ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
"14" липня 2021 р. Справа №914/2150/18
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
головуючого-судді (доповідача) Бойко С.М.,
суддів Бонк Т.Б.,
Якімець Г.Г.,
секретар судового засідання Харів М.Ю.,
явка учасників справи:
від апелянта: Патько Н.Я. (ордер Серія ВС № 1063047 від 03.02.2021)
від позивача: Слєсаренко Я.В. (довіреність №14/01/2020), Карманський В.Б. (довіреність №23/12/2020 від 23.12.2020);
від відповідача: Дяків В.Б. (ордер Серія ВС № 1074697 від 11.05.2021)
від третьої особи: не з`явилися;
розглянув апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю БРРЕНТ б/н від 03.03.2021 (вх.№01-05/821/21 від 03.03.2021), особи, що не була присутньою під час апеляційного розгляду справи №914/2150/18
на рішення Господарського суду Львівської області від 23.03.2020, суддя: Крупник Р.В., м. Львів, повний текст рішення складено - 26.03.2020,
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Мані Флоу, м. Київ,
до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю Оптімус+, м. Харків,
за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Корпало Ганни Василівни м. Львів,
за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача товариства з обмеженою відповідальністю БРРЕНТ, м. Львів,
про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності,
07.07.2021 на адресу Західного апеляційного господарського суду від ТОВ «Мані Флоу» надійшла заява №381 від 07.07.2021 (вх.№ 01-05/2301/21 від 07.07.2021) про зупинення провадження в цій справі у зв`язку з об`єктивною неможливістю розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається у порядку господарського судочинства - до набрання законної сили рішенням Господарського суду Львівської області в справі №914/411/21 за позовом ТОВ «Мані Флоу» до ТОВ «Оптімус+» та ТОВ «БРРЕНТ» про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 29.01.2020 нерухомого майна - нежитлових приміщень загальною площею 4571,2 кв.м., що розташовані за адресою: Львівська обл., м. Львів, вул. Героїв УПА, 73, що укладений між ТОВ «Оптімус+» та ТОВ «БРРЕНТ», оскільки у випадку задоволення позову будуть встановлені обставини відсутності прав ТОВ «БРРЕНТ» на вищезазначене нерухоме майно, а звідси і порушення будь-яких його прав внаслідок скасування реєстраційних записів, що є предметом спору в даній справі (на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України).
Окрім того в цій заяві позивач просить зупинити провадження у цій справі до перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення справи №32/77т у подібних правовідносинах щодо можливості виходячи з контекстуального аналізу положень ст.ст. 203, 215, 228 ЦК України, кваліфікації та визнання недійсним у судовому порядку правочину, що порушує публічний порядок з підстав відчуження майна за наявності встановленої судом заборони, саме як нікчемного (недійсного в силу закону), а не такого що є оспорюваним (заперечним). (п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України)
Представник заявника в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання додатково зазначивши, що ТОВ «Оптімус+» здійснило відчуження спірного нерухомого майна на користь ТОВ «БРРЕНТ» за наявності внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про заборону вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо цього майна на підставі ухвали Господарського суду Львівської області від 17.01.2020 у справі №914/2150/18. На підтвердження цих обставин покликається на відомості з бази даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.32-33,т.4). З цих підстав заявник вважає, що справу №914/2510/18, яка є предметом розгляду, слід зупинити оскільки в межах справи №914/411/21 досліджуються обставини недійсності вищезазначеного правочину за яким апелянт набув спірне майно, а також тому, що правові висновки зроблені в межах справи №32/77т, яку переглядає Велика Палата Верховного Суду, впливатимуть на правову оцінку спірних правовідносин у даній справі.
Представники апелянта та відповідача заперечили проти вищезазначеного клопотання покликаючись на те, що відсутні підстави для зупинення справи №914/2510/18 до набрання законної сили рішенням суду в справі №914/411/21, оскільки остання ґрунтується на преюдиційних обставинах, які встановлені в межах даної справи за №914/2510/18. Також, заперечили з приводу зупинення провадження у даній справі до перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення справи №32/77т, оскільки заявником не доведено подібність правовідносин у справі №914/2510/18 та №32/77т.
Суд, заслухавши думку представників учасників справи з приводу заявленого клопотання ухвалив частково задоволити вказане клопотання з огляду на наступне.
Що стосується наявності підстав для зупинення провадження у справі №914/2150/18 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України до перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення справи №32/77т у подібних правовідносинах, то суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 26.05.2021 залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - апелянта ТОВ «БРРЕНТ», оскільки зі змісту рішення Господарського суду Львівської області від 23.03.2020 вбачається, що суд скасував державну реєстрацію речового права на нерухоме майно набуте ним за договором купівлі продажу від 29.01.2020, де продавцем виступив відповідач, а отже вирішив питання про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не брала участі у справі.
Копія ухвали про вжиття заходів забезпечення позову доведена до відома заявника (ТОВ «Мані Флоу») та всіх осіб, яких стосуються заходи забезпечення позову відповідно до ч. 2 ст. 144 ГПК України, що підтверджено списком розсилки поштової кореспонденції (а.с.217,т.2), а також з відміткою суду за звороті цієї ухвали, де вказана дата відправки 20.01.2020 (а.с.215,т.2, відправлено 5+1 з повідомленням про вручення), в тому числі відповідачу ТОВ «Оптімус+» на адреси вул. Благовіщенська, 32, м. Харків та вул. Героїв УПА,73, м. Львів, (том 4 а.с. 44-50, а.с. 60-66) повернуто за закінченням встановленого строку зберігання, а також скеровувалося ТОВ «Кредитінвестсервіс», яке згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є спільним засновником ТОВ «Оптімус+» та ТОВ «БРРЕНТ» (а.с.18, 213, т.4) (повернуто за закінченням терміну зберігання (а.с.52-58, т.4).
Ухвала Господарського суду Львівської області від 17.01.2020 пред`явлена ТОВ «Мані Флоу» до виконання 27.01.2020 і прийнята приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Войтовським В.С. та виконана шляхом внесення відомостей до бази даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру речових прав (а.с.32-33,т.4).

