ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року

м. Київ

Справа № 910/9177/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Васьковський О.В. - головуючий, Білоус В. В., Погребняк В. Я.,

за участю секретаря судового засідання Аліференко Т. В.

розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпідшипник"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2021

та ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.12.2020

у справі № 910/9177/20

за позовом Арбітражного керуючого Ткачука Олександра Вікторовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпідшипник"

за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів"

про визнання недійсним правочину

в межах справи №910/3093/20

за заявою Фізичної особи-підприємця Блюменфельда Максима Юрійовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Парттрейнд"

про банкрутство

Учасники справи:

арбітражний керуючий Ткачук О. В. - не з'явився;

від ТОВ "Парттрейнд" - Кучерявий Д. В. (адв.);

від ТОВ "Інтерпідшипник" - Крилов А. В. (адв.);

від АТ "Запорізький завод феросплавів" - не з'явився;

від Блюменфельда М. Ю., Бакурова А. Л. - Пихтін К. В. (адв.);

1. Короткий зміст заявлених вимог

1.1. У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/3093/20 за заявою Фізичної особи-підприємця Блюменфельда Максима Юрійовича про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Парттрейнд".

1.2. 26.06.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла заява арбітражного керуючого Ткачука Олександра Вікторовича (далі - Ткачук О. В., позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпідшипник" (далі - ТОВ "Інтерпідшипник", відповідач) про визнання недійсним договору № 29 від 03.01.2020 про відступлення права вимоги, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Інтерпідшипник" (ТОВ "Парттрейд") (далі - ТОВ "Торговий дім "Інтерпідшипник") та ТОВ "Інтерпідшипник".

1.3. Вимоги заяви мотивовані тим, що арбітражному керуючому стало відомо про укладення між ТОВ "Торговий дім "Інтерпідшипник" та ТОВ "Інтерпідшипник" спірного договору, який підпадає під ознаки недійсного правочину, оскільки договір укладений протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство ТОВ "Парттрейд" (ТОВ "Торговий дім "Інтерпідшипник"), має безоплатний характер та укладений із заінтересованою особою.

2. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2.1. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2020, яка залишена без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2021, позов арбітражного керуючого Ткачука Олександра Вікторовича задоволено. Визнано недійним договір №29 від 03.01.2020 про відступлення права вимоги, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Інтерпідшипник" (ТОВ "Парттрейд") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерпідшипник". Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерпідшипник" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Парттрейд" все отримане за Договором № 29 від 03.01.2020 про відступлення прав вимоги, а також документи, що підтверджують права вимоги до Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" на підставі Договору №67 від 16.01.2018 та Договору №111 від 28.01.2019. Розподілено судові витрати.

2.2. Судові рішення мотивовані наступним: оспорюваний договір не направлений на реальне настання правових наслідків за ним, а спрямований на зменшення активів ТОВ "Торговий дім "Інтерпідшипник" (ТОВ "Парттрейнд") у зв`язку з безоплатною передачею належного йому права вимоги на суму 94.180,72 грн; дії сторін правочину свідчать про недобросовісну поведінку при його укладенні; безоплатне відчуження права вимоги за спірним правочином здійснено із заінтересованою особою незадовго до входження ТОВ "Парттрейнд" у процедуру банкрутства, що зменшило його активи в порушення приписів статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства; зміст оспорюваного договору не відповідає критеріям розумності та добросовісності і фактично направлений на безоплатне відчуження права вимоги боргу заінтересованій особі, що суперечить вимогам частини п'ятої статті 203 Цивільного кодексу України та є підставою для визнання його недійсними у відповідності до частини першої статті 215, статті 234 Цивільного кодексу України та статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства.

3. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи

3.1. 03.01.2020 між ТОВ "Торговий дім "Інтерпідшипник" (первісний кредитор) та ТОВ "Інтерпідшипник" (далі - новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги №29 (далі - Договір), за умовами якого (пункти 1.1-1.3) первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредиторові відповідно до Договору від 16.01.2018 №67 та Договору від 28.01.2019 №111, укладених між первісним кредитором та Акціонерним товариством "Запорізький завод феросплавів" (далі - боржник). За цим Договором новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошових коштів у розмірі, визначеному в п.2.1 цього Договору. До нового кредитора не переходить право на стягнення штрафних санкцій за порушення основного договору боржником.

