ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

у справі про банкрутство

22.07.2021 Справа № 920/600/21

Господарський суд Сумської області у складі головуючого судді Яковенка В.В., за участю секретаря судового засідання Данілової Т.А., розглянувши матеріали справи № 920/600/21 за заявою кредитора: Компанії MBR METALS OU (Reg.no:11992915, VAT: EE101408514, Paldiski mnt. 96A, 13522 Tallinn, Estonia) до боржника дочірнього підприємства Завод обважнених бурильних та ведучих труб (40020, м. Суми, вул. Комарова, 2, ) про визнання банкрутом,

за участі представників:

кредитора: не з`явився;

боржника: Капустін Д.О.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Сумської області від 25.06.2021 постановлено прийняти до розгляду заяву кредитора Компанії MBR METALS OU до боржника дочірнього підприємства Завод обважнених бурильних та ведучих труб про відкриття провадження у справі про банкрутство; проведення підготовчого засідання призначити на 08.07.2021.

Ухвалою суду від 08.07.2021 відкладено підготовче засідання на 22.07.2021.

08.07.2021 представник боржника подав до суду відзив на заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство, в якому просить відмовити у відкритті провадження у справі про банкрутство, оскільки грошові вимоги кредитора мають спірний характер, а саме: відсутнє судове рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України (м. Київ); вимоги не визнаються та заперечуються боржником; не підтверджено належними доказами наявність боргу та його розмір.

Досліджуючи подані заяви на предмет обґрунтованості вимог заявника щодо наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб», судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Статтею 34 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено право кредитора звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство та визначено, які документи у такому випадку подаються.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до ч. 3 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість.

У ч. 5 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що за результатами розгляду заяви про відкриття провадження у справі та відзиву боржника господарський суд постановляє ухвалу про відкриття провадження у справі або відмову у відкритті провадження у справі.

Отже, з системного аналізу зазначених норм слідує, що підставою для відкриття провадження у справі про банкрутство є неплатоспроможність боржника.

Завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є перевірка обґрунтованості вимог заявника на предмет відповідності таких вимог поняттю «грошове зобов`язання» боржника перед ініціюючим кредитором; встановлення наявності спору про право; встановлення обставин задоволення таких вимог до проведення підготовчого засідання у справі.

Відповідно до ч. 6 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, зокрема, якщо: вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

Спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.

Суд зауважує, що поняття "спору про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Тому, вирішуючи питання чи свідчить вимога кредитора (кредиторів) про наявність спору про право, слід враховувати, що спір про право виникає з матеріальних правовідносин і характеризується наявністю розбіжностей (суперечностей) між суб`єктами правовідносин з приводу їх прав та обов`язків та неможливістю їх здійснення без усунення перешкод в судовому порядку. Спір про право може мати місце також у випадку, коли на шляху здійснення особою права виникають перешкоди, які можуть бути усунуті за допомогою суду.

Таким чином, спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також не доведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права.

Здійснюючи розгляд спорів про право, суд встановлює наявність чи відсутність певних обставин (юридичних фактів). За відсутності цих елементів не може бути спору про право.

Юридичні факти - це певні життєві обставини, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Якщо у підготовчому засіданні буде з`ясовано, що між ініціюючим кредитором та боржником існують суперечки з приводу їх прав та обов`язків, що вочевидь ставить під сумнів вимогу кредитора, і їх вирішення можливе виключно шляхом встановлення об`єктивної істини, що, у свою чергу, покладає на суд обов`язок вжити всіх визначених законом заходів до всебічного, повного та об`єктивного з`ясування дійсних прав і обов`язків сторін, у тому числі із застосуванням інституту доказів і доказування, що притаманно саме для справ позовного провадження, господарський суд відмовляє у відкриті провадження у справі про банкрутство.

Законодавство не містить переліку будь-яких критеріїв для висновку про існування спору про право, тому в кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасників провадження на предмет існування такого спору.

Отже, на дату проведення підготовчого засідання усі суперечності між кредитором та боржником з приводу їх прав та обов`язків мають бути ними усунені самостійно або вирішені в судовому порядку з ухваленням судового рішення.

Вимоги ініціюючого кредитора до боржника мають бути безспірними, тобто ґрунтуватися на первинних документах, які беззаперечно підтверджували би дійсний розмір заборгованості, правомірність підстави її виникнення та доводили би прострочення виконання грошового зобов`язання боржника. У такому разі безспірність не слід обов`язково пов`язувати (ототожнювати), ставити в залежність, з наявністю судового рішення.

