ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2117/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" (03117, м. Київ, пр. Перемоги, 65, ідентифікаційний код 30115243)
до Приватного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія" (61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 63, ідентифікаційний код 21186813) 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 )
про стягнення 103650,85 грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова Група "ТАС" (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом щодо стягнення з відповідача - Приватного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія" заборгованості в розмірі 103 650,85 грн, з яких: 87920,54 грн - основного боргу, а також пені у розмірі 6916,44 грн, інфляційних втрат у розмірі 7182,32 грн та 3% річних у розмірі 1631,55 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що ним виплачено страхувальнику страхове відшкодування відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту ПК/21 № А 505275 від 17.03.2017, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля Renault Logan, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок чого позивач набув права зворотньої вимоги до відповідача у сумі страхового відшкодування, проте відповідач не сплатив позивачу страхове відшкодування, внаслідок чого заборгованість відповідача становить 103 650,85 грн, що складається з: 87920,54 грн - основного боргу, пені у розмірі 6916,44 грн, інфляційних втрат у розмірі 7182,32 грн та 3% річних у розмірі 1631,55 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/2117/21. Залучено до участі у справі в якості 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Зобов`язано позивача надіслати 3-ій особі копію позовної заяви разом з доданими до неї документами листом з описом вкладення не пізніше двох днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі, докази чого надати суду протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження вирішено без повідомлення (виклику) учасників справи. Також, у вказаній ухвалі роз`яснено відповідачу, що згідно статті 251 ГПК України, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. У разі ненадання відзиву на позов у встановлений строк, справа згідно з ч.9 ст.165 ГПК України буде розглянута за наявними в ній матеріалами.

11.06.2021 до господарського суду Харківської області від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи згідно супровідного листа за вх.№ 13763, зокрема доказів направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів на адресу третьої особи.

Суд, розглянувши документи, що надані позивачем 11.06.2021 за вх.№ 13763 встановив, що вони подані у строк визначений судом, тому визнав за необхідне долучити вказані документи до матеріалів справи.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 02.06.2021, була надіслана на адресу відповідача: 61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 63, яка зазначена позивачем у позовній заяві та відомості про місцезнаходження відповідача за цією адресою містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вказана ухвала суду вручена представнику відповідача 04.06.2021.

Третьою особою письмових пояснень щодо позову не надано. Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 02.06.2021 була надіслана третій особі на адресу: АДРЕСА_1 , проте повернута до суду 11.06.2021 з відміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою".

В силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, вважається днем вручення 3-й особі цієї ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Суд також вказує про те, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Також, суд констатує, що процесуальні документи у цій справі (ухвала суду про відкриття провадження у справі від 02.06.2021) надсилалися всім учасникам судового процесу.

Таким чином, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог та судом дотримано, під час розгляду справи, обумовлені чинним ГПК України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Положеннями частини 8 статті 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

Між Приватним акціонерним товариством "Страхова група "ТАС" (надалі - Позивач) та ТОВ "УЛФ - ФІНАНС" було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту "Правильне КАСКО" ПК/21 № А 505275 від 17.03.2017 (далі по тексту - Договір страхування).

Згідно умов Договору страхування, було застраховано ризик настання збитків Страхувальника, що спричинені пошкодженням, знищенням, втратою забезпеченого транспортного засобу (автомобіля Ranault Logan, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ).

23.04.2020 о 16:55 год., в м. Харків, перехрестя Павлівська площа - Сергіївська площа - Полтавський шлях, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Iveco Eurocargo ML75E14», державний номерний знак НОМЕР_2 , під час руху не простежив за технічним станом транспортного засобу, внаслідок чого сталась технічна несправність гальмової системи, що призвело до наїзду на бордюрний камінь, зіткнення з авто «Daimler-Benz C180», д.н.з. НОМЕР_3 , (під керуванням ОСОБА_2 ), який в подальшому зіткнувся з «Subaru Forester», д.н.з. НОМЕР_4 (під керуванням ОСОБА_3 ), та зіткнення з «Renault Logan», д.н.з. НОМЕР_1 (під керуванням ОСОБА_4 ), який в подальшому зіткнувся з «Kia Ceed», д.н.з. НОМЕР_5 (під керуванням ОСОБА_5 ); також водій ОСОБА_1 не вибрав безпечної швидкості руху і не врахував дорожньої обстановки. При ДТП водії отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Дзержинського районного суду міста Харкова у справі № 638/10427/20 від 05.08.2020, було встановлено, що: з протоколу про адміністративне порушення серії ДПР18 № 375688 від 23.04.2020 вбачається, що своїми дiями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3Б, п. 12.1 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Вищевказаною постановою було провадження по справi про адміністративне правопорушення у вiдношеннi ОСОБА_6 передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрито, у зв`язку із закінченням трьох річного строку встановленого ч. 2 ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

23.04.2020 ОСОБА_4 водій застрахованого автомобіля Renault Logan, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 звернувся до позивача із заявою про настання події.