З відомостей із даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру речових прав вбачається, що вищезазначена ухвала суду зареєстрована 27.01.2020 о 14:25:46 за №38140384.

Відповідно до інформаційної довідки №, сформованої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 29.01.2020 вчинено реєстраційні дії під час дії ухвали Господарського суду Львівської області від 17.01.2020 (щодо заборони на вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо спірного нерухомого майна).

Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гусаком Р.Т. вчинено запис за №35249658 від 29.01.2020 щодо спірного нерухомого майна на підставі укладеного договору купівлі-продажу від 29.01.2020, що знаходиться у м. Львові, вул. Героїв УПА, 73, де продавець відповідач ТОВ «Оптімус+» та покупець ТОВ «БРРЕНТ» (третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача).

У даній справі апеляційним судом встановлено, що відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 13.04.2021 вирішено прийняти до розгляду справу №32/77т, провадження №12-17гс21 щодо суперечливих або неоднозначних тлумачень норми права.

Єдність однакового застосування закону забезпечує правову визначеність і втілюється шляхом однакового застосування судом того самого закону в подібних справах. Загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання і виконуваність судових рішень.

Відповідно до частин 5, 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Необхідною передумовою для зупинення провадження у справі з підстав зазначених у п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України є наявність судових рішень в подібних правовідносинах під якими слід розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи (аналогічні правові висновки викладено у мотивувальних частинах постанов Великої Палати Верховного Суду (справи №305/1180/15-ц, №922/2383/16, №757/31606/15-ц).

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 27.03.2020 у справі №910/4450/19 зазначила, що подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет).

Зі змісту ухвали Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.03.2021 убачається, що справа передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду у зв`язку із необхідністю відступлення від висновку Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеного в раніше ухваленій постанові від 11.03.2020 у справі № 404/6619/17, правові висновки якої були застосовані судом апеляційної інстанції в оскарженій постанові у справі № 32/77т, стосовно можливості, виходячи із контекстуального аналізу положень статей 203, 215, 228 Цивільного кодексу України, кваліфікації та визнання недійсним у судовому порядку правочину, що порушує публічний порядок з підстав відчуження майна за наявності встановленої судом заборони, саме як нікчемного (недійсного в силу закону), а не такого, що є оспорюваним (заперечним).

У справі № 32/77т апеляційний господарський суд залишив без задоволення клопотання ОСОБА_4 про процесуальне правонаступництво у справі щодо заміни відповідачів - ТОВ В "Будівельник", ТОВ "Спеціалізоване будівельне управління-14" на ОСОБА_4 в частині визнання права власності на 4/1000 нерухомого майна та його витребування. Суд виходив із того, що оскільки відповідачі, будучи обізнаними про заборону щодо відчуження спірного майна (ухвала Київського апеляційного господарського суду від 01.11.2016 про забезпечення позову шляхом заборони ЗАТ "Персенівка", ТОВ "Будівельник", ПрАТ "Ірокс", ТОВ "Галичбудмонтаж", ТОВ "Спеціалізоване будівельне управління 14", Автогаражному кооперативу № 15 Галицького району м. Львова вчиняти будь-які дії, що стосуються відчуження спірних будівель), між судовими засіданнями в суді апеляційної інстанції, призначеними на 01.07.2020 та 15.07.2020, з метою затягування судового процесу, за договором купівлі-продажу частки нежитлового приміщення від 10.07.2020 здійснили відчуження на користь ОСОБА_4 4/1000 часток майнового комплексу, розташованого на АДРЕСА_1 , тобто об`єкта нерухомості, який, серед іншого, є предметом спору у цій справі; такий правочин, як установив суд апеляційної інстанції, є таким, що порушує публічний порядок у розумінні положень статті 228 Цивільного кодексу України та в силу закону є нікчемним, тому не породжує будь-яких прав та обов`язків для заявника.

