по січень 2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань за договором оренди нерухомого майна №12/02-3383-ОД від 24.04.2009 (в редакції додаткових угод) та договору про відшкодування витрат балансоутримувача та утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №ПР/БМЕС-11172/НЮдч від 01.01.2011 в частині не повернення орендованого майна після припинення дії договору позивачу та несплати вартості орендної плати за фактичне користування цим майном і відшкодування витрат балансоутримувачу на сплату податку на землю, комунальні послуги.

Фізична особа - підприємець Фандій Зоя Петрівна подала до Господарського суду Дніпропетровської області зустрічний позов до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Виробничого структурного підрозділу "Дніпровське територіальне управління" Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця" про визнання недійсними з моменту укладення додаткового договору від 03.03.2016 до договору оренди №12/02-3383-ОД від 24.04.2009 та додаткових угод до додаткового договору від 18.03.2016, від 29.07.2016, від 20.09.2016, від 24.10.2016, від 29.11.2016, від 05.05.2017, від 30.06.2017, від 22.12.2017, від 11.01.2018, від 07.05.2018.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач вказує на порушення порядку укладення додаткового договору від 03.03.2016 до договору оренди нерухомого (або іншого) майна №12/02-3383-ОД від 24.04.2009, оскільки даний додатковий договір був укладений без участі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області (на той момент). Цим порушено майнові права регіонального відділення та права приватного підприємця. Адже приватний підприємець сплачував фактично подвійну ставку орендної плати, не міг переукласти договір.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 24.09.2020 у справі №904/1642/20 позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Виробничого структурного підрозділу "Дніпровське територіальне управління" Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до фізичної особи-підприємця Фандій Зої Петрівни задоволено частково.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця Фандій Зої Петрівни на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Виробничого структурного підрозділу "Дніпровське територіальне управління" Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" суму неустойки в розмірі 101092 грн. 03 коп., суму боргу за договором відшкодування в розмірі 134 грн. 89 коп., витрати зі сплати судового збору в розмірі 1518 грн. 40 коп.

Відмовлено у задоволенні вимог про стягнення суми боргу з орендної плати в розмірі 50546 грн. 02 коп., 3% річних в розмірі 3283 грн. 46 коп., інфляційної складової в розмірі 4901 грн. 36 коп.

Відмовлено у задоволенні зустрічного позову фізичної особи-підприємця Фандій Зої Петрівни до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Виробничого структурного підрозділу "Дніпровське територіальне управління" Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця", за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на боці позивача за зустрічним позовом - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях про визнання недійсними з моменту укладення додаткового договору від 03.03.2016 до договору оренди №12/02-3383-Од від 24.04.2009 та додаткових угод до додаткового договору від 18.03.2016, від 29.07.2016, від 20.09.2016, від 24.10.2016, від 29.11.2016, від 05.05.2017, від 30.06.2017, від 22.12.2017, від 11.01.2018, від 07.05.2018.

Рішення мотивоване відсутністю підстав для стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати (з урахуванням нарахованих на цю плату сум пені, штрафу, 3 % річних та інфляційних втрат) одночасно із сумою неустойки за не повернення відповідачем майна з оренди, оскільки всупереч положенням статті 61 Конституції України є подвійним притягненням відповідача до відповідальності за одне й те саме правопорушення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, позивач за первісним позовом (АТ "Українська залізниця" в особі Виробничого структурного підрозділу "Дніпровське територіальне управління" Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця") звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.09.2020 у справі №904/1642/20 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення суми боргу з орендної плати в розмірі 50546 грн. 02 коп., 3% річних в розмірі 3283 грн. 46 коп., інфляційної складової в розмірі 4901 грн. 36 коп. та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги щодо наведених сум, судові витрати покласти на відповідача.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі позивач за первісним позовом вказує на неправильне застосування норм матеріального права щодо орендної плати.

