ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22 липня 2021 року Справа № 926/1672/21

Суддя Ковальчук Т.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом

Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Арсенал Страхування, м. Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю Дако Інвест, м. Чернівці,

третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 ,

про відшкодування шкоди в сумі 138873,67 грн.,

за участю секретаря судового засідання Гаврилюк І.С.,

представників сторін:

позивача не з`явився,

відповідача не з`явився,

третьої особи не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство Страхова компанія Арсенал Страхування, м. Київ, звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Дако Інвест, м. Чернівці, про відшкодування в порядку регресу шкоди в сумі 138873,67 грн., заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач, як страховик, виплатив громадянину ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі вартості відновлювального ремонту автомобіля марки Peugeot 208, пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді, скоєній працівником відповідача водієм ОСОБА_1 , унаслідок чого позивач набув права вимоги до ТОВ Дако Інвест відповідно до статті 1172 Цивільного кодексу України.

Ухвалою від 27.04.2021 позовну заяву ПрАТ Страхова компанія Арсенал Страхування залишено без руху, заявнику встановлено строк протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Заявою від 28.04.2021 ПрАТ Страхова компанія Арсенал Страхування своєчасно усунуло недоліки позовної заяви, з урахуванням чого ухвалою від 11.05.2021 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати її за правилами загального провадження за участю представників сторін, залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 (м. Слов`янськ Донецької області), підготовче засідання призначено на 01.06.2021, сторонам встановлено строки для подання відзиву на позов та відповіді на відзив.

13.05.2021 судом у порядку частини 6 статті 176 Господарського процесуального кодексу України зроблено запит до Головного управління Державної міграційної служби у Донецькій області для отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 .

31.05.2021 від позивача надійшла заява від 24.05.2021 про надання доказів на підтвердження розміру судових витрат з додатками та клопотання від 24.05.2021 про розгляд справи без участі представника позивача.

Електронним листом від 28.05.2021 на запит суду від 13.05.2021 Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області надало інформацію, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 27.01.2016 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 01.06.2021 підготовче засідання у справі відкладено на 17.06.2021 в зв`язку з відсутністю в матеріалах справи доказів повідомлення відповідача і третьої особи про дату, час і місце розгляду справи.

Після відкладення підготовчого засідання ухвалою від 01.06.2021 від ПрАТ Страхова компанія Арсенал Страхування надійшло клопотання від 03.06.2021 про розгляд справи без участі представника позивача.

Ухвалою від 17.06.2021 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 06 липня 2021 року за участю представників сторін.

Ухвалою від 06.07.2021 розгляд справи в судовому засіданні відкладено на 22.07.2021 у зв`язку з неявкою представника відповідача, участь представників сторін і третьої особи у судовому засіданні визначено на їх розсуд.

У судове засідання 22.07.2021 представники сторін і третя особа не з`явилися.

Позивач надіслав до суду клопотання від 08.07.2021 про розгляд справи без участі його представника.

Представники відповідача і третьої особи про причини неявки своїх представників не повідомили.

Надіслана відповідачеві ухвала від 06.07.29021 повернулася без вручення з відміткою підприємства зв`язку про відсутність адресата.

Нормою частини 7 статті 120 ГПК України встановлено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Третій особі ухвала від 06.07.2021 надіслана належним чином, його участь в судовому засіданні обов`язковою не визнавалася.

Відзиву від позивача на позов не надійшло, в зв`язку з чим суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 9 статті 165 ГПК України.

Розглянувши в судовому засіданні 22.07.2021 матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд встановив наступне.

26 червня 2018 року між Приватним акціонерним товариством Страхова компанія Арсенал Страхування (за текстом договору Страховик) та ОСОБА_2 (за текстом договору Страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 706/18-Т/Х/01 (далі Договір страхування), згідно якого ПРАТ CK Арсенал Страхування зобов`язалося компенсувати ОСОБА_2 прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками, що наведені у п. 22.2 цього Договору, які носять ознаки ймовірності та випадковості (а.с. 6-10, 11).