Актом огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 24.04.2020 визначено перелік та опис пошкодження в ДТП 23.04.2020 автомобіля Renault Logan, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно рахунку СПД Цірень Володимира В`ячеславовича № 28/05/03 від 28.05.2020, вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля разом із ПДВ склала 97709,00 грн.

За страховим випадком позивачем складено страховий акт № 12366/01/920 від 10.06.2020 та було визначено суму страхового відшкодування на підставі розрахунку страхового відшкодування в розмірі 95230,04 грн.

Згідно платіжного доручення № 104432 від 12.06.2020 на суму 95230,04 грн позивачем здійснено виплату страхової виплати.

Водночас, згідно полісу серії АО № 3513868, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована відповідачем згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну 100 000 грн, а франшиза по полісу становить 2000,00грн.

Згідно розрахунку коефіцієнта фізичного зносу досліджуваного КТЗ наданого аварійним комісаром Лизогубом (свідоцтво № АК-ПК-ТЗ № 4042 від 06.12.2017) застосовано коефіцієнт фізичного зносу на підставі п.7.39. Методики ТЕОКТЗ, який становить: 0,1208.

Позивачем викладено такий розрахунок суми страхового відшкодування: 47084,00 грн (вартість робіт) + 7500,00 грн (вартість матеріалів) + 43125,00 грн (вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту) - 5209,5 (розмір зносу за коефіцієнтом зносу замінених складових) = 92499,50 грн. Отже до стягнення з виновника ДТП, що відбулося підлягає сплаті така сума: 92499,50 - 2478,96 (франшиза за договором добровільного страхування) - 2000,00 грн (франшиза за полісом ОСЦПВ) = 88020,54 грн.

Проте, позивачем заявлено до стягнення 87920,54 грн.

У зв`язку з чим, позивач 06.07.2020 направив заяву на виплату страхового відшкодування разом із документами, визначеними ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що підтверджується відповідною заявою разом з поштовим направленням про вручення.

Вказану заяву про виплату страхового відшкодування відповідач отримав 10.07.2020, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 732.

Проте, на час розгляду справи відповідач не прийняв рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та не здійснив виплату відшкодування в порядку регресу.

Позивач звертаючись до суду з даним позовом, вважає, що з 12.10.2020 відповідачем прострочено прийняття рішення у страховій справі, а саме про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) та відповідачем також прострочено виплату страхового відшкодування (регламентної виплати) починаючи з 12.10.2020, у зв`язку із чим позивачем нараховано та заявлено до стягнення інфляційні втрати у розмірі 7182,32 грн, що нараховані за період з жовтня 2020 року по квітень 2021 року включно, 3% річних у розмірі 1631,55 грн, що нараховані за період з 12.10.2020 по 25.05.2021 та пеню у розмірі 6916,44 грн, що нараховані за період з 12.10.2020 по 25.05.2021.

Відповідач правом на висловлення свої позиції у справі не скористався, відзив на позов не надав.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Страхування, згідно з приписами ст. 1 Закону України "Про страхування", який регулює відносини у сфері страхування і спрямований на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України "Про страхування", яка кореспондується зі статтею 354 Господарського кодексу України та статтею 979 Цивільного кодексу України, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховим випадком, за умовами ч.2 ст.8 Закону України "Про страхування", є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

За положеннями ст. 9 Закону України "Про страхування" страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Франшизою є частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ст.25 Закону України "Про страхування").

Згідно зі ст. 993 Цивільного кодексу України, ст.27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з приписами ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Враховуючи наведене, заподіяння шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків.

У такому випадку потерпілий виступає кредитором стосовно винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, які зі свого боку є боржниками у відповідному зобов`язанні згідно з визначеними законодавством межами їх відповідальності.

При цьому, визначаючи обов`язок страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ виплатити страхове відшкодування законодавцем у положеннях статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено випадки, з настанням яких страховик набуває правових підстав для відмови у здійсненні такої виплати, зокрема, у випадку, коли потерпілим чи особою, яка має право на отримання відшкодування, не було протягом року з моменту скоєння ДТП подано заяви про виплату страхового відшкодування.

За змістом статей 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, установлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вже зазначалось, положеннями ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, з виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов`язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди, відповідно до приписів статті 512 ЦК України відбувається фактична заміна кредитора у таких зобов`язаннях: у деліктному зобов`язанні винуватця; у зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ здійснити відшкодування завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого як кредитора переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування.

В такому випадку перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов`язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ).

Відтак, у силу приписів статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов`язанні саме на тих умовах, які існували в останнього, що в цьому випадку полягає в набутті права отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань виключно за умови подання йому у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування).

Зазначена правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 у справі № 910/7449/17.

Положеннями статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Пунктом 22.1 статті 22 Зазначеного Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Таким чином, відповідач, як страховик відповідальності винної у ДТП особи, на підставі статті 29 та пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством та в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Враховуючи наведене, у справі, що розглядається, у відповідача у зв`язку з настанням страхового випадку (ДТП) виник обов`язок відшкодувати позивачеві шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком і в межах суми фактичних затрат, право на вимоги якої перейшло до позивача у зв`язку з виплатою страхового відшкодування.