Системний аналіз вищевказаних норм з урахуванням положень ст. 11 ЦК України, ст. 174 ГК України та умов договору оренди свідчить про те, що у зв`язку із припиненням договору у розумінні ст. 291 ГК України - внаслідок закінчення строку, на який його було укладено, у відповідача виник обов`язок негайно повернути позивачу майно з оренди шляхом підписання відповідного акту. Наслідком порушення виконання цього обов`язку є застосування до відповідача самостійної майнової відповідальності у сфері орендних правовідносин у вигляді сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за час прострочення. При цьому, основне зобов`язання відповідача сплачувати орендну плату за весь час фактичного користування майном, яке виникло з договору оренди не припиняється, оскільки його припинення у розумінні ст. 795 ЦК України пов`язано не з закінченням строку, на який було укладено договір, а з моментом підписання сторонами відповідного документу (акту) про повернення орендарем предмета договору оренди. Отже, на думку скаржника, вищевказаними нормами обов`язок сплачувати орендну плату після припинення договору оренди не визначається як відповідальність, це зобов`язання орендаря сплачувати орендну плату за весь час фактичного користування майном, воно не може бути складовою подвійної відповідальності за одне і те ж саме правопорушення, що передбачене статтею 61 Конституції України.

Узагальнені доводи та заперечення на апеляційну скаргу

Фізична особа - підприємець Фандій З.П. (відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом) письмовий відзив на апеляційну скаргу по суті спору не надала.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях письмовий відзив на на апеляційну скаргу в матеріали справи не надало.

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.11.2020 (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Подобєд І.М. (доповідач), судді - Кузнецова І.Л., Широбокова Л.П.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Виробничого структурного підрозділу "Дніпровське територіальне управління" Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.09.2020 у справі №904/1642/20; розгляд справи призначено в судовому засіданні на 07.12.2020 о 11:30 год.

07.12.2020 судове засідання не відбулося, у зв`язку з перебуванням судді-доповідача Подобєда І.М. на лікарняному.

Після виходу судді Подобєда І.М. з лікарняного ухвалою суду від 14.12.2020 розгляд справи призначено в судовому засіданні на 08.02.2021 о 12:00 год.

08.02.2021 до суду апеляційної інстанції позивачем було подано клопотання про зупинення провадження у справі №904/1642/20 до закінчення касаційного перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №910/11131/19.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.02.2021 клопотання Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Виробничого структурного підрозділу "Дніпровське територіальне управління" Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця" задоволено; зупинено провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Виробничого структурного підрозділу "Дніпровське територіальне управління" Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.09.2020 у справі №904/1642/20 до закінчення розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №910/11131/19 у подібних правовідносинах.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.05.2021 за клопотанням позивача за первісним позовом поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Виробничого структурного підрозділу "Дніпровське територіальне управління" Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.09.2020 у справі №904/1642/20; розгляд справи призначено в судовому засіданні на 23.06.2021 о 12:30 год.

За розпорядженням керівника апарату суду від 23.06.2021, враховуючи перебування у відпустці судді Кузнецової І.Л. та звільнення рішенням ВРП №1406/0/15-21 від 17.06.2021 Широбокової Л.П. з посади судді Центрального апеляційного господарського суду, у зв`язку з поданням заяви про відставку, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого для розгляду справи №904/1642/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Подобєд І.М. (доповідач), судді - Орєшкіна Е.В., АнтонікС.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.06.2021 визначеним складом суду прийнято апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Виробничого структурного підрозділу "Дніпровське територіальне управління" Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.09.2020 у справі №904/1642/20 до свого провадження.

У судовому засіданні 23.06.2021 оголошено перерву до 28.07.2021 о 12:30 год.

За розпорядженням керівника апарату суду від 27.07.2021, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Антоніка С.Г. - члена колегії, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого для розгляду справи №904/1642/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Подобєд І.М. (доповідач), судді - Орєшкіна Е.В., Чус О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.07.2021 визначеною колегією прийнято апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Виробничого структурного підрозділу "Дніпровське територіальне управління" Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.09.2020 у справі №904/1642/20 до свого провадження.

28.07.2021 до початку судового засідання надійшла заява ФОП Фандій З.П. (відповідач за первісним позовом), в якій заявник повідомляє про те, що не може взяти участь у судовому засіданні, у зв`язку з виїздом за межі Дніпропетровської та зазначає, що представник також не може взяти участь у вказаному судовому засіданні. Просить провести судове засідання по господарській справі без участі відповідача Фандій З.П. та її представника - адвоката ЧубенкоЛ.І.

Також просить в задоволенні апеляційної скарги філії "Центра будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" відмовити в повному обсязі.

