РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.07.2021Справа № 910/5402/21

Господарський суд міста Києва в складі судді Привалова А.І., за участю секретаря судового засідання Мазура В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження

справу № 910/5402/21

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Луганськгаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

про стягнення 15 800 000,00 грн

За участю представників сторін:

від позивача: Базилевський С.Б.;

від відповідача: Щербина В.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Луганськгаз" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" про стягнення 15 800 000,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач безпідставно набув кошти в розмірі 15 800 000,00 грн, які були перераховані АТ "АКБ "Конкорд" в якості фінансового забезпечення, у зв`язку з неналежним виконання Договору транспортування природного газу № від 31.12.2019, оскільки рішенням Господарського суду Луганської області від 21.10.2020 по справі № 913/345/20 було встановлено відсутність порушення зобов`язань за вказаним договором.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2021 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

05.05.2021 на адресу суду від Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Луганськгаз" надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, до якої, зокрема, додано позовну заяву у новій редакції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2021 відкрито провадження у справі №910/5402/21 та ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 17.06.2021.

10.06.2021 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти позову заперечує та зазначає про правомірне набуття спірних коштів.

Присутній у судовому засіданні 13.05.2021 представник позивача позовні вимоги підтримав та не заперечував щодо призначення справи до судового розгляду.

Представник відповідача в засідання суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 17.06.2021.

Присутній у судовому засіданні 17.06.2021 представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача проти позову заперечив.

В судовому засіданні 17.06.2021, враховуючи відсутність будь-яких інших заяв і клопотань представників сторін та оскільки судом вирішені питання, зазначені у ч. 2 ст.182 Господарського процесуального кодексу України, а також здійснені усі дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 01.07.2021.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 01.07.2021, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

УСТАНОВИВ:

Відповідно до п. 1 ст. 32 Закону України «Про ринок природного газу» транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами.

За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу.

Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2493 затверджено Кодекс газотранспортної системи (надалі - Кодекс ГТС).

Згідно з п. 5 глави І розділу І Кодексу ГТС договір транспортування це договір який, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі Типового договору транспортування природного газу, затвердженого НКРЕКП.

Замовник послуг транспортування відповідно до положень Кодексу ГТС юридична особа або фізична особа підприємець, яка на підставі договору транспортування, укладеного з оператором газотранспортної системи, замовляє одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування).

Як вбачається з матеріалів справи, 31.12.2019 між AT «ЛУГАНСЬКГАЗ» (за договором - замовник) та ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" (за договором - оператор) було укладено Договір транспортування природного газу № .

Відповідно до п. 2.1 договору, Оператор надає Замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а Замовник сплачує Оператору встановлену в цьому Договорі вартість таких послуг (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

Послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором (п. 2.2 Договору).

Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі ГТС, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів, (п. 2.6. Договору).

Замовник зобов`язаний, надати Оператору фінансове забезпечення в порядку, встановленому у Кодексі ГТС та цьому Договорі (п. 4.1. Договору).

Замовник має право отримувати від Оператора послуги належної якості та в обумовлені цим Договором строки, замовляти транспортування та одержувати з газотранспортної системи обсяги природного газу, що відповідають його підтвердженим номінаціям/реномінаціям (п. 4.2 Договору).

У разі виникнення у Замовника негативного добового небалансу Оператор здійснює продаж Замовнику, а Замовник купівлю в Оператора природного газу в обсягах негативного добового небалансу за ціною, яка встановлюється розділом XIV Кодексу ГТС (п. 9.2. Договору).

У випадку якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця, Оператор до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, надсилає Замовнику рахунок на оплату за добовий небаланс (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця). Замовник має оплатити рахунок на оплату за добовий небаланс у термін до 5 робочих днів, крім вартості послуг, визначених абзацом другим цього пункту (п. 9.3. Договору).

Якщо загальна вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця, Оператор до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, повідомляє Замовника про розмір грошових коштів, які підлягають виплаті Замовнику (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця). Виплата грошових коштів здійснюється на рахунок Замовника у термін до 5 робочих днів з дня повідомлення (п. 9.4. Договору).

Розбіжності щодо вартості щодобових небалансів підлягають урегулюванню відповідно до умов цього Договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість добових небалансів, яку Замовник зобов`язаний сплатити у строк, визначений пунктом 9.3 цього Договору, визначається за даними Оператора (п. 9.6. Договору).