З огляду на це Велика Палата Верховного Суду має вирішити питання про можливість кваліфікації цього правочину як нікчемного чи оспорюваного, та вирішити чи може суд вирішуючи спір про визнання права власності на майно та його витребування вийти за межі розгляду справи й застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину.

Натомість в даній справі за №914/2150/18 до закінчення апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції та набрання ним законної сили, відповідач відчужив особі, яка не брала участі в справі нерухоме майно, яке є предметом спору, незважаючи на дію ухвали суду першої інстанції про заборону вчинення будь-яких дій щодо спірного майна. Оскільки зазначений правочин щодо відчуження особі, яка не брала участі в справі здійснений під час дії заборони вчинення реєстраційних дій, то перед судом апеляційної інстанції постало питання про кваліфікацію цього договору як такого, що порушує публічний порядок у розумінні положень ст. 228 ЦК України, а відтак і його кваліфікацію як оспорюваного (без можливості виходу за межі предмета спору та визнання його недійсним) чи як нікчемного (з можливістю виходу за межі предмета спору та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину).

З вище наведеного випливає, що кожен з видів недійсності (нікчемності) правочинів передбачає, зокрема, різні шляхи захисту цивільних прав та інтересів, в тому числі і в кваліфікації укладеного правочину між відповідачем та третьою особою без самостійних вимог на предмет спору недійсний чи нікчемний.

Отже, апеляційний господарський суд доходить до висновку про подібність правовідносин у вищезазначених справах за №32/77т та №914/251/18 за їхніми елементами, зокрема суб`єктами, об`єктами та змістом (правами й обов`язками суб`єктів правовідносин) у конкретній справі, а відтак про подібність правовідносин.

З цих підстав твердження апелянта та відповідача про те, що відсутні підстави для зупинення провадження у даній справі до перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення справи №32/77т, оскільки заявником не доведено подібність правовідносин у справі №914/2510/18 та №32/77т, відхиляються апеляційним господарським судом як безпідставні.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що на розгляд Великої Палати Верховного Суду передано справу з вищевикладеною метою, що впливає на правову кваліфікацію договору купівлі-продажу за яким третя особа набула спірне майно, а звідси і висновку чи порушено її права інтереси в цьому провадженні, то суд вважає, що провадження у даній справі підлягає зупиненню на підставі п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України.

Що стосується відсутності підстав для зупинення провадження у справі у зв`язку з об`єктивною неможливістю розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається у порядку господарського судочинства - до набрання законної сили рішенням Господарського суду Львівської області в справі №914/411/21 (на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясувати: 1) як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, з іншою справою, що розглядається судом; 2) чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають беззаперечне значення для справи, провадження у якій зупинено.

На відміну від відкладення розгляду справи, зупинення провадження у справі здійснюється без зазначення строку, до усунення обставин (до вирішення іншої справи; до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі), які зумовили зупинення провадження, тому провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього.

Наведений правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 904/3935/18, від 29.04.2020 у справі №903/611/19, від 18.05.2020 у справі № 905/1728/14-908/4808/14.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду.

Саме по собі твердження про неможливість розгляду даної справи до розгляду іншої справи не може бути підставою для застосування пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України.

Вказаний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №910/12694/18, від 17.04.2019 у справі № 924/645/18, від 20.12.2019 у справі № 910/13234/18, від 13.09.2019 у справі № 912/872/18, від 21.02.2019 у справі №910/974/18.

Взаємопов`язаність справ не свідчить про неможливість розгляду та прийняття рішення у справі.

При цьому п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України прямо встановлює, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.06.2020 у справі №910/6674/19.