Представник позивача за первісним позовом (апелянта) підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Представник третьої особи в усній формі висловила міркування, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

За результатами перегляду справи судом апеляційної інстанції в судовому засіданні 28.07.2021 оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача за первісним позовом та третю особу за зустрічним позовом, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції і судом апеляційної інстанції встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини

24.04.2009 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України у Дніпропетровській області (Орендодавець) і приватним підприємцем Фандій Зоєю Петрівною (Орендар) укладений договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №12/02-3383-ОД, за умовами якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування державне окреме нерухоме майно: нежитлове приміщення площею 20кв.м., розміщене за адресою: м. Дніпродзержинськ (перейменоване на м. Кам`янське), пр. Леніна (перейменований на пр. Свободи), 107 на 2-му поверсі 2-поверхового будинку, що перебуває на балансі ДП "Придніпровська залізниця" (балансоутримувач).

Майно передається в оренду з метою торгівлі продовольчими товарами з правом продажі підакцизної групи товарів (буфет). Використання орендованого державного майна не за призначенням забороняється (пункт 1.2 договору).

Відповідно до пункту 2.1. договору Орендар вступає у строкове платне користування державним майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна.

Пунктами 3.1., 3.2. договору встановлено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 (зі змінами) (далі Методика розрахунку), або за результатами конкурсу на право оренди державного майна і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції) березень 2009р. 2531,96 грн. Орендна плата за перший місяць оренди - квітень 2009р. Визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за квітень. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється в порядку, визначеному законодавством.

За пунктом 3.3. договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

У разі користування майном протягом неповного календарного місяця (першого та/або останнього місяців оренди) добова орендна плата за дні користування визначається згідно з чинною Методикою розрахунку на основі орендної плати за відповідні місяці пропорційно дня користування (пункт 3.4. договору).

За погодженням сторін в пункті 3.5. договору розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики розрахунку, істотної зміни стану об`єкта оренди з незалежних від сторін причин та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Пунктом 3.6 договору визначено, що орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні:

- 70% до державного бюджету за місцем реєстрації орендаря у податковій інспекції на рахунки, відкриті відділенням казначейства у розмірі 1772 грн.37коп.,

- 30% балансоутримувачу у розмірі 759 грн.59 коп. щомісяця не пізніше 15 числа місяця відповідно до пропозицій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, уключаючи день оплати (пункт 3.8. договору).

За пунктом 3.12 договору у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передачі включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувачу.

Пунктом 10.1. встановлено, що цей договір укладено строком на один рік, що діє з 24.04.2009 до 23.04.2010 включно. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, повній оплаті за договором і при наданні інформації щодо виконання умов цього договору, а саме: наявності договору страхування, дозволу або декларації наданої органом державного пожежного нагляду та узгодження Балансоутримувача, договір за заявою Орендаря щодо продовження терміну дії, може бути продовжений на тих самих умовах, які передбачені у договорі.

24.09.2009 на виконання пункту 2.1. договору об`єкт оренди переданий орендодавцем орендарю за актом приймання-передачі, який складений і підписаний за участю балансоутримувача.

В подальшому протягом дії договору сторонами до договору укладались додаткові угоди, якими зокрема, були внесені зміни в окремі пункти договору: від 30.03.2010, 05.04.2013,27.03.2014,18.02.2015,06.08.2015,26.10.2015,03.03.2016,18.03.2016,29.07.2016,20.09.2016, 24.10.2016, 29.11.2016,05.05.2017,30.06.2017,22.12.2017,11.01.2018, 07.05.2018.

01.01.2011 між ДП "Придніпровська залізниця" (Балансоутримувач) і ПП Фандій З.П. (Орендар) укладений договір відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №ПР/БМЕС-11172/НЮдч, за умовами якого Балансоутримувач здійснює обслуговування майна, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ (м. Кам`янське), пр. Леніна (пр. Свободи), 107 (далі - майно), а Орендар відшкодовує витрати балансоутримувача на сплату податку на землю, комунальні послуги пропорційно до займаної ним площі, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих Балансоутримувачем за цим договором.

