ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року м. ОдесаСправа № 923/826/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Ярош А.І.

суддів Діброви Г.І., Принцевської Н.М.,

секретар судового засідання Молодов В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Шакун Інни Ігорівни

на рішення Господарського суду Херсонської області від 05 лютого 2021 року

у справі №923/826/20

за позовом: Фізичної особи-підприємця Гладишева Юрія Валерійовича ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 )

до Відповідача: Фізичної особи-підприємця Шакун Інни Ігорівни ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 )

про стягнення 212 100 грн.,

за участю представників сторін:

Від позивача - Гладишева О.О., довіреність № 1246, дата видачі : 12.08.20; Фізичної особи-підприємця Гладишева Юрія Валерійовича;

Від відповідача - Крижановський М.М., Ордер № 1022312, дата видачі : 11.05.21; Фізичної особи-підприємця Шакун Інни Ігорівни;

У серпні 2020р. Фізична особа-підприємець Гладишев Юрій Валерійович звернувся до Господарського суду Херсонської області із позовною заявою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Шакун Інни Ігорівни збитки (матеріальну шкоду) у формі понесених позивачем витрат по орендній платі за 11 місяців в розмірі 66 660 гривень 00 коп. та стягнути з Фізичної особи-підприємця Шакун Інни Ігорівни, ІПН НОМЕР_2 неустойки у вигляді подвійної плати за користування річчю за час прострочення обов`язку повернення речі в розмірі 145 440 гривень 00 коп., судові витрати просив покласти на Відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачкою як суборендарем умов договору суборенди, та продовження користування земельною ділянкою та належним позивачу майном 12 місяців після закінчення договору суборенди 29.05.2018 року. Лише у липні 2019 року відповідачка звільнила земельну ділянку, що зумовило сплату позивачем орендної плати за вказаний період та спричинило позивачу збитки у розмірі 66 660 грн. (6060*11 місяців з вересня 2018 по липень 2019).

Також позивачем нараховано неустойку у вигляді подвійної плати за використання об`єкта суборенди після закінчення строку дії договору 145 440 грн (6060*2*12).

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 05 лютого 2021 року у справі №923/826/20 (Пінтеліна Т.Г.) позов задоволено повністю. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Шакун Інни Ігорівни на користь Фізичної особи-підприємця Гладишева Юрія Валерійовича

- збитки (матеріальну шкоду) у формі понесених позивачем витрат по орендній платі за 11 місяців (з вересня 2018р. по липень 2019р.) в розмірі 66 660 (Шістдесят шість тисяч шістсот шістдесят) гривень 00 коп.,

- неустойку у вигляді подвійної плати за користування річчю за час прострочення обов`язку повернення речі (за період з червня 2018р. по червень 2019р. включно) в розмірі 145 440 (Сто сорок п`ять тисяч чотириста сорок ) гривень 00 коп.,

- судовий збір 3181 (Три тисячі сто вісімдесят одна) гривна 50 коп.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції встановив, що ФОП Шакун І.І., не вчинивши дій з повернення майна, нанесла ФОП Гладишеву Ю.В. збитки (майнову шкоду) в формі не сплачених нею орендних платежів за час фактичного користування земельною ділянкою.

Протиправні дії ФОП Шакун І.І. породили шкідливий результат для ФОП Гладишева Ю.В., оскільки саме ним сплачувались щомісячні платежі на користь Каховської міської ради за час, коли він не міг користуватися вищевказаною земельною ділянкою для ведення господарської діяльності.

Судом першої інстанції встановлено, що наявні усі елементи складу господарського правопорушення, а тому вина відповідача у завданні збитків позивачеві на суму 66 660,00 грн. (6060 грн (щомісячний платіж) X 11 місяців (з вересня 2018 року по липень 2019 року), доведена відповідними обставинами, підтверджується доказами наявними у матеріалах справи.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача в частині стягнення збитків з ФОП Шакун І.І. в розмірі 66660,00 грн. заявлено обґрунтовано та є такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що неповернення відповідачем позивачу майна з оренди у визначений договором строк є підставою для застосування наслідків, передбачених ч. 2 ст. 785 ЦК України , тому стягнув з відповідачки неустойку у вигляді подвійної плати за користування річчю за час прострочення обов`язку повернення речі (за період з червня 2018р. по червень 2019р. включно) в розмірі 145 440 грн.

Фізична особа-підприємець Шакун Інна Ігорівна з вказаним рішенням не погодилась та звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Херсонської області від 05.02.2021 по справі № 923/826/20 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ФОП Гладишева Ю.В. про стягнення збитків (матеріальної шкоди) у формі понесених позивачем витрат по орендній платі за 11 місяців з (вересня 2018 року по липень 2019 року) в розмірі 66 660 гривень 00 коп. та неустойки у вигляді подвійної плати за користування річчю в розмірі 145 440 гривень 00 коп. за час прострочення обов`язку повернення речі відмовити, стягнути з фізичної особи-підприємця Гладишева Юрія Валерійовича на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначає, що договір суборенди від 12.10.2017 було укладено між ФОП Гладишевим Юрієм Валерійовичем та фізичною особою ОСОБА_2 , а не як з фізичною особою-підприємцем, що, крім даних зазначених у самому Договорі суборенди, також підтверджується наявними у матеріалах справи копіями: витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (інд.номер витягу 102193338) (т.1 а.с. 15), акту прийому - передачі земельної ділянки за договором суборенди землі, складеним 14.10.2017 (т.1 а.с.23), витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (інд.номер витягу 139801728) (т.1 а.с. 24), листів-претензій б/н ФОП Гладишева Ю.В. до ОСОБА_2 (т. І а.с. 83,84,85,86-87,88-91 ).

Приймаючи рішення по справі №923/826/20 суд, на підставі ч.4 ст.75 ГПК України, взяв за основу окремі тези мотивувальної частини рішень господарських судів по справі 923/275/19, якими встановлюється, що Шакун І.І. має статус фізичної особи-підприємця оскільки п. 5.1. Договору суборенди від 12.10.2017 передбачено, що земельна ділянка передавалась в суборенду для обслуговування торгівельного майданчика і тому отримана ОСОБА_2 для здійснення підприємницької діяльності та отримання прибутку.

Проте, приймаючи вказані рішення суди не перевірили доводи Відповідача по справі стосовно факту здійснення підприємницької діяльності на вказаній території саме ПП Дурасовим Р.О., а не ОСОБА_2 .