3.2. Згідно з п.2.1 Договору право вимоги, що відступається за цим договором, оцінене сторонами в сумі 94.180,72 грн за основним договором та підтверджується наступними видатковими накладними, які є невід`ємною частиною цього договору:

1) договір №67 від 16.01.2018: видаткова накладна №ДРП00003119 від 09.11.2018, заборгованість за якою 5.622,94 грн з ПДВ; видаткова накладна №ДРП00003139 від 15.11.2018, заборгованість за якою 2.926,08 грн з ПДВ; видаткова накладна №ДРП00003191 від 06.12.2018, заборгованість за якою 74.348,16 грн; видаткова накладна №ДРП00003218 від 13.12.2018, заборгованість за якою 2.665,39 грн з ПДВ;

2) договір №111 від 28.01.2019: видаткова накладна №ДРП00000144 від 26.04.2019, заборгованість за якою 2.114,69 грн з ПДВ; видаткова накладна №ДРП00000145 від 26.04.2019, заборгованість за якою 270,40 грн з ПДВ; видаткова накладна №ДРП00000207 від 23.07.2019, заборгованість за якою 6.233,06 грн.

3.3. Відповідно до п.п.3.2, 3.3 Договору новий кредитор зобов`язаний протягом 14 днів із дати виконання на його користь обов`язків боржником письмово повідомити первісного кредитора про це із зазначенням дати і суми виконання із додаванням завірених новим кредитором копій документів, що підтверджують таке виконання. Первісний кредитор не вправі змінювати умови основного договору без письмової згоди нового кредитора.

3.4. В п.п.4.1, 4.2 Договору передбачено, що первісний кредитор зобов`язаний передати новому кредитору документи, що підтверджують право вимоги до боржника, протягом трьох робочих днів з дня набрання чинності цим договором. Первісний кредитор не пізніше 14 робочих днів зобов`язаний повідомити боржника про відступлення права вимоги за цим договором новому кредитору.

3.5. Згідно з п.6.4 Договору додаткові угоди та додатки до цього договору є його невід`ємними частинами та мають юридичну силу в разі, якщо вони викладені в письмовій формі, підписані сторонами та скріплені їх печатками (у разі наявності).

3.6. Оспорюваний Договір підписаний зі сторони первісного кредитора ТОВ "Торговий дім "Інтерпідшипник" керівником ОСОБА_1 та зі сторони нового кредитора ТОВ "Інтерпідшипник" також керівником ОСОБА_1

3.7. Рішенням Господарського суду Запорізької області від 05.02.2020 у справі №908/3020/19, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 13.05.2020, позовні вимоги ТОВ "Торговий дім "Інтерпідшипник" до АТ "Запорізький завод феросплавів" задоволено. Стягнуто з АТ "Запорізький завод феросплавів" на користь ТОВ "Торговий дім "Інтерпідшипник" заборгованість в сумі 94.180,72 грн та 1.921,00 грн витрат по сплаті судового збору.

3.8. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 10.06.2020 у справі №908/3020/19 відмовлено в задоволенні заяви ТОВ "Інтерпідшипник" від 29.05.2020 про заміну стягувача за наказом Господарського суду Запорізької області від 19.05.2020 у справі №908/3020/19.

3.9. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.04.2020 порушено провадження у справі №910/3093/20 про банкрутство ТОВ "Парттрейд" (ТОВ "Торговий дім "Інтерпідшипник"), введено процедуру розпорядження майном ТОВ "Парттрейнд", призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Ткачука О. В.

3.10. Спірний Договір укладено ТОВ "Парттрейд" (ТОВ "Торговий дім "Інтерпідшипник") за 3 місяця до відкриття провадження у справі №910/3093/20 про банкрутство ТОВ "Парттрейнд".

