ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"21" липня 2021 р.Справа № 922/4169/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання Закопайло О.В.

за участю представників учасників процесу:

прокурора Ногіна О.М, посвідчення № 057318 від 09.10.2020 р.

першого відповідача Скидан М.А., самопредставництво

другого відповідача Скидан М.А., самопредставництво

третього відповідача не з`явився

четвертого відповідача: Нагорний Е.Ф., адвокат, ордер серія ПТ № 175237 від 13.01.20 р.

в межах підготовчого провадження, розглянувши справу

за позовом Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова, місто Харків,

до: 1) Харківської міської ради, місто Харків,

2) Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, місто Харків,

3) фізичної особи-підприємця Каруна Олексія Олександровича, місто Харків,

4) фізичної особи/фізичної особи-підприємця Проценка Олексія Вікторовича, місто Харків,

про скасування в частині рішення органу місцевого самоврядування, визнання договору купівлі-продажу недійсним та повернення майна у комунальну власність,-

здійснюється фіксування судового процесу технічними засобами - програмно апаратним комплексом "Діловодство суду", серійний номер диска CD-R 922/4169/19.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Керівник Харківської місцевої прокуратури № 1 Харківської області звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідачів, Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської області, Фізичної особи-підприємця Каруни Олексія Олександровича, Фізичної особи-підприємця Проценка Олексія Вікторовича про визнання незаконним та скасування рішення 9 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 20 вересня 2017 року за № 757/17 "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" в частині, а саме п. 62 додатку до рішення; визнання недійсним договір № 5633-В-С від 17 вересня 2018 року купівлі-продажу нежитлових приміщень 2-го поверху № 52, 53 у нежитловій будівлі літ "А-2", площею 70,7 кв. м. розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та нежитлових приміщень 2-го поверху 7/100 місць спільного загального користування : приміщень № 54, 55, 56 в нежитловій будівлі літ. "А-2", площею 5,3 кв. м. розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 75,9 кв. м., витребувати у ОСОБА_1 на користь територіальної громади міста Харкова нежитлові приміщення 2-го поверху № 52, 53 у нежитловій будівлі літ "А-2", площею 70,6 кв. м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та нежитлових приміщень 2-го поверху 7/100 місць спільного загального користування: приміщень № 54,55,56 в нежитловій будівлі літ. "А-2", площею 5,3 кв. м. розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 75,9 кв. м. та загальною вартістю 254.640,00 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 12 березня 2020 у справі № 922/4169/19 в задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі. Додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 25 березня 2020 року у справі № 922/4169/19 задоволено заяву представника ФОП Каруни О.О. про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат. Стягнуто з прокуратури Харківської області на користь фізичної особи - підприємця Каруни Олексія Олександровича понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11 500,00 грн. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 04 червня 2020 року рішення Господарського суду Харківської області від 12 березня 2020 року у справі № 922/4169/19 змінено в частині мотивів відмови у задоволенні позову. Додатковою постановою Східного апеляційного господарського суду від 18 червня 2020 року у справі № 922/4169/19 задоволено заяву представника ФОП Каруни О.О. про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат. Стягнуто з прокуратури Харківської області на користь фізичної особи - підприємця Каруни Олексія Олександровича понесені фізичною особою-підприємцем Каруною Олексієм Олександровичем судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 500,00 грн. Постановою Верховного Суду від 18 березня 2021 року касаційне провадження у справі № 922/4169/19 за касаційними скаргами Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради і Харківської міської ради на постанову Східного апеляційного господарського суду від 04 червня 2020 закрито. Касаційну скаргу заступника прокурора Харківської області задоволено частково. Рішення Господарського суду Харківської області від 12 березня 2020 року у незміненій частині і додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 25 березня 2020 року та постанову Східного апеляційного господарського суду від 04 червня 2020 року і додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду від 18 червня 2020 року у справі № 922/4169/19 скасовано. Справу № 922/4169/19 передано на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.

05 квітня 2021 року справа № 922/4169/19 надійшла до господарського суду Харківської області. 06 квітня 2021 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначено суддю-доповідача по справі № 922/4169/19 суддю Калініченко Н.В.