Орендар користується майном, яке складається з частини вестибюлю ст. Дніпродзержинськ-Пасажирський, загальною площею 20,0 кв.м (надалі - орендоване майно), розміщене на першому поверсі відповідно до плану приміщення. Орендоване майно використовується для цілей: торгівля продовольчою групою товарів - 20, кв.м (пункт 1.2 договору відшкодування витрат).

Відповідно до підпункту 2.1.1. пункту 2.1. договору відшкодування витрат, розмір плати за утримання майна залежить від складу робіт і послуг, які надаються Балансоутримувачем, і визначається розрахунком щомісячних платежів (додаток №1) з наданням Орендарю рахунку за утримання майна, комунальні та інші послуги.

Орендар зобов`язався окрім іншого вносити плату на рахунок Балансоутримувача за комунальні послуги, податок на землю на протязі 3-х банківських днів з моменту отримання рахунку (підпункт 2.2.3 пункту 2.2 договору відшкодування витрат).

Згідно пункту 8.1. договору відшкодування витрат, цей договір набуває чинності з моменту укладення та діє до 31.12.2011.

Пунктом 8.4. договору відшкодування витрат передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом місяця, він вважається пролонгованим на той самий строк та на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Міністерством інфраструктури України 18.08.2015 затверджено передавальний акт по ДП "Придніпровська залізниця", зведений акт оцінки майна, що вноситься до статутного капіталу ПАТ "Українська залізниця", а також, зведений передавальний акт майна, що вноситься до статутного капіталу ПАТ "Українська залізниця".

Згідно Зведеного переліку майна державного підприємства "Придніпровська залізниця", що вноситься до статутного капіталу ПАТ "Укрзалізниця", затвердженого Міністром інфраструктури України 18.08.2015, нежитлове приміщення площею 20кв.м, розміщене за адресою: м. Дніпродзержинськ (м. Кам`янське), пр. Леніна (Свободи), 107 (інвентарний №100660), було включене до статутного капіталу ПАТ "Укрзалізниця".

Таким чином, орендоване орендарем відповідно до умов договору нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення площею 20 кв.м., розміщене за адресою: м. Дніпродзержинськ (перейменоване на м. Кам`янське), пр. Леніна (перейменований на пр. Свободи), 107 на 2-му поверсі 2-поверхового будинку, було включено до статутного капіталу ПАТ "Укрзалізниця".

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №735 затверджено Статут публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту та підприємств залізничного транспорту (пункт 2 Статуту).

Відповідно до пункту 20 Статуту товариство має у власності майно, що внесене до його статутного капіталу, та/або інше майно, набуте ним на підставах, що не заборонені законодавством. Товариство здійснює володіння, користування та розпорядження таким майном згідно з метою своєї діяльності з урахуванням вимог законодавства та цього Статуту.

Пунктом 33 Статуту передбачено, що товариство здійснюючи право власності, володіє, користується та розпоряджається належним йому майном і вчиняє стосовно нього будь-які дії, що не суперечать законодавству, Статуту та меті діяльності підприємства.

03.03.2016 між ПП Фандій З.П. і Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" до договору оренди укладено додатковий договір, в якому викладено: у зв`язку з утворенням Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" від 23.02.2012 №4442-VІ, постанови КМУ "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" від 25.06.2014 №200 та керуючись ст. 15 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", встановити, що орендодавцем майна, визначеного договором оренди від 24.04.2009 №12/02-3383-ОД є ПАТ "Укрзалізниця".

Структурний підрозділ "Будівельно-монтажне експлуатаційне управління Нижньодніпровськ-Вузол" регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" - повна назва балансоутримувача.

Пункт 3.6. договору викладено у новій редакції: "Орендна плата 100% перераховується на розрахунковий рахунок Орендодавця. Одержувач коштів - Структурний підрозділ "Будівельно-монтажне експлуатаційне управління Нижньодніпровськ-Вузол" регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", код ЄДРПОУ одержувача - 40081237/ч.н.299 банк одержувача - ПАТ "Державний ощадний банк України" м. Дніпропетровська, МФО 305482, р/рахунок №3006, не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним".

У пункті 10 додаткового договору сторони домовились, що умови цього додаткового договору поширюються на взаємовідносини сторін, що виникли з 01.12.2015.

03.03.2016 між ПАТ "Українська залізниця" і ПП Фандій З.П. підписано акт приймання-передачі в оренду нерухомого майна, за яким майно передано в оренду ПП Фандій З.П.