У даному випадку, розмір заподіяної матеріальної шкоди в результаті ДТП визначено на підставі рахунку СПД Цірень Володимира В`ячеславовича № 28/05/03 від 28.05.2020, та становить 97709,00 грн. Франшиза за договором добровільного страхування складає 2478,96 грн, отже позивачем сплачено вартість відновлюваного ремонту ОСОБА_7 у розмірі 95230,04 грн, про що свідчить платіжне доручення № 104432 від 11.06.2020.

Суд звертає увагу, що проведення оцінки завданої шкоди суб`єктом оціночної діяльності є необхідним лише у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Відповідно до п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (КТЗ), затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 №1335/5/1159) (надалі в тексті - Методика) відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.

Згідно з п. 7.38 Методики значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових колісних транспортних засобів.

Відповідно до п. 7.39 Методики винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувався в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

Зі свідоцтва про реєстрацію пошкодженого автомобіля "Renault Logan", державний номер НОМЕР_1 вбачається, що рік випуску автомобіля - 2019, а отже, на момент дорожньо-транспортної пригоди строк його експлуатації не перевищував строку, встановленого у п. 7.38 Методики. Доказів наявності обставин, зазначених в п.7.39 Методики матеріали справи не містять, а відповідачем не доведено.

За таких обставин, проведення оцінки завданої шкоди суб`єктом оціночної діяльності в даному разі не є обов`язковим.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про страхування" та ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, крім випадків відшкодування шкоди, завданої життю та/або здоров`ю потерпілих.

Отже, в силу положень ст. 993 ЦК України, та ст. 27 Закону України "Про страхування" відповідач має відшкодувати позивачу сплачене ним страхове відшкодування за виключенням франшизи.

Як свідчать матеріали справи, відповідач має відшкодувати позивачу 88020,54 грн. Проте, позивачем заявлено до стягнення 87920,54 грн.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідачем, у встановленому законом порядку, позовні вимоги позивача не спростовано.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 87920,54 грн. є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи, не спростованими відповідачем і такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 6916,44 грн, що нараховані за період з 12.10.2020 по 25.05.2021, інфляційні втрати у розмірі 7182,32 грн, що нараховані за період з жовтня 2020 року по квітень 2021 року включно, 3% річних у розмірі 1631,55 грн, що нараховані за період з 12.10.2020 по 25.05.2021.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 ЦК України).

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Отже, забезпечення зобов`язання може виникати на підставі договору, а також ґрунтуватися на положеннях чинного законодавства України. Неустойка в певних випадках виникає безпосередньо із закону всупереч бажанню сторін. Згідно статті 551 Цивільного кодексу України неустойка, виражена в грошовій формі, може бути як договірною, так і законною.

Згідно з пунктом 36.5. статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Враховуючи, що відповідач у визначений п. 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" строк зобов`язання по виплаті позивачу страхового відшкодування не виконав, господарський суд доходить висновку про правомірність позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" щодо нарахування пені за прострочку платежу, а тому позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 6916,44 грн підлягають задоволенню.

За змістом статей 524 та 533 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів.

Таким чином, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і факту завдання майнової шкоди іншій особі.

Статтею 979 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату).

Таким чином, правовідносини, в якому страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням. Правовідносини з відшкодування шкоди в порядку суброгації, які склалися між сторонами у справі, що розглядається, також є грошовим зобов`язанням і зважаючи на таку юридичну природу, на них також поширюється дія положень частини другої статті 625 Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі № 910/22034/15.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищенаведене, суд перевіривши розрахунок позивача встановив, що останній є обґрунтованим та арифметично вірним, а відтак позовні вимоги в частині стягнення 1631,55 грн 3% річних та 7182,32 грн інфляційних втрат є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи те, що суд задовольнив позов повністю, у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі у розмірі 2270,00 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; статей 512, 514, 979, 985, 993, 999, 1192 Цивільного кодексу України, та керуючись статтями 73, 74, 86, 91, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія" (61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 63, ідентифікаційний код 21186813) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" (03117, м. Київ, пр. Перемоги, 65, ідентифікаційний код 30115243) 87920,54 грн - основного боргу, а також пені у розмірі 6916,44 грн, інфляційних втрат у розмірі 7182,32 грн та 3% річних у розмірі 1631,55 грн, а всього 103 650,85 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

3. Судові витрати у справі у вигляді судового збору у розмірі 2270,00 грн покласти на відповідача: Приватне акціонерне товариство "Харківська муніципальна страхова компанія" (61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 63, ідентифікаційний код 21186813).

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія" (61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 63, ідентифікаційний код 21186813) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" (03117, м. Київ, пр. Перемоги, 65, ідентифікаційний код 30115243) судовий збір у розмірі 2270,00 грн

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Позивач: Приватне акціонерне товариство "Страхова Група "ТАС" (03117, м. Київ, пр. Перемоги, 65, ідентифікаційний код 30115243).

Відповідач: Приватне акціонерне товариство "Харківська муніципальна страхова компанія" (61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 63, ідентифікаційний код 21186813).

3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "23" липня 2021 р.

Суддя І.О. Чистякова