Дійсно, ОСОБА_2 отримала в суборенду вказану земельну ділянку і до закінчення строку дії Договору суборенди зберігала на цій території особисті речі, здійснювала контроль за охороною цих речей та підтриманням справності технічного стану систем які безпосередньо впливають на стан збереження цих речей (водопровідних і каналізаційних систем, електроенергії), тобто здійснювала діяльність, яка стосується її особистих приватних інтересів.

В матеріалах справ №923/826/20 та №923/275/19 відсутні докази того, що саме Шакун І.І. здійснювала підприємницьку діяльність, отримувала дохід або здійснювала господарську діяльність або некомерційну господарську діяльність, а саме: вчинення систематичних дій, спрямованих на виготовлення матеріальних/нематеріальних благ, ініціативної діяльності з метою отримання прибутку, використання інших інструментів властивих господарській діяльності.

Проте, за відсутності доказів фактично зроблено висновок про тотожність понять «зберігання особистих речей» та «обслуговування торгівельного майданчика» та наявності в діях ОСОБА_2 ознак підприємницької діяльності.

Відтак, на думку скаржника, оскільки Договір суборенди укладався ФОП Гладишевим Ю.В. з Шакун І.І. як з фізичною особою за відсутності доказів провадження нею господарської діяльності на ділянці яка є предметом договору, спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Проте, судом першої інстанції при винесенні рішення по справі №923/826/20, дані вимоги законодавства України не враховано та застосовано норми закону, що слід було застосувати для вирішення даного спору, а саме п. 1 ч. 1 ст.175 ГПК України.

Також апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було досліджено доводи Відповідача про те, що з 02.07.2018 Шакун І.І. не мала доступу до земельної ділянки, та не використовувала її, оскільки цей доступ припинено безпосередньо Позивачем у справі.

Даний факт підтверджується в т.ч. аргументами та доказами наведеними самим Позивачем, під час розгляду Господарським судом Херсонської області справи №923/275/19, який стверджував шо: « ... все майно, а саме будівельні матеріали, які належать ФОП Дурасову Р.О., знаходяться на земельній ділянці (території торгівельного майданчика) позивачем було описано в присутності свідків та замовлено товарознавче дослідження по визначенню товарного стану будівельних матеріалів та їх ринкової вартості».

Крім того, судом безпідставно відхилено докази, якими підтверджується факт направлення акту приймання-передачі земельної ділянки Позивачу, а саме доданий до відзиву на позовну заяву опис вкладення у цінний лист на ім`я Гладишева Ю.В. в якому за переліком значиться акт приймання - передачі землі (т.2 а.с.26).

Також у цьому ж томі справи (т.2, а.с. 27) знаходяться фіскальний чек №017 від 16.11.2018, який підтверджує факт направлення акту приймання-передачі земельної ділянки Позивачу з метою припинення договірних відносин за Договором суборенди.

За вищевказаних обставин Шакун І.І. наголошує, що вчинила всі можливі з її сторони дії, направлені на повернення майна, як це було передбачено Договором суборенди, що свідчить про відсутність причинного зв`язку між її діями та наслідками, на які вказує Позивач.

Крім того, апелянт зазначає, що збитки, які стягнуто на користь Позивача фактично є орендною платою за договором суборенди між ФОП Гладишевим Ю.В. та Шакун І.І. від 12.10.2017, оскільки суми щомісячних платежів по завданим «збиткам» співпадають з сумами орендної плати, яка мала вноситись суборендарем за вказаним договором суборенди (6 % від нормативної грошової оцінки земельної' ділянки - 6060 грн.).

Разом з цим, задовольнивши позовні вимоги у даній справі повністю та стягнувши з відповідача одночасно і орендну плату, і неустойку відповідно до ч.2 ст. 785 ЦК України, суд не прийняв до уваги те, що передбачена цією нормою неустойка є подвійною платою за користування річчю за час прострочення, а не штрафною санкцією в розумінні ст.230 ГК України. Одночасне стягнення орендної плати та неустойки у вигляді подвійної орендної плати, нарахованої за прострочення повернення орендованого майна, за один і той же період користування наймачем орендованим майном (за період з дня припинення дії договору оренди до дня повернення орендованого майна за актом) є неможливим, оскільки є притягненням відповідача до подвійної відповідальності за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідна правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №910/12949/16 та від 17.12.2018 у справі №906/1037/16.

З огляду на викладене, скаржник наголошує, що суд у даній справі неправильно застосував до спірних правовідносин положення ч.2 ст. 785 ЦК України, що призвело до неправильного вирішення спору, внаслідок чого суд помилково стягнув з Відповідача, як орендаря, який не повернув майно з орендного користування у визначний договором строк, одночасно орендну плату та неустойку, передбачену ч.2 ст. 785 ЦК України за період з вересня 2018 року по червень 2019 року.

В судовому засіданні по справі №923/826/20 судді Пінтеліній Т.Г. представником Відповідача заявлено відвід (т.2 а.с.37-40) з підстав неодноразового надання процесуальних переваг Позивачу та упередженого ставлення до сторони Відповідача.

Так, в судовому засіданні 17.11.2020 представник Відповідача надала суду відзив по суті позовних вимог з доказами надіслання копії відзиву та додатків до нього Позивачу 17.11.2020. Представником Позивача було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості ознайомитись з відзивом та підготувати заперечення на відзив, відповідно до приписів ГПК України. При цьому, в судовому засіданні Відповідач звернув увагу суду на те, що Позивачем у позові зазначено неповну адресу Відповідача, у зв`язку із чим Відповідач не отримував а ні матеріалів справи, а ні будь-яких повідомлень від суду. Подаючи відзив на позовну заяву, Відповідачем зазначено фактичну адресу місця його знаходження з метою належного повідомлення про час і місце розгляду справи, тобто - адресу для листування, оскільки всю інформацію щодо справи отримує з Єдиного реєстру судових рішень.

Крім того, у відзиві на позов Відповідач клопотав про необхідність витребування з архіву Господарського суду Херсонської області матеріалів справи № 923/275/19, мотивуючи це тим, що в ході розгляду цієї справи вже вирішувались питання стосовно правовідносин між тими ж учасниками справи щодо суті спору, а наявні в цій справі докази мають суттєве значенні для правильного вирішення спору і, оскільки автором та володільцем цих доказів є Позивач, то Відповідач має суттєві складності з надання їх до суду через карантинні обмеження.