Додатковим договором від 11.01.2018 пункт 3.1. договору викладений у наступній редакції: "Орендна плата за січень місяць 2018 до завершення дії договору визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць".

Листом №ТУ БМЕС-107/2261 від 03.05.2018 орендодавець звернувся до орендаря з вимогою у зв`язку із закінченням дії договору оренди 30.06.2018 протягом трьох робочих днів з дати розірвання (припинення) договору повернути майно балансоутримувачу, шляхом підписання акта приймання-передачі, з одночасним погашенням заборгованості по орендній платі та відшкодуванням витрат балансоутримувача.

04.05.2018 листом №ФБМЕС-01/281орендодавець звернувся до орендаря із заявою про припинення дії договору оренди.

07.05.2018 в додатковому договорі сторони виклали пункт 10.1. договору в такій редакції: "Цей договір діє з 01 квітня 2018 року по 30 червня 2018 року без подальшого продовження".

Оскільки орендарем орендоване майно повернуто не було, орендодавець звернувся до фізичної особи-підприємця Фандій З.П. з листом №ТУБМЕС-1-07/4591 від 27.07.2018 з проханням сплатити належні кошти від оренди, підписати акт приймання-передачі про повернення майна з оренди та звільнити приміщення протягом трьох днів після підписання акту.

30.10.2019 орендодавцем складено акт перевірки стану оренди державного майна на об`єктах виробничого структурного підрозділу "Дніпровське територіальне управління" ФІЛІЇ "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд АТ "Укрзалізниця". При огляді майна було встановлено, що орендар продовжує займати нежитлове приміщення - об`єкт оренди.

Листом №ТУБМЕС-1/07/4608 від 21.11.2019 орендодавець повідомив орендаря, що на підставі ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України, ч. 2 ст. 785, ст. 629 Цивільного кодексу України, АТ "Укрзалізниця" змушене звернутися до суду за захистом своїх прав щодо стягнення несплаченої орендної плати, штрафних санкцій, неустойки за прострочення повернення майна після припинення договору, інфляційних збитків, 3% річних та примусового повернення майна.

В листі №ТУ БМЕС-1/07/118 орендодавець повідомив орендаря, що відповідно до п. 13 Порядку розпорядження майном Акціонерного товариства "Українська залізниця", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 №1054, правлінням АТ "Укрзалізниця" впроваджено механізм передачі в оренду майна, внесеного до статутного капіталу АТ "Укрзалізниця" та набутого товариством на законних підставах, через інформаційно-телекомунікаційну систему "Prozorro.Продажі", що забезпечує можливість участі на рівних умовах всіх претендентів для отримання в оренду нерухомого майна, яке увійшло до статутного капіталу АТ "Укрзалізниця". Орендодавець просив орендаря надати гарантійний лист, що у випадку перемоги на електронному аукціоні іншого претендента, фізичною особою-підприємцем Фандій З.П. будуть підписані акти приймання-передачі майна балансоутримувачу одночасно зі сплатою заборгованості існуючої на момент передачі майна.

За інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на об`єкт нерухомості, який є предметом договору оренди по справі, зареєстровано за ПАТ "Українська залізниця" 04.12.2018.

Зважаючи на не виконання орендарем вимог орендодавця щодо повернення орендованого майна після закінчення строку дії договору та сплати заборгованості з орендної плати і заборгованості з відшкодування витрат балансоутримувачу на сплату податку на землю, комунальні послуги, орендодавець звернувся з відповідним позовом до господарського суду.

Предметом апеляційного перегляду є наявність або відсутність підстав для стягнення заборгованості з орендної плати, нарахованих трьох процентів річних і інфляційних втрат, так і суми неустойки за несвоєчасне повернення відповідачем майна з оренди.

Рішення суду в частині зустрічних позовних вимог сторонами не оскаржено, а отже в силу частини першої статті 269 Господарського процесуального кодексу України не переглядається судом апеляційної інстанції в цій частині.

Відповідно до пункту 1 частини другої, частини третьої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Обов`язковість договору до виконання сторонами встановлена статтею 629 Цивільного кодексу України.

Спірні правовідносини регулюються положеннями Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України.

За договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частини перша, шоста статті 283 Господарського кодексу України).

