ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
28.07.2021 Справа № 5006/27/69б/2012 Господарський суд Донецької області у складі судді Огороднік Д.М., розглянувши матеріали
заяви ОСОБА_1
про забезпечення позову
в межах справи 5006/27/69б/2012
ліквідатор арбітражний керуючий Новика Є.М.
Без повідомлення (виклику) учасників справи
В провадженні Господарського суду Донецької області знаходиться справа №5006/27/69б/2012 про банкрутство Малого приватного підприємства Галакс.
Постановою суду від 31.05.2012 Мале приватне підприємство Галакс визнане банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура строком 6 місяців до 31.11.2012. Строк ліквідаційної процедури у справі неодноразово продовжувався, про що судом було винесено відповідні ухвали. Ліквідаційна процедура на теперішній час триває.
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 17.09.2018 призначено ліквідатором МПП Галакс арбітражного керуючого Новика Євгенія Миколайовича (свідоцтво № 1812 від 22.06.2017).
Справа №5006/27/69б/2012 знаходилась у провадженні судді Зекунова Е.В.
Ухвалою від 19.07.2021 задоволено заяву від 19.07.2021 про самовідвід судді Зекунова Е.В. від розгляду справи №5006/27/69б/2012.
Ухвалою від 22.07.2021р. задоволено заяву від 22.07.2021 про самовідвід судді Левшиної Г.В. від розгляду справи №5006/27/69б/2012.
Ухвалою від 22.07.2021р. задоволено заяву від 22.07.2021 про самовідвід судді Чернової О.В. від розгляду справи №5006/27/69б/2012.
Розпорядженням керівника апарату господарського суду Донецької області від 26.07.2021 призначено повторний автоматичний розподіл справи №5006/27/69б/2012.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.07.2021, справа №5006/27/69б/2012 про банкрутство Малого приватного підприємства Галакс передана на розгляд судді Огороднік Д.М.
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 27.07.2021 у складі судді Огороднік Д.М. постановлено прийняти до провадження справу №5006/27/69б/2012 про банкрутство Малого приватного підприємства Галакс.
ОСОБА_1 у заяві про забезпечення позову просить суд вжити заходи забезпечення пред`явленого ним позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме:
на будівлю літера «Н-4» з прибудовами літера Н1-1, Н-3 загальною площею 8080,1 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 із забороною її продажу та перереєстрації права власності державними реєстраторами;
на будівлю літера «А-4» з прибудовою літ. А3-1 загальною площею 3527, 3 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 із забороною її продажу та перереєстрації права власності державними реєстраторами;
Також просить заборонити арбітражному керуючому Новик Євгенію Миколайовичу - ліквідатору Малого приватного підприємства «Галакс» виставляти на продаж будівлі літера «Н-4» з прибудовами загальною площею 8080, 1кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та літерк «А-4» з прибудовами загальною площею 3527, 3 к5в.м, що розташоване за адресою АДРЕСА_2 .
Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що заявник посилається на справу №5006/27/69б/2012 (905/748/20). Разом з тим, також у заяві міститься посилання на те, що вона подана на забезпечення позову ОСОБА_1 до Малого приватного підприємства «Галкс» про грошові вимоги на суму 29893207,94 грн та зобов`язання укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна адміністративної будівлі літера «Н-4» з прибудовами літера Н1-1, Н-3, загальною площею 8080,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та будівлі літера А-4 з прибудовами загальною площею 3527,3 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_2 .
За таких обставин, суду необхідно встановити в межах якої справи подана заява про забезпечення позову.
Судом дослідженні матеріали справи №5006/27/69б/2012 (905/748/20) та встановлено, що в межах останньої, судом розглядались позовні вимоги Малого приватного підприємства Галакс в особі ліквідатора Новика Євгенія Миколайовича до відповідача 1 Приватного підприємства Дімітріус, відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю Спецторгобладнання, до відповідача 3 Товариства з обмеженою відповідальністю спільне українсько-польське підприємство Регалс про визнання недійсними результатів аукціону від 11.07.2012 та витребування майна із незаконного чужого володіння.
Іншу частку у розмірі 3 501 661,00 грн, отриману боржником від ОСОБА_1 в рахунок сплати від Приватного підприємства Дімітріус за будівлю літера А-4 з прибудовами загальною площею 3527,3 кв. м, що розташована за адресою АДРЕСА_2 , так і не було боржником сплачено, оскільки за договором №2655 від 06.09.2012 року купівлі-продажу між Малим приватним підприємством Галакс та Приватним підприємством Дімітріус було сплачено самим Приватним підприємством Дімітріус.
На думку заявника Мале приватне підприємство Галакс безпідставно набуло майно - кошти у розмірі 10 258 783,00 гривень та користувалось такими коштами, як безпідставно набутими. За таких обставин, заявник нараховує на суму безпідставно набутих коштів додатково пеню, 3% річних, інфляційні втрати та просить визнати їх як вимоги до боржника.
Крім того, заявник вважає, що зобов`язання боржника щодо укладення договорів купівлі- продажу нерухомого майна з Приватним підприємством Дімітріус та Товариством з обмеженою відповідальністю спільне українсько польське підприємство Регалс, залишилось невиконаним.