Отже, обов`язок суду зупинити провадження у справі, за положеннями п.5 ч.1 ст.227 Господарського процесуального кодексу України, зумовлений лише об`єктивною неможливістю її розгляду до вирішення іншої справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Предметом позову в даній справі за №914/2510/18 є вимоги ТОВ «Мані Флоу» до ТОВ «Оптімус+» про:

(1)скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 9623076 від 27.12.2013 щодо об`єкта нерухомого майна - нежитлових приміщень загальною площею 4571,2 кв.м., що розташовані за адресою: Львівська обл., м. Львів, вул. Героїв УПА, 73, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01 та всі послідуючі/пов`язані індексні номери про Державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме індексний номер: 50879952 від 29.01.2020 та індексний номер: 51284819 від 24.02.2020;

(2)скасування запису №4111803 від 27.12.2013 про проведену державну реєстрацію права власності щодо об`єкта нерухомого майна - нежитлових приміщень загальною площею 4571,2 кв.м., що розташовані за адресою: Львівська обл., м. Львів, вул. Героїв УПА, 73, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01 та всі послідуючі/пов`язані записи про Державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме номер запису: 35249658 від 29.01.2020 та номер запису: 35627627 від 24.02.2020, з одночасним визнанням (поновленням запису про державну реєстрацію права власності номер запису: 4108213 від 27.12.2013 про право власності на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер: 01) права власності за ТОВ «Мані Флоу» (вул. Лейпцизька, 3-А, вхід «Б», офіс 8, м. Київ, 01015, ідентифікаційний код юридичної особи: 42739750) як правонаступником ПАТ «БГ Банк».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 27.12.2013 є нікчемним у силу положень статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки мало місце умисне заниження балансової вартості об`єкту нерухомості на 85% початкової балансової вартості.

Правовими підставами позову зазначає п. 1 ч. 3 та ч. 4 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції Закону №1586-VII від 04.07.2014), ст. 181, 202, 203, 215, 216, 236, 316, 321, 334 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 2, ст. 4, ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції Закону №1952 від 01.07.2004).

Натомість предметом позову в справі №914/411/21 є вимоги ТОВ «Мані Флоу» до ТОВ «Оптімус+» та ТОВ «БРРЕНТ» про визнання недійсним договору від 29.01.2020 згідно з яким ТОВ «Оптімус+» продало, а ТОВ «БРРЕНТ» придбало нежитлові приміщення загальною площею 4571,2 кв.м., що розташовані за адресою: Львівська обл., м. Львів, вул. Героїв УПА, 73.

Позовні вимоги в цій справі за №914/411/21 обґрунтовані тим, що оскаржуваний договір щодо продажу спірного майна укладений в період дії заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо цього майна на підставі ухвали Господарського суду Львівської області від 17.01.2020 у справі №914/2150/18. Окрім того, продавець за цим договором відчужив майно, яке набуте ним по нікчемному договору, який не породив у нього жодних прав, окрім тих, які пов`язані з його нікчемністю.

Разом з цим, всупереч наведених вимог законодавства, заявником не наведено мотивів про об`єктивну неможливість розгляду даної справи №914/2150/18, неможливість встановлення та надання оцінки певним конкретним обставинам (фактам), що мають суттєве значення для вирішення цього спору на підставі наявних в матеріалах справи доказів, неможливість ухвалення рішення за результатами розгляду справи.

Не наведене переконливих мотивів необхідності зупинення провадження у справі як у частині об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до набрання законної сили судовими рішенням Господарського суду Львівської області у справі №914/411/21, так і стосовно того, що зібрані у справі докази є недостатніми та не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Також не зазначено, яким саме чином розгляд Господарським судом Львівської області справи №914/411/21 об`єктивно унеможливлює розгляд справи №914/2150/18 (з урахуванням наявних у справі документів).

Сама по собі взаємопов`язаність справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення у іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду справи №914/2150/18 господарський суд у цій справі має достатньо доказів та правових підстав для розгляду та вирішення спору по суті.

Крім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що звернення відповідача до суду з позовом, за результатами якого відкрито провадження у справі №914/411/21, відбулося вже після порушення провадження у справі №914/2150/18.

Отже, вирішення спору у справі №914/411/21 не свідчить, в розумінні процесуального закону, про об`єктивну неможливість розгляду справи №914/2150/18.

Керуючись ст. ст. 234, 235, 227, 228 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

клопотання ТОВ «Мані Флоу» №381 від 07.07.2021 (вх.№ 01-05/2301/21 від 07.07.2021) задоволити частково.

Зупинити провадження в справі №914/2510/18 до перегляду судового рішення Великою Палатою Верховного Суду в справі №23/77т.

Відмовити в зупиненні провадження до набрання законної сили рішення в справі №914/411/21.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до ст. 304 ГПК України

Головуючий (суддя-доповідач): С.М. Бойко

Судді: Т.Б. Бонк

Г.Г. Якімець

Повний текст ухвали складено та підписано 23.07.2021.