В судовому засіданні, що відбулося 18.12.2020, суд відмовив у задоволенні клопотання Відповідача про витребування з архіву Господарського суду Херсонської області на ознайомлення матеріали справи № 923/275/19, мотивуючи тим, що суд самостійно докази не збирає, а виходячи з принципів диспозитивності господарського процесу відповідач сам зобов`язаний надати суду всі докази, які він вважає за потрібними.

В даному випадку судом проігноровано приписи ч.1 ст.80 ГПК України, відповідно до якої учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

У судовому засідання, що відбулося 05.01.2021, а також в судовому засіданні 22.01.2021 судом втретє відмовлено Відповідачу у долученні доказів до справи, незважаючи на наявність клопотання про об`єктивну неможливість подання доказів в строки, передбачені законодавством та судом, а саме: - через стан здоров`я представника Відповідача та наявність карантинних обмежень.

Відповідач в судовому засіданні просив суд врахувати, що постановою КМУ від 13.10.2020 №956 адаптивний карантин, уведений постановою КМУ від 22.07.2020 року №641, продовжений до 31.12.2020 із посиленням обмежень для «помаранчевої» зони, в яку входить Херсонська область, а з 08.01.2021 по 24.01.2021 в країні введено жорсткі обмеження з метою забезпечення безпеки здоров`я громадян.

При цьому Позивач кожного разу заперечував щодо долучення, доказів, які подавав Відповідач, мотивуючи де тим, що вони частково визнають зазначені в них обставини, та їх дослідження їх в рамках цієї справи є недоречним і кожного разу судом задовольнялись ці заперечення.

Подані Відповідачем документи повністю спростовували обґрунтування Позивача та висвітлювали повну картину взаємовідносин між сторонами, що має суттєве значення для прийняття правильного, законного та обґрунтованого рішення судом цій справі. Подані докази є в більшості своїй такими, що створені самим Позивачем (його листи та пропозиції укладання договорів щодо предмету спору), проте умисно приховані позивачем від суду.

Натомість, судом всі клопотання Відповідача про долучення цих доказів до матеріалів справи було відхилено, при цьому навіть не досліджено докази поважності причин пропуску відповідних процесуальних строків.

В судовому засіданні від 22.01.2021, суддею відкладено розгляд справи до 27.01.2021 для надання можливості Відповідачу подати до суду письмову заяву про відвід. Проте, з врахуванням приписів ст.39 ГПК України даним рішенням Відповідача позбавлено можливості своєчасно подати таку заяву не пізніше як за три робочі дні до наступного засідання, оскільки кінцевим терміном подання такої заяви є саме 22.01.2021 оскільки 23.01.2021 та 24.01.2021 є вихідними днями.

Отже суддею створено умови для того щоб особисто розглянути скаргу про відвід стосовно себе та залишити її без задоволення, що також свідчить про необ`єктивність суду при розгляді даної справи.

Також скаржник наголошує на процесуальних порушеннях суду першої інстанції - рішення по справі №923/826/20 безпосередньо стосується інтересів ПП Дурасова Р.О., який не був залучений до справи, як третя особа. Так, крім наявних в матеріалах справи доказів про існування спору між ФОП Гладишевим Ю.В. та ПП Дурасовим Р.О. стосовно належності будівельних матеріалів, які перебували на території спірної земельної ділянки у період дії Договору суборенди, навіть самим Позивачем у позовній заяві ставилось питання про наявність правовідносин між ФОП Гладишевим Ю.В. та Дурасовим Р.О., який, на думку Позивача « ... фактично вів справи ФОП Шакун І.І. на території торгівельного майданчика .. , ... після закінчення Договору суборенди від 12. І 0.20 І 7 Дурасов Р.О. неодноразово створював мені перешкоду у зайнятті законною господарською діяльністю, діючи в інтересах ФОП Шакун, шляхом повідомлення Каховського відділення ГУНП в Херсонській області, що начебто я заволодів його майном, та майном ФОП Шакун І.І., грошовими коштами, будівельними матеріалами, які зберігалися на території торгівельної бази .. ».

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.04.2021 року відкрито апеляційне провадження по справі №923/826/20 за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Шакун Інни Ігорівни на рішення Господарського суду Херсонської області від 05 лютого 2021 року.

Встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, будь-яких заяв чи клопотань стосовно процесуальних питань (призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення у справі спеціаліста, перекладача, вжиття заходів забезпечення позову, відводів, затвердження мирових угод тощо), оформлених відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України.

11.05.2021 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ФОП Гладишева Ю.В., разом з клопотанням про поновлення процесуального строку на подання відзиву.

Клопотання вмотивоване тим, що позивач отримав копію ухвали про відкриття провадження від 26.04.2021 лише 05.05.2021, оскільки до 30.04.2021 на сайті Електронний суд проходили профілактичні роботи. З 01 по 04 травня загальнодержавні святкові вихідні в Україні. З 08 по 10 травня також були вихідні, тому відзив подано лише 08.05.2021 року.

Колегія суддів визнає поважними причини пропуску ФОП Гладишевим Ю.В. строку на подання відзиву на апеляційну скаргу, викладені в заяві про поновлення строку та вважає за можливе поновити такий строк на підставі статті 119 ГПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін. Зазначає, що ФОП Шакун І.І. (за договором суборенди громадянка Шакун І.І.) є суб`єктом господарювання в даному спорі, а отже даний спір підпадає під юрисдикцію Господарського суду. Твердження ФОП Шакун І.І., що даний спір не підлягає розгляду в господарський судах є абсурдним через хибне тлумачення норм господарського процесуального права Шакун І.І.

Позивач заперечує проти твердження ФОП Шакун Інни Ігорівни, що Господарським судом Херсонської області не перевірено факту здійснення підприємницької діяльності на території торгівельного майданчика саме ПП Дурасовим Р.О., а не ФОП Шакун І.І. щодо залучення ПП Дурасов Р.О. третьою особою на стороні відповідача, оскільки умовами договору суборенди від 12.10.2017 р. не передбачено передачу права користування земельної ділянки ФОП Дурасову Р.О. ФОП Шакун І.І. вправі самостійно організовувати свою господарську діяльність на орендованій земельній ділянці та взятому в користування майні на торгівельній площадці, укладати будь-які господарські договори, які ніяк не впливають на об`єм її суб`єктивних прав та обов`язків за договором найму. Такі договори не породжують обов`язків у третіх осіб стосовно орендованого майна або особи власника майна, що передано у користування. Договір між відповідачами (ФОП Шакун І.І. та ПП Дурасв Р.O.) не може бути доказом існування господарських правовідносин між Позивачем (ФОП Гладишев Ю.В. і Відповідачем-2 (ПП Дурасов Р.О.)

