РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.07.2021Справа № 910/4598/21
Господарський суд міста Києва у складі судді - Бондаренко-Легких Г. П. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи №910/4598/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" (вул. Нагорна, буд. 1-а, с. Вовачанка, Мар`їнський район, Донецька область, 85621)

До Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Єжи Гедройця, буд. 5, м. Київ 150, 03150)

Про стягнення 86 784,07 грн

Суддя: Бондаренко-Легких Г. П.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" (далі за текстом - позивач) з вимогами до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі по тексту - відповідач) про стягнення 86784,07 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем покладених на нього законом цивільно-правових зобов`язань в частині забезпечення схоронності перевезеного вантажу. Порушення відповідачем своїх обов`язків полягає в частковій втраті вантажу, який перевозився, що спричинило заподіяння позивачеві збитків у розмірі вартості втраченого вантажу 86784, 07 грн і складається з ними в причинно-наслідковому зв`язку.

29.03.2021 Господарський суд міста Києва дослідивши матеріали позовної заяви, дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, про що постановив відповідну ухвалу та встановив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви п`ять днів з дня вручення ухвали від 29.03.2021 шляхом:

- подання до суду письмової заяви на виконання ухвали із зазначенням правильного найменування суду;

- подання до суду письмової заяви на виконання ухвали із доданням до неї доказів сплати судового збору у встановлено порядку і розмірі.

12.04.2021 до Господарського суду міста Києва через електронну пошту без ЕЦП надійшов примірник заяви позивача про усунення недоліків.

13.04.2021 до Господарського суду міста Києва засобами поштового зв`язку надійшла заява позивача про усунення недоліків.

Дослідивши зміст поданої 13.04.2021 заяви (направлялася також 12.04.2021 року електронною поштою без ЕЦП) та долученого до неї оригіналу платіжного доручення про сплату судового збору, суд дійшов висновку, що позивачем усунуто недоліки позовної заяви, встановлені ухвалою суду від 29.03.2021.

20.04.2021 Господарський суд міста Києва ухвалою прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи №910/4598/21 ухвалив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою суд запропонував відповідачеві подати відзив на позовну заяву впродовж 15 днів з дня вручення ухвали суду 20.04.2021, та позивачу впродовж 15 днів з дня отримання відзиву подати до суду відповідь на відзив.

29.04.2021 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог, а також клопотання про витребування у позивача та АТ ДТЕК «Західенерго» доказів, якими підтверджується вартість втраченого вантажу.

12.05.2021 Господарський суд міста Києва ухвалою задовольнив клопотання відповідача про витребування доказів частково, витребував від Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» належним чином засвідчену копію договору поставки із додатками (за наявності) від 27.01.2016 № 1-1-2016/006 на підставі якого здійснювалося постачання вугілля за залізничними накладними №51228153, 51239366, 51252013, 51204477, 51248888, 51283794, 51286482, 51286490, 51291698.

07.06.2021 до Господарського суду міста Києва надійшли пояснення позивача щодо неможливості надати АТ «ДТЕК Західенерго» витребувані судом докази (направлялися також 04.06.2021 року електронною поштою без ЕЦП).

Згідно з ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини, що стали підставою спору (підстави позову).

ТОВ «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» (надалі - позивач) відповідно до Технічних умов завантажило вугілля кам`яне та передало вказаний вантаж для перевезення АТ «Українська залізниця» (надалі - відповідач) у спірних вагонах:

- № 56743446, 63245062 по накладній № 51228153 від 17.10.2020;

- № 56135718 по накладній № 51239366 від 17.10.2020;

- № 53519138 по накладній № 51252013 від 18.10.2020;

- № 56955149 по досильній накладній № 33699786 від 20.10.2020;

- № 56339401, 53188181 по накладній № 51248888 від 18.10.2020;

- № 53542130, 56339724 по накладній № 51283794 від 20.10.2020;

- № 54779426, 61078515, 53586756 по накладній № 51286482 від 21.10.2020;

- № 63487102, 62642640 по накладній № 51286490 від 21.10.2020;

- № 56738081, 56236284, 56850274 по накладній № 51291698 від 21.10.2020;

- № 54779475 по досильній накладній № 33782293 від 25.10.2020.