3.11. Зі змісту оспорюваного правочину слідує, що він направлений на відчуження належного ТОВ "Торговий дім "Інтерпідшипник" (ТОВ "Парттрейд") права вимоги до АТ "Запорізький завод феросплавів" щодо стягнення заборгованості в сумі 94.180,72 грн, що підтверджена рішенням Господарського суду Запорізької області від 05.02.2020 у справі №908/3020/19.

3.12. Серед визначених сторонами спірного правочину умов відсутні положення щодо домовленості сторін про таку істотну умову, як ціну відступлення, що підлягає сплаті ТОВ "Торговий дім "Інтерпідшипник" (ТОВ "Парттрейд") за відчуження ним права вимоги. Таким чином, відчуження прав вимоги здійснено ТОВ "Торговий дім "Інтерпідшипник" (ТОВ "Парттрейд") безоплатно, внаслідок чого останній фактично відмовився від власних майнових вимог на суму 94.180,72 грн.

3.13. Оспорюваний договір не направлений на реальне настання правових наслідків за ним, а спрямований на зменшення активів ТОВ "Торговий дім "Інтерпідшипник" (ТОВ "Парттрейд") у зв`язку з безоплатною передачею належного йому права вимоги на суму 94.180,72 грн. Наведене дає підстави для висновку про те, що дії сторін правочину свідчать про недобросовісну поведінку при його укладенні.

3.14. Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на дату укладення оспорюваного правочину 03.01.2020 керівником ТОВ "Торговий дім "Інтерпідшипник" (ТОВ "Парттрейд") та одним із його засновників (учасників) був ОСОБА_1. Одночасно, керівником та одним із засновників (учасників) іншої сторони правочину - ТОВ "Інтерпідшипник", станом на 03.01.2020 також значиться ОСОБА_1. Тобто, оспорюваний арбітражним керуючим правочин укладений між заінтересованими особами, керівником та засновником (учасником) яких виступає одна й та сама особа - ОСОБА_1.

3.15. Безоплатне відчуження права вимоги за спірним правочином здійснено із заінтересованою особою незадовго до входження ТОВ "Парттрейнд" у процедуру банкрутства, що зменшило його активи в порушення приписів статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства.

3.16. Під час апеляційного провадження відповідач надав письмові пояснення, в яких він послався на укладення додаткової угоди від 03.01.2020 про сплату первісному кредитору новим кредитором грошових коштів в сумі 5.000 грн, що були зараховані як зустрічні однорідні вимоги, чим на переконання відповідача, підтверджується відступлення права вимоги на платній основі. Копія згаданої додаткової угоди була надана до матеріалів справи.

Однак, повідомивши про зазначені обставини лише під час судового розгляду в господарському суді апеляційної інстанції, відповідач не навів виняткових обставин та причин неможливості подання цих відомостей до господарського суду першої інстанції, що об`єктивно не залежали від нього.

4. Короткий зміст касаційної скарги

4.1. 16.04.2021 ТОВ "Інтерпідшипник" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просило скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2021 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.12.2020, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви арбітражного керуючого Ткачука Олександра Вікторовича про визнання недійсним правочину.

5. Узагальнені доводи касаційної скарги

5.1. При розгляді справи судами не було враховано висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі №378/596/16-ц від 29.09.2020, у справі №923/876/16 від 22.10.2019, у справі №310/11024/15-ц від 29.05.2019, у постановах Об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №904/2979/20 від 19.02.2021, у справі №910/12787/17 від 16.10.2020, щодо застосування приписів статей 16, 203, 215 ЦК України в контексті ефективності обраного способу захисту права у спорах з підстав недійсності правочину.

5.2. Судом апеляційної інстанції не було враховано доводи скаржника про виконання відступлених йому зобов'язань на користь боржника, а саме: 14.07.2020 приватним виконавцем Запорізького виконавчого округу Хохловим К.К. відкрито виконавче провадження № 62571338 за заявою ТОВ "Партрейнд", в рамках якого сума заборгованості (право вимоги по якій становило предмет договору про відступлення права вимоги) була примусово стягнута з АТ "Запорізький завод феросплавів" - на користь ТОВ "Парттрейнд".