Разом з цим, частина шоста статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства згідно якої підставою для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство є наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження жодним чином не визначає підставою для такої відмови існування рішень, які набрали законної сили, отже наявність остаточного рішення у цьому спорі не є обов`язковою. У цьому випадку достатнім є сам факт наявності спору про право, результати вирішення якого можуть вплинути на заявлені вимоги кредитора (аналогічної позиції дотримується Касаційний господарський суду у складі Верховного Суду у постанові від 23.06.2020 у справі № 910/1067/19).

Відсутність спору про право, в розрізі процедури банкрутства, полягає у відсутності неоднозначності у частині вирішення питань щодо сторін зобов`язання, суті (предмету) зобов`язання, підстави виникнення зобов`язання, суми зобов`язання та структури заборгованості, а також строку виконання зобов`язання тощо.

Методом встановлення таких фактів є дослідження господарським судом відзиву боржника, заслуховування пояснень представника боржника або дослідження Єдиного реєстру судових рішень, відомості з якого є відкритими та загальнодоступними, на предмет наявності на розгляді іншого суду позову боржника до ініціюючого кредитора з питань, що зазначені вище (висновок викладений Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у пункті 71 постанови від 13.08.2020 у справі № 910/4658/20, пункті 51 постанови від 03.09.2020 у справі N 910/4658/20 та постанові від 16.09.2020 у справі № 911/593/20).

Отже, встановлення відсутності спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора є необхідною передумовою для відкриття провадження у справі про банкрутство боржника. Протилежне матиме наслідком відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство.

Господарським судом встановлено, що в обґрунтування грошових вимог Компанією MBR METALS OU зазначено, що 24.11.2017 між ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» (покупець) та Компанією MBR METALS OU (продавець) було укладено контракт № 79/9-120-17, відповідно якого продавець зобов`язується передати товар, а покупець зобов`язується його прийняти та оплатити.

Продавець свої зобов`язання щодо поставки товару за контрактом виконував належним чином.

Покупець свої зобов`язання з оплати вартості отриманого товару виконав частково, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за контрактом.

Однак дочірнім підприємством «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» заперечено наявність грошових зобов`язань у розмірі 95920,34 доларів США, оскільки за даними бухгалтерського обліку боржника кредиторська заборгованість перед кредитором не відповідає сумі заборгованості зазначеної в заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство та не підтверджується доданими до заяви доказами, а саме: наданими товарно-транспортними накладними: № 242 від 11.04.2019, № 266 від 13.06.2019, № 384 від 01.07.2020, № 414 від 22.10.2020, № 445 від 01.03.2021, оскільки в них не міститься підпису уповноваженої особи боржника про отримання товару. Крім того, боржник зазначив, що листом від 08.06.2021 № 79/15-48 повідомив кредитора про необхідність вирішення спору поза межами спору про банкрутство у порядку, передбаченому контрактом від 24.11.2017.

Таким чином, між сторонами існують суперечності з приводу їх прав та обов`язків та неможливістю їх здійснення без усунення перешкод в судовому порядку.

Встановлення наявності або відсутності наведених обставин переходить в площину доказування, що вочевидь свідчить про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

У той же час, враховуючи відсутність визначення законодавством вичерпного переліку критеріїв виходячи з яких можна дійти висновку про існування спору про право, при з`ясуванні відповідного питання в кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин необхідно оцінювати форму вираження відповідної незгоди учасників провадження на предмет існування спору з урахуванням усієї сукупності доказів та аргументів наведених в обґрунтування відповідних доводів цими учасниками.

За таких обставин господарський суд дійшов висновку про наявність між сторонами спору про право, який підлягає вирішенню в позовному провадженні.

Враховуючи викладене, суд вирішив відмовити Компанії MBR METALS OU у задоволенні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 7 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства відмова у відкритті провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство за наявності підстав, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням вищенаведеного, заява про згоду на участь у справі про банкрутство ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» арбітражного керуючого Панченка Романа Миколайовича судом залишається без розгляду.

Керуючись ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1. У відкритті провадження у справі за заявою Компанії MBR METALS OU про банкрутство дочірнього підприємства Завод обважнених бурильних та ведучих труб (40020, м. Суми, вул. Комарова, 2, ) відмовити.

2. Копію даної ухвали направити кредитору, боржнику.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її оголошення суддею та може бути оскаржена в порядку та строки, що передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали підписано 23.07.2021.

Суддя В.В. Яковенко