Згідно з п. 1.2. Правил оформлення перевізних документів, накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

За вище означеними накладними відповідач здійснював перевезення вантажу на станцію Бурштин, одержувачем значиться ДТЕК «Бурштинська ТЕС».

На станції Бурштин були складені комерційні акти:

- № 482004/538/378 від 19.10.2020 та № 388103/372 від 21.10.2020 за накладною № 51228153;

- № 388103/373 від 21.10.2020 за накладною № 51239366;

- № 388103/371 від 21.10.2020 за накладною № 51252013;

- № 388103/376 від 22.10.2020 за досильною накладною № 33699786;

- № 388103/388 та № 388103/389 від 23.10.2020 за накладною № 51248888;

- № 388103/385 від 23.10.2020 та № 388103/397 від 26.10.2020 за накладною № 51283794;

- № 450003/630/399 від 24.10.2020, 388103/395 та 388103/396 від 26.10.2020 за накладною № 51286482;

- № 388103/390 та 388103/391 від 24.10.2020 за накладною № 51286490;

- № 388103/392, 388103/393, 388103/394 від 24.10.2020 за накладною № 51291698;

- № 388103/398 від 29.10.2020 за досильною накладною № 33782293.

Згідно з вище означеними комерційними актами по всім спірним вагонам було виявлено недостачу вантажу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач при перевезенні вугілля за залізничними накладними №№ 51228153, 51239366, 51252013, 33699786 (досильна), 51248888, 51283794, 51286482, 51286490, 51291698, 33782293 (досильна) допустив незбереження вантажу, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача вартість недостачі вантажу з врахуванням норми природної втрати та довідки про відправника про вартість вугілля у розмірі 86 748, 07 грн.

2. Предмет позову.

Предметом позову у даній справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача 86 748, 07 грн вартості нестачі вантажу, у зв`язку з його незбереженням під час перевезення.

3. Доводи позивача щодо суті позовних вимог.

(1) Між сторонами було укладено угоду на перевезення вантажу на користь третьої особи - одержувача;

(2) На станції одержувача вантажу складено комерційні акти про нестачу вантажу за накладними № 51228153, 51239366, 51252013, 33699786 (досильна), 51248888, 51283794, 51286482, 51286490, 51291698, 33782293 (досильна);

(3) У відповідності до статті 133 Статуту залізниць України та переуступного напису одержувача вантажу, позивач як вантажовідправник пред`являє позов про стягнення вартості нестачі;

(4) Відповідач, як перевізник, що допустив незбереження прийнятого до перевезення вантажу, зобов`язаний сплатити позивачу вартість нестачі вантажу відповідно до довідки відправника про вартість та з урахуванням природної втрати під час перевезення (1 % маси) у розмірі 86748, 07 грн.

4. Заперечення відповідача щодо позовних вимог.

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог повністю з таких підстав:

(1) Сума норми природної втрати вантажу становить у відповідності до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України 2 % маси, а не 1 % як зазначив позивач;

(2) Позивач не довів причинного зв`язку між дією перевізника і втратою або ушкодженням вантажу, що свідчить про відсутність вини відповідача;

(3) Довідки про вартість вантажу, що подані позивачем є неналежними доказами, що підтверджують його вартість, оскільки підписані не уповноваженими особами та в них значиться власник вантажу - ПРАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», а матеріали справи не містять доказів виникнення взаємовідносин між таким власником та залізницею;

(4) Позивач не надав суду доказів оплати спірного вантажу.

(5) Відтак, позивач не довів вину залізниці у неналежному виконанні договірних зобов`язань, з огляду на що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

5. Оцінка доказів судом та висновки суду.

Спір у даній справі виник внаслідок недостачі вантажу у вагонах № 56743446, 63245062, 56135718, 53519138, 56955149, 56339401, 53188181, 53542130, 56339724, 54779426, 61078515, 53586756, 63487102, 62642640, 56738081, 56236284, 56850274, 54779475 за накладними № № 51228153, 51239366, 51252013, 33699786 (досильна), 51248888, 51283794, 51286482, 51286490, 51291698, 33782293 (досильна).