5.3. Визнання спірного Договору недійсним та зобов'язання ТОВ "Інтерпідшипник" повернути все отримане за цим договором не призведе до захисту права чи інтересу ТОВ "Партнертрейнд", оскільки кошти, право вимоги щодо яких було відступлено за оспорюваним правочином, вже стягнуті ТОВ "Парттрейнд" з АТ "Запорізький завод феросплавів" у виконавчому провадженні № 62571338.

6. Позиція інших учасників справи щодо касаційної скарги

6.1. Відзиви на касаційну скаргу не надійшли, що відповідно до частини третьої статті 295 ГПК України не перешкоджає перегляду судових рішень.

7. Касаційне провадження

7.1. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги ТОВ "Інтерпідшипник" у справі № 910/9177/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Васьковський О.В., судді: Білоус В.В., Погребняк В.Я. (протокол автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 22.04.2021).

7.2. Ухвалою Верховного Суду від 11.05.2021 касаційну скаргу ТОВ "Інтерпідшипник" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2021 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.12.2020 залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, шляхом подання письмових пояснень, в яких зазначити підстави касаційного оскарження, а саме чітко вказати (1) пункт частини другої статті 287 ГПК України, (2) формулювання застосованого судами попередніх інстанцій висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується касатор, із зазначенням цієї норми права та змісту правовідносин, у яких ця норма права застосована, а також (3) обґрунтування посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням в чому саме полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах або вичерпне обґрунтування іншої, передбаченої частиною другою статті 287 ГПК України підстави касаційного оскарження.

7.3. 08.06.2021 до Верховного Суду від ТОВ "Інтерпідшипник" надійшли письмові пояснення на виконання вимог ухвали суду від 11.05.2021.

7.4. Ухвалою Верховного Суду від 23.06.2021 відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ТОВ "Інтерпідшипник" та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 27.07.2021 о 15:45.

7.5. В судовому засіданні 27.07.2021 представник ТОВ "Інтерпідшипник" підтримав касаційну скаргу з викладених у ній підстав, просив суд скаргу задовольнити та скасувати ухвалені судами попередніх інстанцій рішення у цій справі, ухваливши нове рішення про відмову у позові.

7.6. Представники ТОВ "Парттрейнд", Блюменфельда М. Ю. та Бакурова А. Л. заперечували проти доводів касаційної скарги, просили Суд залишити скаргу без задоволення з підстав її необґрунтованості.

7.7. Решта учасників справи в судове засідання 27.07.2021 не з'явилися, своїх представників не направили.

7.8. До визначеної дати проведення судового засідання від учасників справи не надійшло заяв чи клопотань, пов'язаних з рухом апеляційної скарги, із вказівкою на наявність обставин, які б об'єктивно унеможливили розгляд справи у судовому засіданні 27.07.2021. Крім того, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

7.9. Враховуючи, що явка представників у судове засідання не була визнана обов'язковою, а також з метою дотримання принципу розумності строків розгляду справи, необхідності забезпечення захисту здоров`я учасників судового процесу і співробітників суду та з урахуванням рекомендацій уповноважених суб`єктів щодо запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, суд касаційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутністю представників учасників цієї справи, які не з'явилися.

8. Позиція Верховного Суду та висновки щодо застосування норм права

8.1. Діючи в межах повноважень касаційного суду відповідно до статті 300 ГПК України, колегія суддів здійснює перегляд оскаржуваних судових рішень в межах доводів касаційної скарги.

8.2. Об'єктом касаційного оскарження у цій справі є рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалені за результатами розгляду позову арбітражного керуючого Ткачука О. В. про визнання недійсним договору №29 від 03.01.2020 щодо відступлення права вимоги, укладеного між ТОВ "Торговий дім "Інтерпідшипник" (ТОВ "Парттрейд") та ТОВ "Інтерпідшипник", з тих підстав, що правочин укладений протягом трьох років, які передували відкриттю провадження у справі про банкрутство ТОВ "Парттрейд" (ТОВ "Торговий дім "Інтерпідшипник"); договір укладено із заінтересованою особою; договір має безоплатний характер. Нормативно вимоги позову мотивовані положеннями статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).