Частиною другою статті 759 Цивільного кодексу України встановлено, що законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом (частина третя статті 760 Цивільного кодексу України).

Правові, економічні та організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим, а також передачею права на експлуатацію такого майна; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим, регулюються Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Частина перша статті 284 Господарського кодексу України наводить перелік істотних умов договору оренди, якими є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Відповідно до частини першої статті 773 Цивільного кодексу України наймач зобов`язаний володіти та/або користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору.

Такий обов`язок покладений на орендаря і в пункті 5.1. укладеного договору оренди.

Пунктом 5.5. договору (в редакції додаткової угоди від 27.03.2014) Орендар зобов`язаний у разі припинення або розірвання договору повернути за актом приймання-передачі Балансоутримувачу, указаному Орендодавцем, орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати відповідно до вимог чинного законодавства збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини Орендаря.

Орендар також відповідно до пункту 5.11. договору зобов`язаний здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого майна.

Відповідно до загальних положень частини першої статті 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором (частина четверта статті 284 Господарського кодексу України).

Пунктом 2.2. договору оренди встановлено, що власником орендованого майна залишається держава, а Орендар користується ним протягом строку оренди.

Частиною першою статті 24 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що договір оренди припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його укладено.

Вказана умова визначена також підставою для припинення договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №12/02-3383-ОД від 24.04.2009 в пункті 10.9.

Частиною четвертою статті 291 Господарського кодексу України встановлено, що правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Відповідно до частини першої статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Вказані норми кореспондуються з нормами частини першої статті 25 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", відповідно до якої у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.

Відповідно до пункту 3.12. договору оренди у разі припинення (розірвання) договору оренди Орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє Орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою якщо така виникла у повному обсязі, враховуючи санкції, до державного бюджету та Балансоутримувачу.

Сторонами погоджено в пунктах 10.11, 10.12 договору оренди, що у разі припинення договору майно протягом трьох робочих днів повертається Орендарем Балансоутримувачу. У разі, якщо Орендар затримав повернення майна він несе ризик його випадкового знищення або випадкового пошкодження. Майно вважається поверненим Балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на Орендаря.

Відповідно до положень статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статі 193 Господарського кодексу України цивільні та господарські зобов`язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

Колегія суддів зазначає, що враховуючи, строк припинення дії договору оренди 30.06.2018 та умови договору щодо повернення майна після припинення договору, орендар повинен був повернути орендоване майно за актом приймання-передавання 03.07.2018, а не 30.06.2018 як вказав суд першої інстанції.

Щодо вимог про одночасну сплату заборгованості з орендної плати у сумі 50546,02 грн. і неустойки за час прострочення договору у сумі 101092,03 грн. за період з 01.01.2018 по 31.12.2019, які суд першої інстанції визнав подвійною відповідальністю за одне і те ж саме правопорушення та відмовив у стягненні заборгованості з орендної плати з нарахованими інфляційними витратами і 3% річних, то суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування рішення в цій частині.

Пунктом 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до положень частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визначені господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною другою статті 20 Господарського кодексу України визначено, що застосування штрафних санкцій є одним зі способів захисту прав та законних інтересів суб`єктів господарювання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до частини другої статті 785 Цивільного кодексу України якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

За пунктом 10.13. договору оренди якщо Орендар не виконує обов`язку щодо повернення майна після припинення договору, Орендодавець має право вимагати від Орендаря сплати неустойки в розмірі подвійної орендної плати за поточний місяць користування майном за час прострочення.

За змістом частини другої статті 785 Цивільного кодексу України така неустойка є законною, а отже застосовується незалежно від того чи була передбачена умовами договору оренди.

Неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 Цивільного кодексу України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і для притягнення наймача, який порушив зобов`язання, до такої відповідальності необхідна наявність його вини (умислу або необережності) відповідно до вимог статті 614 Цивільного кодексу України.

Матеріалами даної справи підтверджено, що неповернення об`єкту оренди у період після розірвання договорів оренди, відбулося виключно з вини самого орендаря, який добровільно не повернув і не намагався повернути об`єкт оренди позивачу, а продовжив користування орендованим майном. Докази в спростування цього факту відповідачем не надано.