Відповідно до пунктів 5, 7, 10 Договору страхування застраховано автомобіль ОСОБА_2 марки Peugeot 208, д/н НОМЕР_1 від, зокрема, збитків внаслідок ДТП у межах загальної страхової суми 310000,00 грн. (франшиза 0,00 грн., п. 12.3) (а.с. 14).

Договір страхування укладено на період з 29.06.2018 по 28.06.2019.

07 листопада 2018 року в м. Харків на пр. Архітектора Альошина - вул. Лосівська, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Peugeot 208, д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , автомобіля Renault Magnum, д/н НОМЕР_2 , та напівпричепа Krone, д/н НОМЕР_3 , під керуванням водія юридичної особи ОСОБА_1 , що засвідчується відповіддю від НПУ за ідентифікатором картки ДТП в системі НПУ НОМЕР_4 (а.с. 17-19).

Згідно постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22.02.2018 року у справі № 644/9294/1, винним у вчиненні ДТП 07 листопада 2018 року на перехресті вул. Лосівської та проспекту Архітектора Альошина в м. Харкові, в якій заподіяно механічних пошкоджень автомобілям, в тому числі Peugeot 208, д/н НОМЕР_1 , визнано ОСОБА_1 , провадження у справі відносно нього закрито в зв`язку зі спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 41).

У даній постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 працює в ТОВ Інформтрейд, однак, згідно запису у трудовій книжці на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди 07.11.2018 ОСОБА_1 працював водієм у Товаристві з обмеженою відповідальністю Дако Інвест (записи №№ 19, 20, а.с. 40).

У зв`язку з пошкодженням автомобіля в ДТП 07.11.2018 ОСОБА_2 подав до ПрАТ Страхова компанія Арсенал Страхування заяву про настання події, що має ознаки страхового випадку, за договором добровільного страхування транспортного засобу (а.с. 12).

За результатами огляду транспортного засобу Peugeot 208, д/н НОМЕР_1 , Страховиком (позивачем) було складено Страховий акт № 006.01586418-1 від 26.12.2018 та здійснено розрахунок страхового відшкодування від 22.12.2018 р., згідно якого страхова виплата на користь ОСОБА_2 визначена у розмірі 138873,67 грн., з яких вирішено сплатити страхувальнику 131899,67 грн. на розрахунковий рахунок в ОТП Банк, а суму 6974,00 грн. зарахувати в рахунок сплати чергового платежу за договором страхування № 706/18-Т/Х/01 від 26.06.2018 (а.с. 16, 20, 21).

За замовленням позивача Товариством з обмеженою відповідальністю Експертно-Асистуюча Компанія Фаворит було складено Звіт від 27.12.2018 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу і ремонтну калькуляцію № 9034 від 27.12.2018, згідно з якими визначено вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу Peugeot 208, д/н НОМЕР_1 , у розмірі 140389,27 грн. (а.с. 20-39).

Платіжним дорученням № 9744883 від 27.12.2018 позивач виплатив ОСОБА_2 131899,67 грн. страхової виплати згідно Акту № 006.01586418-1 від 26.12.2018 (а.с. 15).

13.01.2021 позивач звернувся до ТОВ Дако Інвест з претензією на суму 138873,67 грн., в якій просив сплатити регрес за страховим відшкодуванням, виплаченим ОСОБА_2 за договором страхування в зв`язку з ДТП 07.11.2018, проте відповіді не отримав (а.с. 42, 43).

Документів, які б підтверджували, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 була застрахована в установленому порядку, матеріали справи не містять.

Вирішуючи спір, суд застосовує такі норми законодавства України.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

За змістом частин 1-3 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За загальним правилом відповідно до частин 1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною 1 статті 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (статті 980 ЦК України).

Згідно положень статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічна норма міститься в статті 27 Закону України Про страхування, який регулює відносини у сфері страхування і спрямований на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб.

Виходячи з наведеного, страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором) набуває прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому, деліктне зобов`язання не припиняється, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик.

Статтею 29 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Аналогічна норма міститься у статті 9 Закону України Про страхування.