Врегулювання щодобових небалансів оформлюються одностороннім актом за підписом Оператора на весь обсяг щодобових небалансів. В акті зазначаються щодобові обсяги небалансів, а також ціни, за якими Оператор врегулював щодобові небаланси (у розрізі кожної доби) (п. 11.4. Договору).

Відповідно до п. 12.1. договору протягом всього строку отримання послуг Замовник надає Оператору та підтримує на належному рівні фінансове забезпечення відповідно до вимог Кодексу ГТС (12.1. Договору).

Вказане положення договору також кореспондується з пунктом III глави II розділу VIII «Порядок укладення договору транспортування природного газу та фінансове забезпечення» Кодексу ГТС, а саме: фінансове забезпечення виконання замовником послуг транспортування зобов`язань щодо оплати за вчинення дій з врегулювання добового небалансу обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї, надається оператору газотранспортної системи в одній або декількох з таких форм: банківської гарантії.

На виконання умов договору транспортування природного газу № від 31.12.2019 та Кодексу ГТС, 24.01.2020 між АТ «АКБ «КОНКОРД» (надалі - Банк або Гарант) та AT «ЛУГАНСЬКГАЗ» було укладено Договір про надання банківської гарантії №71.00.016440 (далі - Договір гарантії).

Відповідно до абз. 2 п. 1.1. Договору гарантії, АТ «АКБ «КОНКОРД» надає гарантію в забезпечення належного виконання AT «ЛУГАНСЬКГАЗ» (принципал) своїх зобов`язань перед бенефіціаром, яким є ТОВ "Оператор газотранспортної системи України", що виникають у AT «ЛУГАНСЬКГАЗ» у зв`язку з належним виконанням Договору транспортування природного газу № від 31.12.2019.

Згідно п. 1.2. Договору гарантії, сума гарантії наданої банком у межах цього договору дорівнює 15 800 000,00 грн.. Цією сумою обмежується будь-яка відповідальність Банка за цим договором та Гарантією. Термін дії Гарантії - по 30 квітня 2020 року включно.

23.04.2020 позивач отримав від АТ «АКБ «КОНКОРД» лист за № 554 від 23.04.2020 з додатками стосовно отримання Банкомписьмової вимоги ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" за банківською гарантією №71.00.016440 від 24.01.2020 щодо перерахування коштів в сумі 15 800 000,00 грн, у зв`язку з порушенням AT «ЛУГАНСЬКГАЗ» умов Договору транспортування природного газу № від 31.12.2019.

Так, в якості підстав порушення зобов`язань за Договором транспортування природного газу № від 31.12.2019 ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" визначило негативний небаланс АТ «ЛУГАНСЬКГАЗ» за договором, про що було складено акти та рахунки на оплату за наступні газові місяця:

- лютий 2020 року: акт № 02-2020- врегулювання щодобових небалансів АТ «ЛУГАНСЬКГАЗ» в обсязі 27 296 705, 24 куб.м, на суму 158 088 868,38 грн. відповідно до рахунку № 02-2020- ;

- березень 2020 року: акт № 03-2020- врегулювання щодобових небалансів АТ «ЛУГАНСЬКГАЗ» в обсязі 27 252 744,13 куб.м, на суму 128 280 779,96 грн. відповідно до рахунку № 03-2020-.

Умовами Договору гарантії визначено, що Банка протягом 2 (двох) банківських днів після отримання письмової вимоги Бенефіціара повідомляє про це Принципала (АТ «ЛУГАНСЬКГАЗ») та за необхідності має надати йому копії вимоги та наданих з нею документів (п. 3.2. договору), а Принципал зобов`язаний розглянути зазначену вимогу, та надати відповідь Банку у термін вказаний у зверненні Банку (п. 2.17. договору).

Позивач надав АТ «АКБ «КОНКОРД» свої заперечення № 01-02-40/774 від 23.04.2020 щодо виконання письмової вимоги за банківською гарантією № 71.00.01.016440 від 24.01.2020, зазначивши, що дії ТОВ «ОГТСУ», про визначення небалансу АТ «ЛУГАНСЬКГАЗ» за лютий та березень 2020 року суперечать умовам Договору транспортування природного газу № від 31.12.2019, Постанові КМУ № 867 від 19.10.2018, Розпорядженню КМУ № 921-р від 29.09.2019 та Кодексу ГТС.