Отже, на переконання суду, для вирішення справи по суті, суду необхідно надати відповіді на наступні питання, що мають значення для вирішення спору:

- чи мало місце прийняття відповідачем до перевезення вантажу у спірних вагонах за відповідними накладними;

- чи є відповідач відповідальним за збереження вантажу;

- чи підтверджений факт невідповідності маси, зазначеної у накладних, фактичній масі вантажу, та недостачі вантажу, який перевозився у спірних вагонах;

- якими документами підтверджено вартість вантажу та чи є вони належними доказами у справі;

- чи має місце заподіяння діями відповідача позивачеві матеріальної шкоди та як наслідок відшкодування розміру фактично заподіяної шкоди позивачеві;

- чи відповідає заявлена сума до стягнення розміру фактично заподіяної шкоди;

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, Суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом частини п`ятої статті 307 ГК України, яка кореспондує положенням частини другої статті 908 та статті 920 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктом 2.1 Правил оформлення перевізних документів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Відтак, матеріалами справи підтверджено факт укладення між позивачем (вантажовідправником) та відповідачем (перевізником) договору перевезення на підставі складених накладних № 51228153, 51239366, 51252013, 33699786 (досильна), 51248888, 51283794, 51286482, 51286490, 51291698, 33782293 (досильна).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях, згідно з чинним законодавством України.

Перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин (стаття 23 Закону України «Про залізничний транспорт») .

Згідно зі статтею 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі іншому підприємству, відповідно до Правил видачі вантажу.

У статті 924 ЦК України передбачено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Оскільки матеріалами справи підтверджений факт прийняття відповідачем до перевезення від позивача вантажу у вагонах № 56743446, 63245062, 56135718, 53519138, 56955149, 56339401, 53188181, 53542130, 56339724, 54779426, 61078515, 53586756, 63487102, 62642640, 56738081, 56236284, 56850274, 54779475 за накладними № № 51228153, 51239366, 51252013, 33699786 (досильна), 51248888, 51283794, 51286482, 51286490, 51291698, 33782293 (досильна), суд встановив, що саме відповідач є відповідальною особою за збереження прийнятого до перевезення вантажу, а відтак і за спірну нестачу.

При цьому, відповідно до ст. 130 Статуту залізниць України право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

За приписами ст. 133 Статуту залізниць України, передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені. Передача права на пред`явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Наявні в матеріалах справи накладні № 51228153, 51239366, 51252013, 33699786 (досильна), 51248888, 51283794, 51286482, 51286490, 51291698, 33782293 (досильна) містять переуступні написи за підписом директора ДТЕК «Бурштинська ТЕС» (вантажоодержувач) та головного бухгалтера щодо передачі права позивачу на пред`явлення позову до залізниці. Відтак, суд встановив, що в даному випадку, ТОВ «ЦЗФ «Курахівська» є належним позивачем у справі.

Згідно зі статтею 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Відповідно до п. 10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 з подальшими змінами, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Так, суд дослідивши наявні в матеріалах справи комерційні акти встановив, що вони за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за №567/6855, та є належними та допустимими доказами на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладних, фактичній масі вантажу, та недостачі вантажу, який перевозився у спірних вагонах. Зокрема, при складанні комерційних актів виявлено наступне:

- згідно з комерційним актом № 388103/372 при контрольному переважуванні вагону №53743446 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 88350 кг, тара-20800 кг, нетто - 67550 кг, що менше вантажного документа на 2650 кг;

- згідно з комерційним актом № 482004/538/378 при контрольному переважуванні вагону №53245062 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 89950 кг, тара-23500 кг, нетто - 66450 кг, що менше вантажного документа на 3550 кг;

- згідно з комерційним актом № 388103/373 при контрольному переважуванні вагону №561357180 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 84850 кг, тара-21700 кг, нетто - 62150 кг, що менше вантажного документа на 6150 кг;

- згідно з комерційним актом № 388103/371 при контрольному переважуванні вагону №53519138 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 88050 кг, тара-22200 кг, нетто - 65850 кг, що менше вантажного документа на 3150 кг;

- згідно з комерційним актом № 388103/376 при контрольному переважуванні вагону №56955149 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 88500 кг, тара-22200 кг, нетто - 66300 кг, що менше вантажного документа на 2000 кг;

- згідно з комерційним актом № 388103/388 при контрольному переважуванні вагону №56339401 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 87800 кг, тара-21800 кг, нетто - 66000 кг, що менше вантажного документа на 4000 кг;