8.3. Місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, задовольнили позов, погодившись із доводами заявника про наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним.

8.4. По суті, доводи касаційної скарги зводяться до того, що судами попередніх інстанцій не враховано ту обставину, що визнання недійсним спірного правочину не призведе до захисту права чи інтересу ТОВ "Парттрейнд", оскільки останній вже стягнув на свою користь заборгованість, право вимоги щодо якої було передано ТОВ "Інтерпідшипник" за оспорюваним Договором.

8.5. Оцінюючи доводи скаржника, надані усні заперечення на касаційну скаргу, а також перевіряючи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, суд касаційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

8.6. За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу в суді.

8.7. Частиною першою статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства визначено справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

8.8. Відповідно до частин першої, другої статті 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

8.9. Способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (п.5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №925/1265/16). Інакше кажучи, це дії, спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (п.14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі №310/11024/15-ц та пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.04.2020 у справі №610/1030/18).

8.10. Застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (висновки, наведені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі №910/3907/18).

8.11. Провадження у справі про банкрутство, на відміну від позовного провадження, призначенням якого є визначення та задоволення індивідуальних вимог кредиторів, має на меті задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможного боржника. Досягнення цієї мети є можливим за умови гарантування: 1) охорони інтересів кредиторів від протизаконних дій інших кредиторів; 2) охорони інтересів кредиторів від недобросовісних дій боржника, інших осіб; 3) охорони боржника від протизаконних дій кредиторів, інших осіб.

8.12. Розгляд та захист порушених справ у межах справи про банкрутство має певні характерні особливості, що відрізняються від позовного провадження. Передусім це зумовлено специфікою провадження у справах про банкрутство, яка полягає у застосуванні специфічних способів захисту її суб'єктів, особливостях процедури, учасників стадій та інших елементів, які відрізняють це провадження від позовного. До таких засобів віднесено інститут визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство, закріплений у статті 42 КУзПБ, який є універсальним засобом захисту у відносинах неплатоспроможності та частиною єдиного механізму правового регулювання відносин неплатоспроможності.

8.13. Стаття 42 КУзПБ визначає спеціальні правила та процедуру визнання недійсними правочинів, укладених боржником, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство. Вказана норма направлена на захист прав та інтересів кредиторів та створює умови для максимально можливого задоволення грошових вимог за рахунок майна боржника. Правочини боржника, які зменшують його власні активи, підлягають оцінці на предмет наявності в діях боржника ознак приховування/виведення майна боржника. Такі дії, як правило, спрямовані на шкоду правам та інтересам кредиторів, оскільки позбавляють їх можливості задовольнити свої вимоги за рахунок майна боржника.

8.14. Враховуючи, що КУзПБ є частиною цивільного/господарського законодавства, до правовідносин, які регулює цей Кодекс як спеціальний нормативно-правовий акт, можуть застосовуватися також норм ЦК України, зокрема щодо загальних підстав для визнання недійсними правочинів за участі боржника.

8.15. Визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 ЦК України, статтею 20 ГК України. Загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені статтею 215 цього Кодексу.

8.16. Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб'єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним як способу захисту є усталеним у судовій практиці, що зокрема підтверджується висновками, які містяться у постановах Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №910/8357/18, від 17.06.2020 у справі №910/12712/19, від 20.01.2021 у справі №910/8992/19 (910/20867/17), від 16.03.2021 у справі №910/3356/20, від 18.03.2021 у справі №916/325/20.

8.17. Як зазначалося вище, арбітражним керуючим подано заяву про визнання недійсним Договору №29 від 03.01.2020 про відступлення права вимоги з підстав, передбачених статтею 42 КУзПБ, відповідно до частини другої та третьої якої правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов'язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою; боржник уклав договір дарування. У разі визнання недійсними правочинів боржника з підстав, передбачених частиною першою або другою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути до складу ліквідаційної маси майно, яке він отримав від боржника, а в разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

8.18. Строк, встановлений у статті 42 КУзПБ (три роки, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство), становить так званий "підозрілий період", у межах якого є найбільш вірогідним вчинення боржником правочинів, опосередковано спрямованих на завдання шкоди кредиторам боржника.