Також позивач зазначає, що відповідачем не надано належного доказу повернення земельної ділянки, шляхом підписання акту приймання-передачі. Посилання Відповідача на опис листа вкладення не підтверджує самого факту надсилання листа з актом прийому-передачі саме спірної земельної ділянки. До того ж, у наданій копії опису відповідачем дата штампу поштового відділення є сумнівною, оскільки відбиток змазано.

Позивач зауважує, що заявлені вимоги про стягнення збитків та неустойки за користування річчю не є тотожними та не є подвійною відповідальністю. Доводи Відповідача у апеляційній скарзі щодо надання процесуальних переваг Позивачу та упередженого ставлення суду до сторони Відповідача мають виключно суб`єктивний характер. І виключно самим же Відповідачем здійснювалися дії щодо порушення судового процесу, що затягувало розгляд справи у часі.

11.05.2021 року до суду надійшло клопотання ФОП Шакун І.І. про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, мотивоване тим, що на час відкриття провадження у справі ціна позову була більшою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Апелянт має намір реалізувати свої процесуальні права в повній мірі шляхом особистої участі в судових засіданнях, надання пояснень суду, та задання питань іншій стороні. Крім того, просить призначити судове засідання в режимі відеоконференції, забезпечивши участь апелянтки та її представника Крижановського М.М. поза межами приміщення суду із використанням системи EasyCon.

Ухвалою суду від 12.05.2021 року задоволено клопотання ФОП Шакун І.І. про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням учасників справи та проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Призначено розгляд апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Шакун Інни Ігорівни на рішення Господарського суду Херсонської області від 05 лютого 2021 року у справі №923/826/20 в судовому засіданні на 15 червня 2021 року об 11-00 год. Розгляд справи №923/826/20 призначено в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку EASYCON.

20.05.2021 року до суду надійшло клопотання Фізичної особи-підприємця Шакун Інни Ігорівни про зупинення дії рішення Господарського суду Херсонської області від 05 лютого 2021 року у справі №923/826/20, мотивоване тим, що 08.04.2021 року Новокаховський міський ВДВС Південного МУ МЮ м. Одеса відкрив виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Херсонської області №923/826/20 від 12.03.2021 року та в рамках зведеного виконавчого провадження ЗВП №65071269 звернуто стягнення на заробітну плату фізичної особи ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 31.05.2021 року зупинено дію рішення Господарського суду Херсонської області від 05 лютого 2021 року у справі №923/826/20.

Ухвалою суду від 07.06.2021 року заяву Фізичної особи-підприємця Гладишева Юрія Валерійовича про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено. Розгляд справи №923/826/20 призначено на 15 червня 2021 року о 14:00 год. в режимі відеоконференції.

Доручено Новокаховському міському суду Херсонської області, який знаходиться за адресою: 74900, м. Нова Каховка, пр. Дніпровський, 1-а, забезпечити проведення судового засідання у справі №923/826/20 в режимі відеоконференції в приміщенні цього суду.

Клопотанням від 14.06.2021 року ФОП Гладишев Ю.В. просить долучити до матеріалів справи копії нотаріальної довіреності Гладишева Ю.В. на Гладишеву О.О.

14.06.2021 року до суду надійшла заява ФОП Шакун І.І. про врахування висновків Верховного суду у справах №910/11131/19, №910/12949/16, №906/1037/16, №910/20370/17, №914/4238/15, №910/14032/17, №910/16362/18, №910/20370/17, №925/297/19, Верховного суду України у справах №3-85гс-14, №3-70гс-14.

15.06.2021 року до суду надійшла заява апелянта, в якій останній надає пояснення стосовно неправомірності застосування приписів ст.785 ЦК України до спірних правовідносин.

В судовому засіданні 15.06.2021 року оголошено перерву у судовому засіданні до 27.07.2021 року о 12:30 годині.

Ухвалою суду від 08.07.2021 року заяву Фізичної особи-підприємця Гладишева Юрія Валерійовича про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено, розгляд справи №923/826/20 призначено на 27 липня 2021 року о 12:45 год. в режимі відеоконференції. Доручено Новокаховському міському суду Херсонської області, який знаходиться за адресою: 74900, м. Нова Каховка, пр. Дніпровський, 1-а, забезпечити проведення судового засідання у справі №923/826/20 в режимі відеоконференції в приміщенні цього суду.

26.07.2021 року до суду надійшла заява Фізичної особи-підприємця Шакун Інни Ігорівни про заперечення на заяву відповідача від 15.06.2021 року.

27.07.2021 року до суду надійшли пояснення до дебатів у справі №923/826/20 від ФОП Шакун І.І.

В судовому засіданні 27.07.2021 року представник апелянта наполягала на задоволенні апеляційної скарги, представник позивача заперечував проти задоволення скарги, просив залишити рішення суду без змін.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів доходить наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, та встановлено судом першої інстанції, 12.10.2017 року між ФОП Гладишевим Юрієм Валерійовичем та ФОП Шакун Інною Ігорівною (далі - Суборендар) було укладено договір суборенди земельну ділянку загальною площею 0,2700 га (з кадастровим номером :05:008:0129), що розташована за адресою: Херсонська область, м. Каховка, вул.Мелітопольська, 24.

За п.1.2. Договору суборенди вбачається, що земельна ділянка, власником якої є Каховська міська рада, знаходиться в оренді у ФОП Гладишева Ю.В., про що свідчить договір оренди землі, додаткова угода, та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер 93689621 від 04.08.2017р.

Згідно із п. 3.1. Договору суборенди, договір укладено строком до 29.05.2018 року, починаючи з дати реєстрації цього Договору (т. 1 а.с. 16).

Пунктами 4.1., 4.2., 4.4. Договору суборенди встановлено, що суборендар вносить орендну плату у грошовій формі, що становить 6% від нормативної грошової оцінки землі з урахуванням коефіцієнта інфляції за кожен рік окремо. Жовтень 6060,18 грн., листопад 6060,18 грн., грудень 6060,23 грн. Орендна плата вноситься у такі строки: до 20 числа кожного місяця. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,5 % несплаченої суми за кожний день прострочення.

За п.7.1. Договору суборенди, після припинення дії договору Суборендар повертає Орендарю земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим в якому він одержав її в суборенду.