Враховуючи викладене, заявник просить суд: визнати грошові вимоги до Малого приватного підприємства Галакс у розмірі 29893207,94 грн, з яких: 10258783,00 грн - основний борг; 19634424,94 грн - пені, 3% річних, інфляційних втрат та зобов`язати Мале приватне підприємство Галакс укласти договори купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: у власність Товаритства з обмеженою відповідальністю спільне українсько польське підприємство Регалс будівлю літера Н-4 з прибудовами загальною площею 8080,1 кв. м, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 за 6757122,00 грн; у власність Приватного підприємства Дімітріус будівлю літера А-4 з прибудовами загальною площею 3527,3 кв. м, що розташоване за адресою АДРЕСА_2 за 3501661,00 грн.
Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, ОСОБА_1 посилався на наявність у боржника можливості здійснити розпорядчі дії щодо вищевказаного нерухомого майна. Так, заявник посилається на те, що арбітражним керуючим Новик Є.М. вчиняються дії щодо продажу нерухомого майна через біржу. На підтвердження заяви про забезпечення позову, заявником надано до суду паперові копії оголошень розміщених на сайті Українська універсальна біржа від 30.06.2021 про продаж нерухомого майна в процедурі банкрутства МПП «Галакс», а саме: адміністративної будівлі літера «Н-4» з прибудовами літера Н1-1, Н-3, загальною площею 8080,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та будівлі літера А-4 з прибудовами загальною площею 3527,3 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_2 .
Згідно з положеннями частини 5 статті 140 Господарського процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.
Положеннями частини 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.
Розглянувши подану заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на судовий захист.
Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Європейським судом у справі "Горнсбі проти Греції" зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.
У рішенні Європейського суду від 18.05.2004 у справі "Продан проти Молдови" суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.
Таким чином, господарський суд, будучи органом правосуддя, повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення.
Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника) або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулась з відповідними вимогами у справі про банкрутство.
Частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Системний аналіз положень частини 1 статті 136 і 137 Господарського процесуального кодексу України дає підстави дійти висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені у частинах 2, 5, 6, 7 статті 137 Господарського процесуального кодексу України).
Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.
При вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.
Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням зазначених принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.
Принцип рівності перед законом і судом в процесуальному аспекті означає рівність суб`єктивних процесуальних прав усіх учасників судового процесу незалежно від їх особистих якостей (правового статусу, майнового стану), визначення процесуального становища учасників судочинства тільки процесуальним законодавством і ніяким іншим, визначення процесуального порядку розгляду справ певною процесуальною формою.
В матеріальному аспекті принцип рівності повинен розумітися так, що до всіх учасників процесу матеріальний закон має застосовуватися однаково (право є застосуванням рівного масштабу до різних осіб).
Принцип змагальності сторін полягає в тому, що сторони в процесі зобов`язані в процесуальній формі довести свою правоту за допомогою поданих ними доказів переконати суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень.
Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
З огляду на викладене, суд зазначає, що саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів без обґрунтування підстав для вжиття таких заходів з посиланням на відповідні докази, а також без відповідного обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для постановлення ухвали про забезпечення позову.
Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову, ОСОБА_1 посилався на те, що арбітражним керуючим Новик Є.М. вчиняються дії щодо продажу нерухомого майна, стосовно якого заявником заявлені вимоги про зобов`язання боржника (Малого приватного підприємства «Галакс») укласти договори купівлі-продажу з ТОВ СП «Регалс» та ПП «Дімітріус».
Отже, заява про забезпечення позову стосується вимог ОСОБА_1 про зобов`язання боржника укласти договори купівлі-продажу не з заявником а з третіми особами, а саме з ТОВ СП «Регалс» та ПП «Дімітріус».
Разом з тим, як встановлено судом вище, метою забезпечення позову (заяви) є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити заявнику реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь заявника, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Проте, подана заява про забезпечення позову не містить конкретних фактів та обставин які свідчили б про існування реальної загрози порушення прав заявника,- ОСОБА_1 , реального існування ризиків створення Малим приватним підприємством «Гелакс» перешкод правосуддю та ґрунтується виключно на припущеннях.
Окрім того, судом враховується те, що заявником також заявлені грошові вимоги до боржника, а саме заявник просить визнати його грошові вимоги до боржника на суму 29893207,94 грн. Щодо цієї вимоги, то слід зазначити, що у разі визнання судом таких вимог, то вони підлягають включенню у реєстр кредиторів з визначенням відповідної черги та підлягають задоволенню у ліквідаційній процедурі боржника. Тому грошові вимоги до боржника не можуть бути підставою для забезпечення заяви.
Як було зазначено вище, обов`язок доказування наявності підстав для забезпечення позову покладається на особу, яка подала відповідну заяву. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до статей 73, 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України, які передбачають обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
При цьому, суд зауважує, що під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника, обґрунтованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на заявника.
Разом з тим, заявником не виконані вимоги норм чинного законодавства та не подано належних та допустимих доказів на підтвердження існування обставин, з яким Закон пов`язує можливість забезпечення позову.
Викладені обставини дозволяють дійти висновку, що заявником не обґрунтовано необхідність вжиття заходів забезпечення позову та співмірність забезпечення позову заявленим вимогам.
Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Враховуючи вищенаведене, заявником у заяві про забезпечення позову не наведено належних обґрунтувань та не доведено належними доказами того факту, що невжиття запропонованих ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи поновлення порушених й оспорюваних прав або інтересів ОСОБА_1 .
За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Керуючись ст.ст. 74, 76, 136-140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд
2. Ухвала набирає чинності з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку у порядку та строки, передбачені ст.ст. 254 - 257 Господарського процесуального кодексу України до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (підпункт 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України).
Дата підписання ухвали 28.07.2021.

Суддя Д.М. Огороднік