Відповідно до п. 1.7.1 Договору, в день настання умови, передбаченої п. 1.7.4 цього Договору, Банк сплачує за Принципала грошові кошти в сумі, що дорівнюють розміру платежу виконання на користь Бенефіціара, а Принципал зобов`язується повернути Банку суму грошових коштів не пізніше наступного банківського дня після дня сплати Банком грошових коштів, а також сплатити комісію за обслуговування заборгованості. Будь-яка заборгованість Принципала за сплаченою сумою Банком Бенефіціару, що наявна після закінчення строку повернення, з наступного Банківського дня вважається простроченою.

Як вбачається з листа АТ «АКБ «КОНКОРД» за № 296 від 23.02.2021, доданого до матеріалів справи, 25.05.2020 Банк сплатив на користь ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" банківську гарантію в розмірі 15 800 000,00 грн, у зв`язку із невиконанням АТ «ЛУГАНСЬКГАЗ» зобов`язань за Договором транспортування природного газу № від 31.12.2019

Відповідно до п. 3.6. Договору гарантії, у випадку настання гарантійного випадку та виконання Банком своїх гарантійних зобов`язань, останній на підставі ст. 569 Цивільного кодексу України має право на зворотну вимогу (регрес) до Принципала в межах суми, сплаченої Банком на виконання своїх гарантійних зобов`язань з урахуванням комісій та інших платежів, передбачених даним договором.

Таким чином, згідно з умовами Договору гарантії та вимог цивільного законодавства після сплати АТ «АКБ «КОНКОРД» на користь Бенефіціара коштів у розмірі 15 800 000,00 грн. за Банківською гарантією, на наступний банківський день у АТ «ЛУГАНСЬКГАЗ» виникло зобов`язання повернути АТ «АКБ «КОНКОРД» сплачені кошти.

Відповідно до виписки по особовому рахунку АТ «Луганськгаз» від 25.05.2020 АТ «АКБ «КОНКОРД» здійснило списання грошових коштів з особового рахунку АТ «Луганськгаз» на рахунок ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» в сумі 15 800 000,00 гри. за банківською гарантією 71.00.016440 від 24.01.2020 року.

АТ «АКБ «КОНКОРД» листом за № 296 від 23.02.2021 підтвердило виконання АТ «ЛУГАНСЬКГАЗ» в регресному порядку зобов`язань перед Банком згідно з Договором про надання банківської гарантії №71.00.016440 від 24.01.2020.

Крім того, судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» з вимогами про стягнення 295335863,77 грн, у тому числі: 286369648,34 грн. заборгованості з неоплачених обсягів негативних добових небалансів природного газу за лютий, березень 2020 року за Договором транспортування природного газу № від 31.12.2019, виниклих внаслідок несанкціонованих відборів з газорозподільної системи ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» природного газу споживачами, у яких в зазначені періоди не було жодного постачальника природного газу; 6582657,49 грн. пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань з оплати заборгованості за обсягами негативних добових небалансів природного газу за лютий, березень 2020 року; 1118846,99грн. - 3% річних, нарахованих на заборгованість з неоплачених обсягів негативних добових небалансів природного газу за лютий, березень 2020 року, а також 1264710,95грн. інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 21.10.2020, залишеного без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 01.02.2021 у справі №913/345/20, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 29.04.2021 у справі № 913/345/20 закрито касаційне провадження за касаційними скаргами акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» на рішення господарського суду Луганської області від 21.10.2020 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 01.02.2021 у справі № 913/345/20.

При цьому, як вбачається з рішення Господарського суду Луганської області від 21.10.2020 у справі № 913/345/20, для відмови в задоволенні позовних вимог слугувала недоведеність у спірних правовідносинах підстав для Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», враховуючи приписи п.3 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС та п.3 Положення №867 від 19.10.2018, для виключення виробника теплової енергії - Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» з Реєстру постачальника із спеціальними обов`язками, а відтак відбір газу останнім у лютому, березні 2020 року не можна вважати несанкціонованим, тобто таким, що здійснений з порушенням вимог чинного законодавства у розумінні п.5 глави 1 розділу I Кодексу ГТС, що, в свою чергою, виключає відповідальність Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз», як оператора газорозподільної системи, в силу приписів абз.2 п.7 глави 6 розділу ХІІ Кодексу ГТС та п.4 глави 5 розділу VI Кодексу ГРС.

Викладені обставини відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України не потребують доказування.

Отже, підставою звернення позивача до суду з даним позовом стало те, що грошові кошти в розмірі 15 800 000,00грн., які фактично є майном АТ «ЛУГАНСЬКГАЗ», були набуті ТОВ «ОГТСУ» без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) та підлягають поверненню Товариству.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив, що на момент звернення Бенефіціара до Банку з вимогою про виплату гарантії, у позивача перед відповідачем була наявна заборгованість щодо оплати за добовий небаланс за лютий, березень 2020 року в загальній сумі - 286 369 648,34 грн.