За п.9.4. Договору суборенди, Суборендар зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування земельною ділянкою; повернути Орендарю земельну ділянку після закінчення суборенди у стані не гіршому у порівнянні з тим, у якому одержав в суборенду.

З матеріалів справи вбачається, що право суборенди відповідача на земельну ділянку (кадастровий номер :05:008:0129) зареєстровано 27 жовтня 2017 року, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, номер запису 23118265, строк дії якого до 29.05.2018 року (т. 1 а.с. 15).

Право оренди позивача на земельну ділянку (кадастровий номер :05:008:0129) зареєстровано 21 серпня 2013 року, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, номер запису 2201163, строк дії якого складає до 29.05.2018 року (т. 1 а.с. 19 (зворотня сторона) - 20).

Відповідно до акту прийому передачі земельної ділянки за договором суборенди землі, складеним 14.10.2017р., ФОП Гладишев Ю.В. орендар передав земельну ділянку з кадастровим номером :05:008:0129, загальною площею 0,2700 га, яка розташована на території Херсонської області, м.Каховка, вул..Мелітопольська, земельна ділянка, 24, а суборендар Шакун І.І. прийняв вищевказану земельну ділянку, вагони в кількості 1шт., навіс в кількості 1 шт., гараж металевий в кількості 1 шт., будка-напівпричеп в кількості 1 шт., бесідка дерев`яна в кількості 1 шт, трансформатор на підстанції в кількості 1 шт., водопровід в кількості 1 шт., огорода в кількості 1 шт., суборенду (т.1 а.с.23).

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань громадянка Шакун І.І. зареєстрована фізичною особою-підприємцем 08.06.2017 р., номер запису 0011260. Основний вид економічної діяльності фізичної особи-підприємця: оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням, код КВЕД 46.73.

З огляду на наявну копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, (зворотня сторона), інд.номер витягу 139801728, вбачається, що 02.10.2018 право суборенди на земельну ділянку кадастровий номер :05:008:0129, припинено (т.1 а.с. 24).

Згідно наявної копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, інд.номер витягу 125080436, вбачається, що 24.05.2018 внесено запис про право оренди на земельну ділянку кадастровий номер :05:008:0129, згідно нової редакції договору оренди землі, б/н, виданий 23.05.2018р., видавник сторони договору, строк дії 24.05.2023, з правом пролонгації (т.1 а.с. 25). Копія Договору оренди земельної ділянки (нова редакція) від 23.05.2018р., міститься в матеріалах справи (т.1 а.с. 26-28).

Рішенням №1079/55 Каховської міської ради Херсонської області від 26.04.2018р. міська рада вирішила поновити укладений з ФОП Гладишевим Ю.В. договір оренди земельної ділянки строком на 5 років з 29.05.2018р. до 29.05.2023р. шляхом укладання договору оренди у новій редакції (т.1. а.с. 31).

У матеріалах справи також містяться наступні копії документів: договір оренди землі від 29.05.2008р. укладений між Каховською міською радою та ФОП Гладишевим Ю.В. (т.1.а.с.35-38), додаткова угода до договору оренди земельної ділянки від 2013р. (т.1.а.с.33), витяг з рішення №471/32від 27.02.2008р. про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, надання земельних ділянок фізичним та юридичним особам в оренду (т.1.а.с.39), витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права про реєстрацію 02.10.2018р. права суборенди (т.1.а.с.40), інвентаризаційний опис №2 від 11.11.2016р. (т.1.а.с.41), акт №2 контрольної перевірки інвентаризації цінностей від 11.11.2016р. (т.1.а.с.42), сертифікат відповідності №ХС000176 (т.1.а.с.43), акт опису майна залишеного ФОП Шакун І.І. від 05.07.2018р. складений у присутності свідків (т.1.а.с.48-49), відповідь Каховського відділу поліції ГУ Національної поліції в Херсонській області від 08.08.2018р. №12201/40/5-2018 (т.1.а.с.54), протокол огляду місця події від 15.11.2018р. (т.1.а.с.55-56), заява Гладишева Ю.В. від 12.07.2018р. (т.1.а.с.57).

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, судова колегія доходить висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

По-перше, досліджуючи доводи апелянта про те, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, та необхідності закриття провадження у даній справі, оскільки договір суборенди підписувався з Шакун І.І., як з фізичною особою, а не підприємцем, судова колегія доходить наступних висновків.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Частиною 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України визначено, що юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною 2 цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

За змістом ч. 1-3 ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва-підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність). Діяльність негосподарюючих суб`єктів, спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов їх функціонування, що здійснюється за участі або без участі суб`єктів господарювання, є господарчим забезпеченням діяльності негосподарюючих суб`єктів.

Отже, у вирішенні питання про те, чи можна вважати правовідносини і відповідний спір - господарськими, слід керуватися ознаками, наведеними у статті 3 Господарського кодексу України.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Цивільного кодексу України, людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

У ст.ст. 25, 26 цього ж Кодексу передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено й у статті 50 Цивільного кодексу України, у якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю та за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відтак, підприємець - це юридичний статус фізичної особи, який засвідчує право цієї особи на заняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Матеріалами справи підтверджено і не заперечується відповідачем, що Шакун І.І. має статус фізичної особи-підприємця, який зареєстровано у встановленому законом порядку.

Пунктом 5.1. Договору суборенди від 12.10.2017 передбачено, що земельна ділянка передавалась в суборенду для обслуговування торгівельного майданчика. Вказане не заперечувалося і представником ФОП Шакун І.І. в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, спірна земельна ділянка передавалась в суборенду Шакун І.І. для здійснення підприємницької діяльності та отримання прибутку. Протилежного відповідачем ФОП Шакун І.І. не доведено.

З огляду на зазначене, доводи апелянта в частині того, що договір суборенди укладався не з підприємцем, а з фізичною особою, у зв`язку з чим спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, колегією суддів відхиляються.

Звертаючись до суду, позивач зазначив, що суборендар ФОП Шакун І.І. порушила своє зобов`язання повернути земельну ділянку, як це передбачено п.7.1 Договору суборенди від 12.10.2017 року та продовжувала користуватись земельною ділянкою 12 місяців після припинення договору суборенди до липня 2019 року.

Внаслідок неповернення суборендарем земельної ділянки в строки, визначені договором, позивач вимушений був сплачувати орендну плату за договором оренди від 23.05.2018 року, що вважає збитками, а також позивачем нараховано неустойку у вигляді подвійної орендної плати за 12 місяців.