08 квітня 2021 року прийнято справу № 922/4169/19 до провадження судді-доповідача Калініченко Н.В. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Почато у справі № 922/4169/19 підготовче провадження. 07 червня 2021 року продовжено строк підготовчого провадження у справі № 922/4169/19 до 06 липня 2021 року.

У відповідності до частини 3 статті 177 ГПК України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

У пунктах 2, 4 частини 3 статті 129 Конституції України закріплені такі основні засади судочинства як: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Зазначені принципи знайшли своє відображення у статтях 7, 13 ГПК України, а тому господарські суди зобов`язані реалізовувати їх під час здійснення господарського судочинства.

Закон України "Про судоустрій та статус суддів" (пункт 3 статті 7) також гарантує право кожного на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція покликана гарантувати не теоретичні або примарні права, а права, які є практичними і ефективними. Це особливо стосується права на доступ до суду, зважаючи на помітне місце, відведене у демократичному суспільстві праву на справедливий суд (див. рішення у справах "Ейрі проти Ірландії", від 09 жовтня 1979 року, пункт 24, Series A N 32, та "Гарсія Манібардо проти Іспанії", заява №38695/97, пункт 43, ECHR 2000-II).

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що під час розгляду справи постало питання суб`єктності учасників справи, зокрема, судом звернуто увагу на ту обставину, що прохальна частина позову містить відмінності від суб`єктного складу учасників справи, визначений вступній частині позову (позов скерований до фізичної особи-підприємця Проценко О.В., а позовна вимога стосується фізичної особи ОСОБА_1 ), а одним із завдань підготовчого процесу є остаточне визначення складу учасників справи, а відтак суд був зобов`язаний, з метою здійснення подальші процесуальні дії, встановити для прокурора додатковий часу для надання відповіді по суб`єктному складу учасників даної справи, що в сукупності є підставою вважати, що строк, встановлений у статті 177 ГПК України, для даної господарської справи, є не розумним, з урахуванням окреслених вище обставин справи.

Щодо даного питання прокурором скерована заява (вх. № 13166 від 07 червня 2021 року), в якій спираючись на технічну помилку, просить вважати вірним найменування четвертого відповідача фізична особа ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представником четвертого відповідача наголошено на тому, що прокурор діє не у спосіб, передбачений нормами Господарського процесуального кодексу України, і в цьому разі необхідно останньому формувати заяву про заміну учасника справи, яка формується в порядку статті 48 ГПК України.

Прокурор в кожному судовому засіданні, в якому поставало питання суб`єктного складу учасників справи у даній справі, підтримував ту позицію, що Проценко О.В., як фізична особа, має спеціальний статус фізичної особи-підприємця, що не спростовує його обов`язку відповідати перед законом.

При цьому, представник четвертого відповідача наголошував на необхідності належного формування учасників даної справи, оскільки фізична особа ОСОБА_1 та фізична особа-підприємець Процекнко О.В. є однією особою, втім має різний правовий статус, який має принципове значення для спірних правовідносин.

21 липня 2021 року у судовому засіданні прокурор підтримав свою позицію ,яка виражається у тому, що суб`єктний склад учасників даної справи є належним і справа підлягає подальшому розгляду, четвертий відповідач заперечував проти даного факту.

21 липня 2021 року, у відповідності до норми статті 233 Господарського процесуального кодексу України, судом було проголошено вступну та резолютивну частину ухвали.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників учасників справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши подані суду докази, перевіривши відповідність доводів сторін фактичним обставинам справи, судом встановлено необхідність залишення позову без розгляду з наступних підстав.

Направляючи справу на новий розгляд Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року вказав на те, що поза увагою судів попередніх інстанцій залишилось те, що позовна вимога про витребування спірного майна на користь територіальної громади міста Харкова пред`явлена саме до ОСОБА_1 , який не був покупцем майна за процедурою його приватизації, у зв`язку з чим, судами не надано жодної правової оцінки можливості застосування у такому випадку практики ЄСПЛ у спорах щодо порушення частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Окрім цього, поза увагою судів попередніх інстанцій залишилося те, що прокурор просив витребувати нерухоме майно у фізичної особи ОСОБА_1 , яке як встановили суди, належить йому на праві приватної власності саме як фізичній особі.