- згідно з комерційним актом № 388103/389 при контрольному переважуванні вагону №53188181 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 89100 кг, тара-22100 кг, нетто - 67000 кг, що менше вантажного документа на 2500 кг;

- згідно з комерційним актом № 388103/397 при контрольному переважуванні вагону №53542130 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 87500 кг, тара-21800 кг, нетто - 65700 кг, що менше вантажного документа на 2800 кг;

- згідно з комерційним актом № 388103/385 при контрольному переважуванні вагону №56339724 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 89550 кг, тара-22800 кг, нетто - 66750 кг, що менше вантажного документа на 2550 кг;

- згідно з комерційним актом № 388103/396 при контрольному переважуванні вагону №54779426 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 89350 кг, тара-22500 кг, нетто - 66850 кг, що менше вантажного документа на 2350 кг;

- згідно з комерційним актом № 388103/395 при контрольному переважуванні вагону №61078515 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 89250 кг, тара-22300 кг, нетто - 66950 кг, що менше вантажного документа на 3050 кг;

- згідно з комерційним актом № 388103/399 при контрольному переважуванні вагону №53586756 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 88150 кг, тара-23000 кг, нетто - 65150 кг, що менше вантажного документа на 3850 кг;

- згідно з комерційним актом № 388103/391 при контрольному переважуванні вагону №63487102 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 87900 кг, тара-22600 кг, нетто - 65300 кг, що менше вантажного документа на 4200 кг;

- згідно з комерційним актом № 388103/390 при контрольному переважуванні вагону №62642640 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 88350 кг, тара-22400 кг, нетто - 65950 кг, що менше вантажного документа на 4050 кг;

- згідно з комерційним актом № 388103/392 при контрольному переважуванні вагону №56738081 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 86200 кг, тара-21700 кг, нетто - 64500 кг, що менше вантажного документа на 5500 кг;

- згідно з комерційним актом № 388103/398 при контрольному переважуванні вагону №54779475 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 89550 кг, тара-22700 кг, нетто - 66850 кг, що менше вантажного документа на 2150 кг;

- згідно з комерційним актом № 388103/394 при контрольному переважуванні вагону №56236284 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 90400 кг, тара-24000 кг, нетто - 66400 кг, що менше вантажного документа на 2600 кг;

- згідно з комерційним актом № 388103/393 при контрольному переважуванні вагону №56850274 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 89900 кг, тара-23600 кг, нетто - 66300 кг, що менше вантажного документа на 3700 кг;

Як встановлено пунктом 27 Правил видачі вантажів, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; 1% маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м`ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м`ясні всякі.

Відповідно до Пояснень щодо заповнення накладної (Додаток 3) до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 №644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 №138) у графі 20 відправником, зокрема, зазначаються: найменування вантажу відповідно до Алфавітного списку вантажів Єдиної тарифно-статистичної номенклатури вантажів та відмінні ознаки вантажу (у твердому, рідкому або вологому стані, у свіжому або сушеному та іншому вигляді), та інше.

Як слідує з матеріалів справи, вантажовідправник передав відповідачу для перевезення вугілля кам`яне (марки г-газовый) в твердому стані, яке відповідно до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД) та Митного тарифу України, встановленого Законом України № 584-VII від 19.09.2013 (Група 27 Палива мінеральні; нафта і продукти її перегонки; бітумінозні речовини; воски мінеральні) відноситься до мінеральних палив (код 2701 - вугілля кам`яне).

У зв`язку з чим, суд відхиляє заперечення відповідача в частині того, що позивачем не вірно визначена норма недостачі, яка, на думку відповідача становить 2 % від маси, зазначеної в перевізних документах для вантажів завантажених у вологому стані. На переконання суду, позивач вірно визначив норму недостачі в 1 %, оскільки мінеральне паливо прийняте до перевезення в твердому стані, доказів протилежного відповідач до суду не подав.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 ГК України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

За приписами ст. 113 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Відповідно до ст. 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення. Загальна сума відшкодування збитку за незбережений вантаж в усіх випадках не може перевищувати суми, яка сплачується за повністю втрачений вантаж. Поряд із відшкодуванням збитків у разі втрати вантажу залізниця відшкодовує стягнуту за цей вантаж провізну плату, якщо вона не включається у вартість втраченого вантажу.