8.19. З наданих до матеріалів справи доказів та встановлених судами попередніх інстанцій обставин вбачається, що:

- за умовами оспорюваного Договору ТОВ "Торговий дім "Інтерпідшипник" відступає, а ТОВ "Інтерпідшипник" набуває право вимоги до АТ "Запорізький завод феросплавів", належне ТОВ "Торговий дім "Інтерпідшипник" відповідно до договорів від 16.01.2018 №67 та від 28.01.2019 №111. Первісний кредитор зобов`язався передати новому кредитору документи, що підтверджують право вимоги до боржника;

- у спірному Договорі відсутні положення щодо домовленості сторін про таку істотну умову, як ціна відступлення, що підлягає сплаті ТОВ "Торговий дім "Інтерпідшипник" (ТОВ "Парттрейд") за відчуження ним права вимоги;

- Договір підписаний як зі сторони первісного кредитора (ТОВ "Торговий дім "Інтерпідшипник"), так і зі сторони нового кредитора (ТОВ "Інтерпідшипник") ОСОБА_1, який на дату укладення оспорюваного правочину був одночасно керівником та одним із засновників (учасників) обох названих товариств;

- за Договором відчужено належне ТОВ "Торговий дім "Інтерпідшипник" (ТОВ "Парттрейд") право вимоги до АТ "Запорізький завод феросплавів" щодо стягнення заборгованості в сумі 94.180,72 грн, яка підтверджена рішенням Господарського суду Запорізької області від 05.02.2020 у справі №908/3020/19;

- спірний Договір укладено ТОВ "Парттрейд" (ТОВ "Торговий дім "Інтерпідшипник") за 3 місяця до відкриття провадження у справі №910/3093/20 про банкрутство ТОВ "Парттрейнд".

8.20. Колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що встановлені у цій справі обставини свідчать про наявність підстав для застосування статті 42 КУзПБ та визнання спірного Договору недійсним, з огляду на наступне:

- оспорюваний правочин було укладено у "підозрілий період" (за три місяці до відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Парттрейд" (ТОВ "Торговий дім "Інтерпідшипник") - первісного кредитора);

- відчуження права вимоги здійснено ТОВ "Торговий дім "Інтерпідшипник" (ТОВ "Парттрейд") безоплатно, внаслідок чого вказане товариство фактично відмовилося від власних майнових вимог на суму 94180,72 грн;

- правочин укладений між заінтересованими особами, керівником та засновником (учасником) яких виступає одна й та сама особа - ОСОБА_1.

8.21. Скаржником наведеного не спростовано, як і не спростовано висновок судів про те, що оспорюваний договір не був направлений на реальне настання правових наслідків, обумовлених ним, а спрямований на зменшення активів ТОВ "Торговий дім "Інтерпідшипник" (ТОВ "Парттрейд") у зв`язку з безоплатною передачею належного йому права вимоги.

8.22. Відповідно до частини пятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином є фіктивним (стаття 234 ЦК України), основними ознаками якого є введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов'язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Тому, з'ясовуючи питання щодо фіктивності договору, як укладеного всупереч інтересам позивача, суд має з'ясувати дійсні наміри сторін, тобто чи була мета укладення договору іншою, аніж це випливає зі змісту договору.

8.23. Враховуючи, що оспорюваний договір є безоплатним, тобто таким, що не має очевидної економічної мети, при вирішенні питання щодо фіктивності цього договору належить враховувати дійсні мотиви, через які боржником вчинено правочин з відчуження наявної у нього майнової вимоги безоплатно і чи є такі мотиви добросовісними.

8.24. У цьому питанні колегія суддів враховує, що добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) є однією з основоположних засад цивільного законодавства і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, яка відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість.

8.25. Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

8.26. Правочини, які укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник зобов'язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника, повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов'язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора (висновок, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №910/8357/18).

8.27. Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами, повинна утримуватися від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається "про людське око", таким критеріям відповідати не може.