Тобто, встановлення питання до кого скеровано позов (в частині витребування майна) і хто саме є відповідачем у даній справі за цією вимогою є ключовим, а відтак потребує дослідження судом під час нового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 ГПК у справах позовного провадження учасниками справи є сторони (позивач і відповідач), треті особи. Сторони є основними, самостійними та обов`язковими учасниками справ позовного провадження. У цивільному процесуальному законодавстві немає дефініцій понять "позивач" і "відповідач", лише визначається, хто ними може бути (ч. 2 ст. 48 ГПК України).

Відповідачем в господарському судочинстві має бути особа, якій не просто пред`явлено позов, а яка має відповідати за цим позовом. Тобто судом має бути встановлена визначальна ознака належності відповідача. Адже первісний відповідач, на якого вказав позивач, не завжди є належним. А питання належності відповідача, відповідно до чинного ГПК України, вирішується на підготовчому засіданні (п. 4 ч. 2 ст. 182 ГПК України).

При цьому, передує виконанню всіх умов підготовчого провадження, відкриття провадження у справі та встановлення виконання позивачем всіх вимог, які ставляться до позовної заяви, зокрема статті 162, 164, 172 ГПК України.

Дана справа знаходиться на новому розгляді, із визначенням Верховним Судом питань, які послугували направленню справи до суду першої інстанції, оскільки суд касаційної інстанції не може з`ясовувати фактичні обставини, оскільки дана процесуальна дія виходить за межі повноважень касаційної інстанції, передбачених статтею 300 ГПК України, та має бути здійснено в ході нового розгляду справи.

Судом встановлено, що позовна заява разом із додатками була скерована на адресу САМЕ фізичної особи-підприємця Проценко О.В., як учасника справи, втім вже позовна вимога стосується фізичної особи Проценко О.В.

21 липня 2021 року, з метою з`ясування суб`єктного складу учасників справи, прокурор відповідав на запитання суду, однак обґрунтованої відповіді з приводу того, що в матеріалах позовної заяви міститься витяг з ЄДРПОУ щодо фізичної особи-підприємця Проценко О.В. і скерування позову до фізичної особи-підприємця Проценко О.В. прокурор так і не надав.

Позовна вимога це вимога особи, яка вважає, що її права було порушено, до особи, яка, на думку першої особи, порушила її права, перебувають у стані існування спірних відносин у зв`язку з порушенням або оспорюванням суб`єктивного права. Будь-яке звернення до суду з позовом передбачає наявність в особи вимоги до певної особи, яка порушила, оспорює чи не визнає її право. Фактично йдеться про дві вимоги: вимогу позивача до відповідача (матеріально-правову) та вимогу позивача до суду (процесуально-правову), які саме в поєднанні формують таке процесуальне явище, як позов.

Змістовний аналіз норм ГПК України дає змогу стверджувати, що саме процесуальні дії суду безпосередньо впливають на динамічність цивільних процесуальних правовідносин. Тому для виникнення, зміни чи припинення господарських процесуальних правовідносин законодавець передбачає сукупність юридичних фактів, завершальною серед яких є дія суду.

В даному разі суд декілька разі намагався створити прокурору умови з метою надання обґрунтованих пояснень щодо суб`єктного складу учасників справи, а також пояснення в частині скерування позовної заяви із додатками до фізичної особи-підприємця Проценко О.В., замість фізичної особи Проценко О.В.

Представлені до суду пояснення, а також формування заяви щодо наявності технічної описки у тексті позовної заяви (вступна частина позову) не є тою процесуальною дією, яка вирішить проблему, яка постала перед судом (склад учасників справи), оскільки вступна, мотивувальна та прохальна частини позову, а також докази на обґрунтування позовних вимог, різняться щодо статусу фізичної особи-підприємця Проценко О. В. чи фізичної особи Проценко О.В.

21 липня 2021 року в судовому засіданні прокурор висловив позицію, що фізична особа-підприємець та фізична особа є ідентичними особами, які мають тотожний статус.

Втім, суд не погоджується із такою позицією прокурора, оскільки з аналізу цивільного законодавства вбачається, що кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (ст. 42 Конституції України). Це право закріплено й у ст. 50 ЦК України, у якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Тобто фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому правовий статус фізична особа - підприємець сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх.

