РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.07.2021Справа № 910/6285/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Бортнюк М.В., розглянув матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "П`ята стража Київ"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про стягнення 960 675,89 грн

За участю представників сторін:

від позивача Новікова В.О. (адвокат, ордер КС № 652594 від 14.07.2021)

від відповідача Мариніч Н.В. (адвокат, довіреність № 2786 від 02.02.2019)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У квітні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "П`ята стража Київ" (далі - ТОВ "П`ята стража Київ", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - ДП "НАЕК "Енергоатом", відповідач) про стягнення 960 675,89 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем його обов`язку своєчасно та у повному обсязі оплатити роботи, виконані позивачем за договором № 21088-2019/20-121-08-19-08464 від 26.07.2019 (який відповідач підписав 27.08.2019).

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача грошові кошти в загальному розмірі 960 675,89 грн, з яких: 933 964,51 грн - основний борг, 5 230,20 грн - 3% річних, 21 481,18 грн - інфляційні втрати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.04.2021 відкрито провадження у справі № 910/6285/21 та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 20.05.2021.

12.05.2021 до суду надійшов поданий відповідачем відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав, що зі змісту умов укладеного сторонами договору вбачається, що сторони розмежували строки оплати ПДВ й строки оплати вартості робіт (без ПДВ) й встановили, що вартість робіт без ПДВ сплачується протягом 45 календарних днів з дати підписання замовником довідки про вартість виконаних будівельних робіт, а ПДВ сплачується відповідачем після отримання ним від позивача податкової накладної. У договорі сторонами строк виконання відповідачем зобов`язання щодо здійснення оплати частини вартості робіт в розмірі суми ПДВ не встановлений, а отже, визначається вимогою позивача. Вимога позивача щодо оплати частини вартості робіт в розмірі суми ПДВ 165 875,16 грн до відповідача не надходила, тому строк оплати частини вартості робіт в розмірі суми ПДВ не настав і здійснення оплати суми ПДВ є правом, а не обов`язком відповідача. У зв`язку з цим відповідач вказував на те, що позивач неправильно визначив строк виконання відповідачем зобов`язання оплатити виконані роботи, що мало наслідком неправомірне нарахування 3% річних та інфляційних втрат та безпідставність цих позовних вимог. З урахуванням викладеного, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову.

20.05.2021 до суду надійшло подане позивачем на виконання вимог ухвали суду від 20.04.2021 клопотання про долучення до матеріалів справи доказів та відповідь на відзив, у якій позивач вказав, що за умовами договору він не позбавлений права вимагати оплати виконаних робіт в повному обсязі протягом 45-ти днів, а умови договору лише надають відповідачу право притримати частину коштів в розмірі ПДВ до моменту реєстрації позивачем податкової накладної за вже отримані за договором кошти, але все це в межах 45 діб, передбачених договором. З урахуванням викладеного, позивач вважав твердження відповідача про відсутність строків оплати вартості робіт в обсязі, що дорівнює розміру ПДВ, хибними, оскільки ПДВ повинен сплачуватись відповідачем разом з сумою боргу, а не окремо.

20.05.2021 суд оголосив перерву в підготовчому засіданні до 15.06.2021.

31.05.2021 до суду надійшли подані відповідачем заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач наполягав на тому, що строк виконання зобов`язання з оплати вартості робіт в частині ПДВ в договорі поставлений в залежність від такої події, яка може й не настати (отримання відповідачем направленої позивачем податкової накладної, зареєстрованої в ЄРПН), а тому не встановлений та визначається вимогою позивача.

10.06.2021 до суду надійшло подане позивачем клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, а саме податкової накладної та доказів її реєстрації в ЄРПН.

15.06.2021 суд оголосив перерву в підготовчому засіданні до 29.06.2021.

29.06.2021 позивач подав до суду пояснення щодо отримання відповідачем податкової накладної, а також заяву про намір подати додаткові докази на підтвердження понесених ним судових витрат після ухвалення судом рішення по суті справи.

29.06.2021 суд відклав підготовче засідання на 06.07.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.06.2021 викликано відповідача у наступне підготовче засідання, призначене на 06.07.2021.