Між сторонами велось листування, так, листом №1 від 08.05.2018 року, листом №2 від 11.06.2018 року ФОП Гладишев Ю.В. повідомив ФОП Шакун І.І. що не має наміру продовжувати договірні відносини після закінчення договору суборенди від 12.10.17р., та просив сплатити заборгованість, відремонтувати опалювальну систему, звільнити земельну ділянку, повернути матеріальні цінності.

Позивачем також направлялись листи-претензії №2 від 13.07.2018, №4/260918 від 26.09.2018, №5/191118 від 19.11.2018, №6/101218 від 10.12.2018, №7/050419 від 05.04.2019 про звільнення земельної ділянки, про сплату заборгованості, збитків, неустойки, про запрошення для участі у проведенні товарознавчого дослідження.

Натомість, матеріали справи не містять будь-яких відповідей відповідача на листи, претензії позивача, чи доказів іншого реагування на звернення.

05.07.2018 р. за участі свідків ФОП Гладишевим Ю.О. було складено Акт опису майна ФОП Шакун І.І., які вона залишила та зберігала на території торгівельного майданчика за адресою: вулиця Мелітопольська, будинок 24, місто Каховка, Херсонської області. Копію даного акту додано до позовної заяви.

10.12.2018 р. позивачем було направлено лист запрошення на незалежне товарознавче дослідження будівельних матеріалів до ФОП Шакун І.І.

14.12.2018 р. було проведено товарознавче дослідження, Херсонською Торгово-промисловою палатою, будівельних матеріалів ФОП Шакун І.І. про що отримано експертний висновок 25.06.2019 року, з детальним переліком будівельних матеріалів та фотографіями будівельних матеріалів.

Згідно експертного висновку Херсонської Торгово-промислової палати №Ве-556 від 25.06.2019р. (т.1.а.с.50) вбачається, що експертне товарознавче дослідження з визначення кількості і товарного стану будівельних матеріалів проводилось органолептичним способом (зовнішнім оглядом) в світлий час доби 14.12.2018 з 11-20 до 15-00 в присутності представників: від ФОП Шакун І.І. (за довіреністю від 13.12.2018р.): ОСОБА_3 , Глотова Олена Анатоліївна, Попков Костянтин Михайлович від ФОП Гладишев Ю.В.: Гладишев Юрій Валерійович.

Згідно продовження експертного висновку Херсонської Торгово-промислової палати №Ве-556 від 25.06.2019р. (т.1.а.с.51) вбачається, що результати досліджень товарного стану та розрахунків ринкової вартості з урахуванням фактичного товарного стану наведені в Таблиці «Зведена таблиця розрахунку ринкової вартості майна ФОП Шакун І.І., з урахуванням його фактичного стану на дату огляду 14.12.2018 року» (т.1.а.с.52-53).

Ухвалою слідчого судді Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 17.01.2019 у справі №658/5161/18 накладено арешт на тимчасово вилучене в ході огляду місця події від 24.12.2018р. майно (копія міститься в матеріалах т.1.а.с.61-62); ухвалою слідчого судді Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 18.02.2019р. у справі №658/5161/18, за клопотанням Гладишева Ю.В. арешт накладений ухвалою від 17.01.2019р. скасовано (т.1.а.с.63-64).

З поданої до суду Гладишевим Ю.В. податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2018 рік, вбачається, що розрахунок суми орендної плати (річний) складає 72722,21 грн. (т.1.а.с.65-68), за 2019 рік 72722,21 грн.

Відповідно до роздруківок платіжних доручень та квитанцій, наявних в матеріалах справи (т.1. а.с.73,74,75,76,77,78,79,80,81,82) ФОП Гладишев Ю.В. регулярно сплачував до УК у Каховському районі орендну плату, починаючи з вересня 2018р. по липень 2019р.

19.09.2019 року Господарський суд Херсонської області розглянув справу № 923/275/19 за позовом ФОП Гладишева Ю.В. до ФОП Шакун І.І., ПП Дурасова Р.О. про стягнення заборгованості з суборенди, стягнення збитків та упущеної вигоди, постановив рішення про часткове задоволення позову, а саме стягнуто з ФОП Шакун І.І. на користь позивача заборгованість по орендній платі у розмірі 3030 грн., стягнув з ФОП Шакун І.І. на користь позивача подвійну плату за користування річчю за час прострочення 44000,00 грн., в задоволенні решти вимог відмовив (т.1 а.с.92-99).

Відповідно до постанови Південно-західного апеляційного господарського суду у справі №923/275/19 від 24.02.2020р.:

«Отже, суд констатує, що 12.10.2017 року між Позивачем Гладишевим Ю.В. та Відповідачем-1 Шакун І.І. було укладено Договір суборенди, строк дії якого закінчився 29.05.2018 року.

До часу розгляду справи в суді (18.09.2019 року) Відповідачем-1 земельну ділянку та рухоме майно, що отримане в користування за Договором суборенди (будівлі та споруди) Позивачеві як землекористувачу та власнику майна не передано. Представником Відповідачів підтверджено, що акту передачі не складалося, оскільки цього не передбачено договором.

За таких обставин, суд виходить з доводів Позивача, що датою фактичного повернення спірної земельної ділянки та рухомого майна є вказаний Позивачем липень місяць 2019 року, отже, з червня 2018 по червень 2019 року включно Відповідач не повернув орендодавцеві об`єкт оренди як визначену договором річ, продовжував ним користуватися після закінчення строку суборенди та припинення права суборенди.

Отже, право Позивача є порушеним протягом 12 місяців і воно підлягає судовому захисту.

Отже, Відповідач-1, як суборендар, зобов`язаний нести передбачену законом відповідальність за порушення умов договору оренди (найму).»

Згідно приписів частини 4 статті 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позиція ФОП Шакун І.І. полягає в тому, що починаючи з 02.07.2018 року відповідач не мала можливості користуватися спірною земельною ділянкою, оскільки позивач припинив доступ до неї, тобто через обставини, за які вона не відповідає. 16 листопада 2019 року на адресу позивача було направлено акт приймання передачі земельної ділянки в 2х примірниках разом із супровідним листом та довіреністю (копією) на представництво її інтересів гр. Дурасовим P.O. В супровідному листі було прохання після підписання акту приймання передачі повернути 1 примірник на адресу відповідачки. Враховуючи те, що відправлення не повернулося відправнику можливо зробити висновок, що воно доставлено позивачу у справі, проте останнім Акт не підписаний та не повернутий відповідачці.