8.28. Цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку) про стягнення коштів, що набрало законної сили. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Подібна правова позиція неодноразово була викладена Верховним Судом у своїх постановах, зокрема від 20.01.2021 у справі №910/8992/19 (910/20867/17), від 13.10.2020 у справі №04/14-10/5026/2337/2011.

8.29. Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України) (відповідний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц).

8.30. Сукупність встановлених у цій справі обставин (укладення ТОВ "Торговий дім "Інтерпідшипник" (ТОВ "Парттрейд") за три місяці до входження у процедуру банкрутства спірного договору про безоплатне відступлення права вимоги на користь заінтересованої особи, наслідком чого стало зменшення обсягу майнових активів боржника) підтверджує висновок судів попередніх інстанцій про те, що зміст оспорюваного Договору не відповідає критеріям розумності та добросовісності, а сам Договір не був направлений на реальне настання правових наслідків, обумовлених ним, що суперечить вимогам частина п'ятої статті 203 ЦК України, яка містить загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину та є підставою для визнання цього Договору недійсними згідно з положеннями статей 215, 234 ЦК України і статті 42 КУзПБ.

8.31. Доводи касаційної скарги, наведені у пункті 5.1 цієї постанови, відхиляються колегією суддів, оскільки зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що суди попередніх інстанцій під час розгляду цієї справи врахували висновки Верховного Суду щодо визначення ефективності обраного способу захисту у подібних спорах, а також особливості розгляду та захисту порушених справ у межах справи про банкрутство, які відрізняються від позовного провадження, що не спростовано скаржником.

8.32. А тому, у разі якщо оспорюваний договір, за встановлених судами попередніх інстанцій порушень законодавства при його укладанні, залишиться чинним, він може мати правові наслідки для сторін цього договору або особи, право вимоги до якої було відступлено. Натомість визнання його недійсним та застосування наслідків недійсності правочину поверне сторони договору у попередній стан, зокрема до ТОВ "Торговий дім "Інтерпідшипник" (ТОВ "Парттрейд") повернеться право майнової вимоги на суму 94.180,72 грн, що сприятиме захисту прав та інтересів кредиторів у справі про банкрутство ТОВ "Парттрейд" шляхом задоволення їх грошових вимог за рахунок майна боржника.

8.33. Аргументи касаційної скарги, викладені у пунктах 5.2, 5.3 цієї постанови, відхиляються колегією суддів, оскільки з матеріалів справи вбачається, що на стадії апеляційного перегляду рішення місцевого господарського суду у цій справі скаржником надавалися пояснення та докази, про існування яких суд першої інстанції не був повідомлений. Зокрема, скаржник надав додаткову угоду до оспорюваного договору, за умовами якої передбачалася сплата 5000,00 грн за відступлення права вимоги, але вказані обставини не встановлювалися судом, оскільки відповідні пояснення та докази були надані скаржником без дотримання вимог статті 269 ГПК України щодо порядку подання доказів, які не надавалися суду першої інстанції. Що ж до посилання скаржника на виконання відступлених відповідачу зобов'язань на користь боржника, то вказані обставини не спростовують висновку судів першої та апеляційної інстанцій про недійсність оспорюваного договору, а тому не впливають на суть ухвалених у цій справі рішень.

8.34. За змістом частин 1, 2, 5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

8.35. Враховуючи викладене у цій постанові, суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що оскаржувані судові рішення відповідають наведеним вимогам, оскільки ухвалені відповідно до фактичних обставин справи, з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстави для їх зміни чи скасування відсутні, що не спростовано скаржником.

9. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

9.1. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції, за результатами розгляду касаційної скарги, має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

9.2. Згідно зі статтею 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

9.3. Враховуючи наведене вище, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування чи зміни ухвалених у цій справі судових рішень.

10. Судові витрати

10.1. У зв'язку з тим, що Суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги, витрати по сплаті судового збору за подання касаційної скарги відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпідшипник" залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2021 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.12.2020 у справі № 910/9177/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. В. Васьковський

Судді В. В. Білоус

В. Я. Погребняк