Відтак, кошти за банківською гарантією були перераховані ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» правомірно.

Крім того, ні в судовому рішенні у справі № 913/345/20, ні будь-яким рішенням суду в іншій справі Оператора ГТС не зобов`язано вчинити дій по зміні даних алокацій обсягів природного газу, відібраних АТ «Луганськгаз» за лютий-березень 2020 року, дані, вказані в актах врегулювання щодобових небалансів за вказаний період щодо AT «Луганськгаз» є та залишаються чинними на сьогоднішній день. І на підставі вказаних актів, в тому числі, базувались позовні вимоги ТОВ «ОГТСУ» у справі №913/345/20.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ст. 20 Господарського кодексу України, кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Таким чином, зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який має відповідати тим фактичним обставинам, які склалися, виходячи із тих відносин, які відповідають відповідним нормам права. Завданням суду при здійсненні правосуддя є забезпечення, зокрема, захисту прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Частиною 1 статті 1212 Цивільного кодексу України, передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов:

а) набуття або збереження майна;

б) набуття або збереження за рахунок іншої особи;

в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Загальна умова частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 Цивільного кодексу України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Згідно із частиною першою, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої, другої статті 509 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.

Згідно з частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Частиною першою статті 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. (Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22 березня 2016 року у справі № 6-2978цс15 та від 3 червня 2016 року у справі № 6-100цс15).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справі №927/468/17 від 04.05.2018, у справі № 910/21154/17 від 15.02.2019, № 918/47/18 від 23.04.2019.

Із встановлених судом обставин вбачається, що підставою для перерахування АТ «АКБ «КОНКОРД» на рахунок ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» коштів у сумі 15 800 000,00 гри. за банківською гарантією 71.00.016440 від 24.01.2020 стало звернення відповідача з вимогою від 15.04.2020 про проведення платежу, у зв`язку з порушенням АТ «Луганськгаз» зобов`язань за Договором транспортування природного газу № від 31.12.2019, у зв`язку з неоплатою рахунку, виставленого за добовий небаланс природного газу за лютий, березень 2020 року.

Натомість, рішенням Господарського суду Луганської області від 21.10.2020 у справі №913/345/20, яке у встановленому порядку набрало законної сили, в позові щодо стягнення з АТ «Луганськгаз» заборгованості неоплачених обсягів негативних добових небалансів природного газу за лютий, березень 2020 року за Договором транспортування природного газу № від 31.12.2019 було відмовлено, у зв`язку з відсутністю в діях АТ «Луганськгаз» порушення норм Кодексу ГТС та умов договору.

Таким чином, направлення відповідачем платіжної вимоги до Банку щодо виконання банківської гарантії було здійснено необґрунтовано, без дотримання встановленого Договором та законодавством порядку врегулювання негативного місячного небалансу природного газу, що призвело до безпідставної виплати позивачем коштів у розмірі 15 800 000,00 грн.

Водночас, судом не приймаються до уваги заперечення відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву, оскільки, як зазначено вище, відповідач набув майно (грошові кошти) позивача всупереч умовам укладеного між сторонами договору, тобто без достатньої правової підстави. При цьому, факт відсутності порушення позивачем зобов`язань за Договором транспортування природного газу № від 31.12.2019 встановлена у судовому порядку, що має преюдиційне значення для даної справи, в якій беруть участь ті ж самі сторони.

Також, суд зазначає, що питання дійсності або недійсності актів врегулювання щодобових небалансів за лютий, березень 2020 року взагалі не може бути предметом спору в суді. Судом може бути надана тільки оцінка правомірності їх складання та визначена в них сума заборгованості, що і було здійснено судом у межах справи № 913/345/20.

Результати розгляду справи № 910/1403/20 взагалі не можуть впливати на вирішення даного спору, у зв`язку із наявністю рішення Господарського суду Луганської області від 21.10.2020 у справі №913/345/20.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки факт порушення майнових прав позивача зі сторони відповідача належними доказами доведений, натомість відповідачем у встановленому порядку не спростований.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається відповідача.

Керуючись ст. 129, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (01010, м. Київ, Кловський узвіз, будинок 7, поверх 16, ) на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Луганськгаз" (93400, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 87, ) безпідставно набуті кошти в розмірі 15 800 000,00 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 237 000,00 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 21.07.2021.

Суддя А.І. Привалов