Судом встановлено, що разом із земельною ділянкою Суборендар прийняла у користування за актом прийому-передачі земельної ділянки додатково й інше, належне ФОП Гладишеву Ю.В. на праві приватної власності майно, необхідне для ведення господарської діяльності, а саме: електрична трансформаторна підстанція, облаштоване офісне приміщення вагонного типу, технічні приміщення складського типу, навіси, автомобіль грузопідйомник автокар, рекламний біг-борд.

Разом з тим, пунктом 7.1 Договору суборенди від 12 жовтня 2017р. передбачено повернення земельної ділянки Орендарю після припинення дії договору, строк якого визначено сторонами до 29.05.2018 року.

Пунктом 9.4 визначено обов`язок суборендаря повернути орендарю земельну ділянку після закінчення суборенди у стані не гіршому у порівнянні з тим, у якому він одержав в суборенду.

Фактом початку та відповідно припинення правовідносин є підписання акта приймання-передачі нерухомого майна як від орендаря до орендодавця, так і від орендодавця до орендаря. Сторони можуть установити й інший момент відліку строку, однак цю обставину вони повинні узгодити та викласти у договорі оренди (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 127/14633/16-ц).

Тобто, враховуючи обставину підписання акту прийому-передачі земельної ділянки 14.10.2017 року, невнесення особливих умов до договору щодо повернення об`єкту суборенди, судова колегія доходить висновку, що підтвердженням припинення договору суборенди є саме повернення об`єкту оренди за актом-прийому передачі.

Судовою колегією встановлено, що акт приймання-передачі між сторонами не складений. У якості доказу направлення 16 листопада 2019 року на адресу позивача акту приймання передачі земельної ділянки відповідачем надано до відзиву копію опису вкладення у цінний лист на ім`я Гладишева Ю.В. в якому за переліком значиться Акт приймання передачі землі.

Матеріали справи містять оригінал вказаного опису, а також квитанцію АТ «Укрпошта», (т.2 а.с.26-27), якими підтверджується направлення акту приймання-передачі ФОП Гладишеву Ю. 16.11.2018 року.

Однак, акт від позивача не повернувся підписаний, а отже, земельна ділянка не прийнята орендарем.

Судова колегія наголошує, що направлення суборендарем акту на адресу орендаря та непідписання його орендарем неможливо визнати поверненням об`єкту за актом.

За таких обставин, колегія суддів не може визнати належним доказом повернення об`єкту оренди направлений відповідачем на адресу позивача акт прийому-передачі, однак не підписаний позивачем.

Водночас, слід зауважити, що рішенням Господарського суду Херсонської області у справі № 923/275/19, яке набрало законної сили 24.02.2020р., встановлено, що «Представником Відповідачів підтверджено, що акту передачі не складалося, оскільки цього не передбачено договором».

Встановлені обставини справи свідчать, що ФОП Гладишевим Ю.В. направлялись на адресу ОСОБА_2 письмові претензії з вимогою звільнити торгівельний майданчик та повернути належне майно, а саме: листи-претензії були направлені: 08.05.2018 р. - № 1; 11.06.2018 р. - № 2; 13.07.2018 р. - № 2; 26.09.2018 р. - № 4; 19.11.2018 р. - № 5; 05.04.19 р. - № 7. Натомість, всі звернення були проігноровані ФОП Шакун І.І.

Позивач зазначає, що тільки у липні 2019 року Шакун І.І. вивезла належні їй будівельні матеріали з території торгівельного майданчика і звільнила суборендовану земельну ділянку, що не спростовано відповідачем.

Судовою колегією відхиляються доводи апелянта про те, що відповідачка не мала доступу до об`єкту оренди, не могла забрати належні їй матеріальні цінності, які позивач зберігав на належній йому земельній ділянки, за даним фактом відповідачка та її представник Дурасов P.O. звертались до поліції з заявою про крадіжку, в листопаді 2019 року ФОП Гладишев переніс належні Відповідачці матеріальні цінності за межі займаної ним земельної ділянки, звідки вони й були забрані відповідачкою.

Матеріали справи не містять доказів будь-яких звернень ФОП Шакун І.І. до позивача, з вимогами про усунення перешкод у доступі до суборендованої земельної ділянки, вчинення дій для належного звільнення майданчика, шляхом вивозу своїх будівельних матеріалів. Натомість, відповідачка ігнорувала звернення позивача, не намагалась спонукати ФОП Гладишева Ю.О. до підписання акту прийому-передачі об`єкту суборенди. Отже, матеріали справи не містять доказів того, що суборендар намагалась повернути об`єкт суборенди.

Знаходження будівельних матеріалів ФОП Шакун І.І. на суборендованій земельній ділянці підтверджується Актом опису майна ФОП Шакун І.І., які вона залишила та зберігала на території торгівельного майданчика за адресою: вулиця Мелітопольська, будинок 24, місто Каховка, Херсонської області, складеним 05.07.2018 р. ФОП Гладишевим Ю.О. за участі свідків.

Фактично матеріали справи містять докази направлення 16.11.2018 року акту прийому-передачі, проте, незважаючи на те, що акт не повернувся від ФОП Гладишева Ю.О., відповідач в подальшому не здійснив жодних дій для передачі об`єкту, не скористався можливістю спонукати позивача до прийняття об`єкту суборенди в судовому порядку, та фактично допустив бездіяльність стосовно повернення об`єкта оренди.

З огляду на викладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що суборендарем не повернуто належним чином об`єкт суборенди у встановленому порядку, суборендар після спливу строку дії Договору суборенди продовжувала користуватися орендованим майном до липня місяця 2019 року, чим порушила господарське зобов`язання передбачене Договором суборенди від 12.10.2017 р.

Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення збитків у вигляді орендної плати, яку він сплачував за договором оренди від 23 травня 2018 року по сплаті орендної плати за земельну ділянку, та якою він фактично не користувався та не отримував орендної оплати від Шакун І.І. з вини останньої, у період з вересня 2018 року по липень 2019 року .

Отже, судом встановлено, що договором Суборенди передбачено орендну плату у грошовій формі, що становить 6% від нормативної грошової оцінки землі та справляється щомісяця до 20 числа в сумі 6060 грн. Акту повернення земельної ділянки ФОП Шакун І.І. складено не було, проте фактично ФОП Шакун І.І. користувалася земельною ділянкою після закінчення строку Договору суборенди з червня 2018 року по червень 2019 року включно.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 193 Господарського Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Нормами ст. 216 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими:

- потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі;

- сплата штрафних санкцій за порушення зобов`язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов`язань у натурі;

- у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції.