Також суд звертається до правових висновків наведених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі № 911/4144/16 та постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 922/2246/19, відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 2-7615/10, від 05 червня 2018 року у справі № 522/7909/16-ц та від 04 вересня 2019 року у справі № 761/5115/17, наявність статусу підприємця не підтверджує те, що з моменту державної реєстрації фізичної особи-підприємця така особа виступає як підприємець у всіх правовідносинах.

Тобто, "фізична особа-підприємець" та "фізична особа" мають різний правовий статус, і не мають ідентичного статусу, а відтак наявність у фізичної особи статусу суб`єкта господарювання не означає, що усі правовідносини за її участю є господарськими. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 910/16713/15 та від 17 жовтня 2018 року у справі № 922/2972/17.

Вище наведене спростовує висновки прокурора, надані у даній справі з приводу суб`єктного складу учасників справи.

В розрізі викладеного, враховуючи неможливість встановити точний склад учасників справи, а недолік позовної заяви, який міг бути усунений через подання примірника позовної заяви, який відповідав вимогам статті 162, 164, 172 ГПК України, не містив розбіжності між вступною та прохальною частинами позову щодо позовних вимог, які стосуються ідентичних учасників справи (а не як в даному випадку прохальна частина позову щодо четвертого відповідача містить відмінності у вступній частині позову), що передбачає підготовча стадія розгляду справи, прокурором не вчинено, а з приводу заяви про виправлення технічної описки у четвертого відповідача є заперечення, оскільки у всіх процесуальних документах та заявах по суті справи останній виступав як фізична особа-підприємець, і дана обставина (склад учасників справи) був той обставиною, яка визначила, що строк, встановлений ст. 177 ГПК України, є не розумним у даній справі, тобто суд враховуючи наявність суперечок з приводу суб`єктного складу учасників справи сприяв всебічному і повному дослідженню цих обставин у сукупності через надання кожному висловитись у письмовій формі, що є безумовним дотриманням принципу змагальності у сприянні кожному довести ті обставини, які мають значення для справи, оскільки статус четвертого відповідача належним чином не визначений, а відтак суд не може достеменно встановити додержання прокурором вимог статей 162, 164, 172 ГПК України, які ставляться як обов`язкові до поданого позову.

Частиною 2 статті 185 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу, зокрема, про залишення позовної заяви без розгляду.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України суд має право залишити позов без розгляду лише у разі, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172, 173 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Так, як вже було зазначено вище, суд сприяв прокурору та надав час для формування своєї позиції щодо належного суб`єктного складу учасників справи, втім прокурором не здійснено активної дії, подача заяви про виправлення описки не може вважатись належним процесуальним документом, оскільки у четвертого відповідача наявні обґрунтовані заперечення щодо цієї дії прокурора.

Враховуючи у сукупності всі вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позов у даній справі підлягає залишенню без розгляду.

Водночас, суд звертає увагу, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка кореспондується із правовою конструкцією статті 226 Господарського процесуального кодексу України, дає можливість стороні розраховувати на захист своїх прав та доступ до правосуддя через передбачену законом процесуальну можливість повторного подання позовної заяви після усунення обставини, що були підставою для залишення позову без розгляду.

Враховуючи залишення позову без розгляду, подана заяви четвертого відповідача про закриття провадження у справі (вх. № 10464 від 11 травня 2021 року) втратила свою актуальність.

Керуючись пунктом 1 частини 2 статті 185, статтями 226, 232-236 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Харківської області,-

УХВАЛИВ:

Позов Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова, місто Харків, до Харківської міської ради, місто Харків, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, місто Харків, фізичної особи-підприємця Каруна Олексія Олександровича, місто Харків, фізичної особи/фізичної особи-підприємця Проценка Олексія Вікторовича, місто Харків, про скасування в частині рішення органу місцевого самоврядування, визнання договору купівлі-продажу недійсним та повернення майна у комунальну власність залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду відповідно до статей 255-257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень кодексу.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Повну ухвалу підписано 23 липня 2021 року.

Суддя Н.В. Калініченко

справа № 922/4169/19