Відповідно до статті 115 Статуту вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

При цьому, посилання відповідача на не підписання довідок про вартість вантажу головним бухгалтером позивача, суд відхиляє, адже, як було зазначено вище, за змістом ст. 115 Статуту залізниць України не вбачається обов`язкової форми щодо такого документу, у тому числі, необхідність його підписання саме головним бухгалтером.

При цьому, суд звертає увагу відповідача, що в п. 2.7 роз`яснень президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 №04-5/601 зазначено, що згідно зі ст. 924 ЦК України, ст. 314 ГК України та ст. ст. 114, 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної.

При цьому, Статут не передбачає обов`язкового додавання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем, а тим паче вантажовідправником або іншою уповноваженою особою вартості вантажу, з огляду на що заперечення відповідача щодо задоволення позову, які базуються на відсутності в матеріалах справи доказів оплати вартості втраченого вантажу суд відхиляє, в тому числі, у зв`язку з тим, що статтею 130 Статуту залізниць України визначений перелік документів, що слід додавати під час пред`явлення позову/претензії перевізнику, серед яких немає доказів оплати вантажу, а у відповідності до статті 115 Статуту залізниць України, в даній категорії спорів, позивачу необхідно додати документ відправника про вартість вантажу, яким може бути довідка, при цьому коло уповноважених осіб на її підписання, на рівні закону законодавцем не деталізовано, а відтак такими особами можуть бути і директор товариства або інша уповноважена особа.

З урахуванням викладеного, з огляду на те, що положення ст. 115 Статуту не визначають вичерпного переліку документів, якими може підтверджуватись вартість вантажу, суд визнає надані позивачем довідки про вартість вугільної продукції, що підписані директором позивача та начальником відділу планування інвестицій належними та допустимими доказами на підтвердження вартості відправленого вантажу.

Так само суд відхиляє заперечення відповідача в частині того, що матеріали справи не містять підтвердження виникнення взаємовідносин між залізницею та ДТЕК «Павлоградвугілля» як зазначеного в довідках власника вантажу. З матеріалів справи вбачається, що позивач не є власником втраченого майна, а виступає вантажовідправником, право на подання позову за залізничними накладними якому було передано отримувачем вугілля.

З огляду на викладене, суд відхиляє посилання відповідача на необхідність доведення позивачем обставин виникнення взаємовідносин між залізницею та ПРАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», оскільки позивач у цій справі не був власником майна, а виступав вантажовідправником; право на подання позову були передані йому отримувачем вугілля (згідно з написами на залізничних накладних).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.08.2018 у справі №910/22324/16, від 16.11.2019 у справі №910/16904/18, від 05.02.2020 у справі №910/3868/19.

При цьому, відповідачем, всупереч ст.ст. 74, 76, 77 ГПК України, ст. 23 Закону України «Про залізничний транспорт», ст. 113 Статуту залізниць України не доведено суду, що нестача вантажу виникла з незалежних від перевізника причин, тобто не спростовано відсутність своєї вини у незабезпеченні збереження переданого йому вантажу.

Відповідно до приписів ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частина 1 ст. 74 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з пункту 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку відшкодувати вартість нестачі вантажу, та в матеріалах справи містяться всі необхідні документи, що передбачені статтею 115 та 130 Статуту залізниць України, суд перевіривши здійснений позивачем обрахунок заявленої суми до стягнення дійшов висновку про його правильність, а відтак позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 86 784, 07 грн вартості недостачі вантажу підлягають задоволенню в повному обсязі.

6. Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 ст. 129 ГПК судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, у зв`язку з задоволенням позову суд покладає судовий збір за подання позову на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 73-77, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" (вул. Нагорна, буд. 1-а, с. Вовачанка, Мар`їнський район, Донецька область, 85621) до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Єжи Гедройця, буд. 5, м. Київ 150, 03150) про стягнення 86 784,07 грн задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Єжи Гедройця, буд. 5, м. Київ 150, 03150; ідентифікаційний код: 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" (вул. Нагорна, буд. 1-а, с. Вовачанка, Мар`їнський район, Донецька область, 85621, ідентифікаційний код: 33959754) 86 784 (вісімдесят сім тисяч сімсот вісімдесят чотири) грн 07 коп. - основного боргу, а також 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г. П. Бондаренко-Легких