Згідно ст. 217 ГК України, господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин, а адміністративно-господарські санкції - уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Статтею 218 ГК України передбачено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності. якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Господарське правопорушення складається з чотирьох елементів, які в теорії права називаються умовами господарсько-правової відповідальності: факт господарського правопорушення; шкода, завдана правопорушенням; причинний зв`язок між протиправною поведінкою порушника і завданою шкодою; вина правопорушника.

Згідно з ч. 1 ст. 225 ГК України збитками є: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Стаття 34 ЗУ «Про оренду землі» передбачає наслідки припинення або розірвання договору оренди землі. У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.

Факт господарського правопорушення у даному випадку полягає у тому, що ФОП Шакун І.І. не вчинивши дій з повернення майна, нанесла ФОП Гладишеву Ю.В. збитки (майнову шкоду) в формі не сплачених нею орендних платежів за час фактичного користування земельною ділянкою.

Протиправність дій ФОП Шакун І.І. полягає в порушенні договірного зобов`язання, а саме ФОП Шакун І.І. не повернула належне позивачу майно на праві оренди, так як це було передбачено Договором.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою (бездіяльністю) порушника і завданою шкодою - це об`єктивний зв`язок між дією (бездіяльністю) тієї чи іншої особи і певним наслідком.

Протиправні дії ФОП Шакун І.І. породили шкідливий результат для ФОП Гладишева Ю.В., оскільки саме ним сплачувались щомісячні платежі на користь Каховської міської ради за час, коли він не міг користуватися вищевказаною земельною ділянкою для ведення господарської діяльності.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Позивачем доведено факт понесення ним втрат майнового характеру, що зумовлено виключно протиправною бездіяльністю відповідача щодо продовження користування орендованим майном до липня 2019 року, тим самим створивши перешкоди в зайнятті законною господарською діяльністю позивачу.

Відповідно до умов Договору суборенди від 12 жовтня 2017 р. пункт 4.1 встановлено орендну плату у розмірі 6060 грн/міс, що у свою чергу є рівнозначним розміру орендної плати на користь Каховської міської ради в редакції який діяв на час укладання договору Суборенди (Додаткова угода від 21.08.2013 № 2201163 до Договору оренди від 29.05.2008 р.).

Вимога про стягнення збитків у формі понесених позивачем витрат по орендній платі за 11 місяців має регресний характер, оскільки дані витрати позивач поніс за час коли був фактично позбавлений користуватися відповідною земельною ділянкою. Відповідно до п. 5.1. Договору суборенди умовою умовою використання земельної ділянки передбачено обслуговування торгівельного майданчика.

Відповідачем не вчинено всіх залежних від нього заходів щодо повернення орендодавцеві об`єкта оренди (земельної ділянки), а продовження користування земельною ділянкою вже після закінчення строку суборенди та припинення права суборенди, є порушенням прав Позивача.

Матеріали справи містить листування сторін стосовно укладення договору про спільну діяльність, однак , такий договір у справі відсутній, як і докази його укладення.

Також матеріали справи не містять доказів звернення ФОП Шакун І.І. до ФОП Гладишева Ю.О. з пропозиціями щодо продовження договору суборенди.

Отже, судом першої інстанції обґрунтовано та правомірно встановлено, що наявні усі елементи складу господарського правопорушення, а тому вина відповідача у завданні збитків позивачеві на суму 66660,00 грн. (6060 грн (щомісячний платіж) X 11 місяців (з вересня 2018 року по липень 2019 року), доведена встановленими судом обставинами та підтверджується доказами наявними у матеріалах справи.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції обгрунтовано задовольнив позовні вимоги позивача в частині стягнення збитків з ФОП Шакун І.І. в розмірі 66660,00 грн.

Щодо заявленої вимоги про стягнення неустойки у вигляді подвійної плати за користування річчю, судова колегія не може погодитись з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в цій частині, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно з ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтею 785 ЦК України встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення

Неустойка, стягнення якої передбачено частиною 2 статті 785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і для притягнення наймача, який порушив зобов`язання, до такої відповідальності необхідна наявність його вини (умислу або необережності) відповідно до вимог статті 614 ЦК України.

Натомість, земельні правовідносини регулюються спеціальними нормами закону, а саме Земельним кодексом України та Законом України «Про оренду землі».

Відповідно до ст.93 ЗК України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам, іноземцям і особам без громадянства, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Орендована земельна ділянка або її частина може за згодою орендодавця, крім випадків, визначених законом, передаватися орендарем у володіння та користування іншій особі (суборенда).

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

У відповідності з вимогами статті 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються Законом України від 16.10.1998 № 161-XIV «Про оренду землі».

Наслідки припинення або розірвання договору оренди землі врегульовані статтею 34 Закону України «Про оренду землі», якою визначено, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.

Таким чином, судова колегія зазначає, що до відносин, що виникають між орендодавцем та орендарем земельної ділянки у випадку неповернення орендарем земельної ділянки після закінчення строку оренди, повинна застосовуватись спеціальна норма статті 34 Закону України «Про оренду землі», а не загальна норма статті 785 Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене, оскільки норми ст.785 ЦК України не застосовуються до правовідносин з оренди/суборенди земельної ділянки, вимога позивача про стягнення неустойки у вигляді подвійної плати за користування річчю в розмірі 145 440 гривень 00 коп. не підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, рішення Господарського суду Херсонської області від 05 лютого 2021 року у справі №923/826/20 підлягає скасуванню в частині задоволених вимог про стягнення неустойки у вигляді подвійної плати за користування річчю в розмірі 145 440 гривень 00 коп., з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, п.2 ч.1 ст.275, ст. 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Шакун Інни Ігорівни задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Херсонської області від 05 лютого 2021 року у справі №923/826/20 скасувати в частині задоволених вимог про стягнення неустойки у вигляді подвійної плати за користування річчю в розмірі 145 440 гривень 00 коп.

Відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки у вигляді подвійної плати за користування річчю за час прострочення обов`язку повернення речі в розмірі 145 440 гривень 00 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Шакун Інни Ігорівни на користь Фізичної особи-підприємця Гладишева Юрія Валерійовича судовий збір 999,62 грн.

Доручити господарському суду Херсонської області видати накази із зазначенням реквізитів сторін.

Постанова в порядку статті 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених у п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписаний 30.07.2021 року.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Суддя Г.І. Діброва

Суддя Н.М. Принцевська