Враховуючи вищезазначені правові приписи, дослідивши умови Договору страхування та порядок визначення страхової виплати ОСОБА_2 у сумі 138873,67 грн., суд дійшов висновку про те, що розмір вказаної виплати позивачем визначено вірно та у зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 , винного у вчиненні ДТП, не була застрахована, у відповідача як роботодавця, що згідно статті 1172 ЦК України несе відповідальність за шкоду, завдану його працівником, виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в розмірі суми, право на вимогу якої перейшло до останнього в розмірі здійсненої страхової виплати (в тому числі 6974,00 грн., зарахованих в рахунок чергового платежу за договором страхування).

Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача суми відшкодування в порядку регресу в розмірі 138873,67 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. (статті 76, 77 ГПК України).

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У ході розгляду справи суд встановив, що позовні вимоги підтверджуються наданими позивачем доказами, а відповідач їх не спростував.

У зв`язку із задоволенням позову у повному обсязі на відповідача належить покласти витрати позивача зі сплати судового збору в сумі 2270,00 грн. відповідно до норми пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України.

До позовної заяви позивачем додано заяву про попередній (орієнтовний) розрахунок витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом сплати, у сумі 22270,00 грн., з яких 2270,00 грн. судовий збір, 10000,00 грн. витрати на проведення експертизи та 10000,00 грн. на правову допомогу (а.с. 4).

Експертиза у справі не призначалася і не проводилася.

У ході розгляду справи позивач подав заяву від 24.05.2021 про надання доказів на підтвердження розміру судових витрат з додатками.

Згідно з договором № 110119 від 11.01.2019 про надання правничої допомоги і ордером серія ЗП № 70268 від 16.04.2021 правову допомогу позивачеві (довіритель за договором) у даній справі надавав адвокат Данилов А.Г. (а.с. 44-47).

Відповідно до пункту 3.1 договору № 110119 від 11.01.2019 за правову допомогу Довіритель сплачує Адвокату винагороду в розмірі, визначеному додатком № 1 до цього Договору.

В якості додатку № 1 позивач надав акт виконаних робіт № 926/1672/21 від 12.05.2021, згідно якого адвокат Данилов А.Г. надав ПрАТ СК Арсенал Страхування юридичну допомогу у справі за позовом до ТОВ Дако Інвест на суму 9000,00 грн. з переліком видів правничої допомоги (а.с. 90). Платіжним дорученням № 26184519 від 17.05.2021 позивач оплатив адвокату Данилову А.Г. за надання правової допомоги 9000,00 грн. (а.с. 89).

За змістом статті 123 Господарського процесуального кодексу України до судових витрат, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 ГПК України урегульовано, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктом 1 частини 4 статті 129 ГПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (крім судового збору), у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Судові витрати на оплату послуг адвоката підлягають відшкодуванню лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату або адвокатському об`єднанню стороною, котрій такі послуги надавались, оплата послуг адвоката підтверджується відповідними фінансовими документами, і якщо такі послуги надавались адвокатом, а не будь-яким представником.

Заяви про неспівмірність витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката Данилова А.Г. від відповідача не надходило і очевидної неспівмірності суд не вбачає.

Витрати позивача на правничу допомогу адвоката в сумі 9000,00 грн. у даній справі підтверджуються наданими доказами, визначені на підставі договору № 110119 від 11.01.2019 про надання правничої допомоги, доводи і докази з боку відповідача про неспівмірність розміру цих витрат позивача відсутні, отже, враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, вказані витрати належить покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 20, 126, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Арсенал Страхування до Товариства з обмеженою відповідальністю Дако Інвест, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди в сумі 138873,67 грн. задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Дако Інвест (58000, м. Чернівці вул. Капеланська, буд. 3, ) на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Арсенал Страхування (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 154, ) 138873,67 грн. відшкодування витрат, 2270,00 грн. судового збору та 9000,00 грн. витрат на професійну правову допомогу адвоката.

З набранням судовим рішенням законної сили видати наказ.

Строк і порядок набрання рішенням законної сили та його оскарження.

Відповідно до статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (стаття 257 ГПК України).

Повний текст підписано 22.07.2021.

Суддя Т.І. Ковальчук

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.