30.06.2021 позивач подав до суду пояснення щодо отримання відповідачем податкової накладної.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.07.2021 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 15.07.2021.

12.07.2021 до суду надійшла подана відповідачем заява щодо пояснень позивача, в яких відповідач підтримав раніше викладену ним позицію, та, зокрема, зазначив, що податкова накладна на паперовому носії була отримана ним лише 10.06.2021 разом з клопотанням позивача про долучення доказів від 09.06.2021.

У судовому засіданні 15.07.2021 позивач підтримав заявлені ним позовні вимоги в повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, вважав його необґрунтованим та безпідставним, просив суд у задоволенні заявлених вимог відмовити.

Зважаючи на відсутність підстав для відкладення розгляду справи та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважав за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 15.07.2021 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

26.07.2019 між ДП "НАЕК "Енергоатом" (замовник за договором) та ТОВ "П`ята стража Київ" (підрядник за договором) був укладений договір № 21088-2019/20-121-08-19-08464, який відповідач підписав 27.08.2019 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору за даним договором Замовник доручає, а Підрядник приймає на себе зобов`язання виконання робіт за темою: «ДСТУ Б.Д.1.1.-1:2013. Технічне переоснащення. ВП ЗАЕС, м. Енергодар, Промислова, 133. Енергоблок № 5. Світловий двір. Оснащення установками автоматичного контролю силового маслонаповненого устаткування головної схеми видачі потужності АЕС. Будівельно-монтажні роботи».

Вимоги щодо якості, обсягу, виду та результатів робіт за цим договором зазначені у Технічних вимогах (додаток № 2 до договору), що є невід`ємною частиною договору (п. 1.2 договору).

Згідно з п. 2.4 договору оплата виконаних робіт за договором здійснюється на підставі довідки про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ-3), оформленої відповідно до розділу 4 договору, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Підрядника протягом 45 днів від дати підписання довідки про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ-3).

Оплата Замовником частини вартості робіт у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від Підрядника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку.

Пунктом 2.5 договору передбачено, що Підрядник зобов`язаний надати Замовнику податкову накладну за формою, визначеною чинною редакцією наказу Міністерства фінансів України № 1307 від 31.12.2015, складену в електронній формі з дотриманням умов щодо її реєстрації у порядку, визначеному законодавством, з електронним підписом уповноваженої платником особи, і зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), шляхом направлення її на дві електронні адреси Замовника та протягом терміну, визначеного чинною редакцією ПКУ. Разом з податковою накладною Підрядник надає Замовнику електронну квитанцію про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН.

Відповідно до п. 4.1 договору Підрядник щомісячно в строк до 20 числа надає Замовнику акт виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в) та довідку про вартість виконаних робіт (ф. КБ-3) у 4 екземплярах. Замовник протягом 10-ти робочих днів перевіряє реальність акта в частині об`ємів і вартості виконаних робіт, оформлює акт (ф. КБ-2в) та довідку про вартість виконаних будівельних робіт (ф.КБ-3) у встановленому порядку або направляє мотивовану відмову від приймання робіт.

Згідно з п. 4.4 договору оформлення довідки про вартість виконаних будівельних робіт (ф. КБ-3) проводиться на підставі підписаного Підрядником і Замовником акта приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в), протягом десяти днів від дня підписання акта приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) Замовником.

У п. 11.1 договору сторони погодили, що договір набуває чинності з моменту підписання обома сторонами та діє до 31.03.2020. Сторони встановили, що згідно з п. 3 ст. 631 ЦК України, умови даного договору застосовуються до взаємовідносин між ними, які виникли до його укладання, а саме з 09.08.2019.

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання перед відповідачем належним чином та виконав передбачені договором роботи вартістю 933 964,51 грн, у тому числі, 155 660,75 грн ПДВ, що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2в) за грудень 2020 року № 3-21088-12, № 4-21088-12 та № 5-21088-12 від 15.12.2020, а також довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (КБ-3) від 15.12.2020.