Оскільки зобов`язання орендаря з повернення об`єкта оренди виникає після закінчення дії договору, орендодавець позбавлений можливості застосовувати щодо недобросовісного наймача інші ефективні засоби впливу задля виконання відповідного зобов`язання, окрім як використання права на стягнення неустойки в розмірі подвійної плати за користування орендованим майном.

На відміну від вказаного виду неустойки орендна плата (плати за користування річчю) відповідно до частини першої статті 762 Цивільного кодексу України справляється за користування майном з наймача, розмір якої встановлюється договором найму і відповідно до частини першої статті 286 Господарського кодексу України є фіксованим платежем орендаря незалежно від наслідків його господарської діяльності.

Тобто, сплата орендної плати безпосередньо пов`язана із правомірним користуванням майном протягом строку дії договору.

Враховуючи те, що передбачена частиною другою статті 785 Цивільного кодексу України неустойка є подвійною платою за користування річчю за час прострочення, а не штрафною санкцією в розумінні статті 230 Господарського кодексу України, суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що одночасне стягнення орендної плати і неустойки у вигляді подвійної орендної плати, нарахованої за прострочення повернення орендованого майна, за один і той же період користування орендованим майном є неможливим, оскільки є притягненням подвійної відповідальності за одне й те саме правопорушення.

Згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

При прийнятті рішення попереднім судом враховані висновки об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 13.12.2019 у справі №910/20370/17 з аналогічних питань.

За частиною четвертою статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Пунктом 1 частини другої статті 45 вказаного закону встановлено, що Велика Палата Верховного Суду як постійно діючий колегіальний орган Верховного Суду у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.

За приписами частини шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначає, що суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду. У зв`язку з чим, за аналогією суд апеляційної інстанції враховує висновки Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суд в постанові від 19.04.2021 у справі №910/11131/19.

У вказаній справі суд дійшов висновку, що "користування майном після припинення Договору є таким, що здійснюється не відповідно до його умов - неправомірне користування майном, у зв`язку з чим вимога щодо орендної плати за користування майном за умовами Договору, що припинився (у разі закінчення строку, на який його було укладено тощо), суперечить змісту правовідносин за Договором найму (оренди) та регулятивним нормам ЦК України та ГК України.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма статті 762 ЦК України ("Плата за користування майном") і охоронна норма частини другої статті 785 ЦК України ("Обов`язки наймача у разі припинення договору найму") не можуть застосовуватися одночасно, адже орендар не може мати одночасно два обов`язки, які суперечать один одному: сплачувати орендну плату, що здійснюється за правомірне користування майном, і негайно повернути майно.

Отже, положення пункту 3 частини першої статті 3 та статті 627 ЦК України про свободу договору не застосовуються до договорів оренди в тій їх частині, якою передбачені умови щодо здійснення орендної плати за період від моменту припинення дії договору до моменту повернення орендованого майна, оскільки сторони в такому випадку відступають від положень актів цивільного законодавства (стаття 6 ЦК України).

Неврахування таких висновків щодо застосування положень цивільного та господарського законодавства на практиці призводить до того, що з орендаря, який після припинення строку дії Договору не повернув майно орендодавцю на його вимогу, фактично стягується потрійний розмір орендної плати, а саме: безпосередньо орендна плата, а також неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Такий підхід у регулюванні орендних правовідносин вочевидь не узгоджується з такими загальними засадами цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України)".

Згідно частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення позову в частині стягнення орендної плати, не підлягають задоволенню і позовні вимоги у частині щодо стягнення нарахованих позивачем 3% річних у сумі 3283,46 грн. і інфляційних втрат у сумі - 4901,36 грн.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

За приписами частини першої статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до вимог статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно й об`єктивно розглянув всі обставини справи в їх сукупності і керуючись законом, який регулює спірні правовідносини, дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про часткове задоволення позовних вимог за первісним позовом і відмову за зустрічним.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення немає.

Розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати в сумі 3153,00грн. на оплату судового збору, понесені позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним позовом) у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника (апелянта) у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Виробничого структурного підрозділу "Дніпровське територіальне управління" Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.09.2020 у справі №904/1642/20 - залишити без змін.

Судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Виробничого структурного підрозділу "Дніпровське територіальне управління" Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена 28.07.2021.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя О.В. Чус