Відповідач, у свою чергу, вказані роботи прийняв, що підтверджується підписами представника відповідача та його печатками на вищевказаних актах (КБ-2в) та довідці (КБ-3) за грудень 2020 року, проте не оплатив їх.

Таким чином, судом встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем за роботи, виконані останнім на підставі договору № 21088-2019/20-121-08-19-08464 від 26.07.2019, становить 933 964,51 грн.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України)

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 7 вказаної статті, не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Судом встановлено, що з урахуванням положень п. 2.4 договору останнім днем строку оплати виконаних позивачем робіт було 29.01.2021 (15.12.2020 - день підписання сторонами довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (КБ-3) + 45 календарних днів).

Водночас, згідно з тими ж положеннями п. 2.4 договору оплата частини вартості робіт у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від Підрядника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в ЄРПН.

Судом встановлено, що податкова звітність щодо господарської операції на суму 933 964,51 грн була складена позивачем лише у травні 2021 року, про що свідчить податкова накладна № 12 від 17.05.2021, зареєстрована в ЄРПН 18.05.2021.

Як вказує сам відповідач у заяві, що надійшла до суду 12.07.2021, він отримав вищевказану податкову накладну та докази її реєстрації на паперовому носії разом з клопотанням позивача про долучення доказів від 09.06.2021 (зареєстроване судом 10.06.2021).

Посилання відповідача на відсутність відповідної вимоги позивача про сплату частини вартості робіт у розмірі суми ПДВ в порядку ст. 530 Цивільного кодексу України судом відхиляються, з огляду на те, що поданий позов в даному випадку розцінюється судом як вимога сплатити вказані грошові кошти.

Отже, строк виконання відповідачем вказаного грошового зобов`язання за договором на момент розгляду та вирішення даного спору настав.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач документів, які б підтверджували оплату ним заборгованості перед позивачем в повному обсязі або спростовували доводи останнього, суду не надав.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 933 964,51 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у вказаному розмірі.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 5 230,20 грн та інфляційні втрати в розмірі 21 481,18 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що відповідач виконані позивачем роботи не оплатив, відтак допустив порушення зобов`язання.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд вказує, що з огляду на те, що строк сплати відповідачем частини вартості робіт у розмірі суми ПДВ настав поза межами визначеного позивачем строку нарахування 3% річних та інфляційної складової бору, який становить 68 днів та спливає у квітні 2021 року, то нарахування вказаних матеріальних втрат буде правомірним на суму заборгованості без урахування ПДВ.

Здійснивши власний розрахунок 3% річних на суму боргу без урахування ПДВ за визначений позивачем період, суд встановив, що їх розмір становить 4 413,94 грн, тобто є меншим, ніж заявлено позивачем до стягнення. Отже, вказана вимога позивача заявлена ним правомірно, проте підлягає задоволенню у розмірі, визначеному судом, а саме в розмірі 4 413,94 грн.

Здійснивши власний розрахунок інфляційної складової боргу на суму боргу без урахування ПДВ за визначений позивачем період, суд встановив, що її розмір становить 21 146,51 грн, тобто є меншим, ніж заявлено позивачем до стягнення. Отже, вказана вимога позивача заявлена ним правомірно, проте підлягає задоволенню у розмірі, визначеному судом, а саме в розмірі 21 146,51 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 933 964,51 грн, 3% річних в розмірі 4 413,94 грн та інфляційної складової боргу в розмірі 21 146,51 грн.

Судові витрати з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, код 24584661) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "П`ята стража Київ" (01013, м. Київ, вул. Будіндустрії, буд. 7, код 35838823) основний борг у розмірі 933 964,51 грн (дев`ятсот тридцять три тисячі дев`ятсот шістдесят чотири грн 51 коп.), 3% річних в розмірі 4 413,94 грн (чотири тисячі чотириста тринадцять грн 94 коп), інфляційну складову боргу в розмірі 21 146,51 грн (двадцять одна тисяча сто сорок шість грн 51 коп.), витрати по сплаті судового збору в розмірі 14 392,87 грн (чотирнадцять тисяч триста дев`яносто дві грн 87 коп.).

3. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення підписано 26.07.2021.

Суддя О.Г. Удалова