РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.07.2021Справа №910/5681/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., за участю секретаря судового засідання Кучеренко А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи №910/5681/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Цехаве Протеїн"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Київкомбікорм"

про стягнення 630578,86 грн

Представники учасників справи:

від позивача: Писаренко М.О.;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Цехаве Протеїн" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Київкомбікорм" (далі - відповідач) про стягнення 630578,86 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як сторона договору поставки №09/ЗКК від 19.02.2020, неналежним чином виконує взяті на себе зобов`язання в частині повної та своєчасної оплати отриманого товару, у зв`язку з чим позивачем заявлено до стягнення основний борг у розмірі 546840,00 грн, інфляційні втрати у розмірі 43695,94 грн та 3% річних в розмірі 40042,92 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №910/5681/21, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

В судовому засіданні 08.06.2021 суд, у відповідності до ч. 4, 5 ст. 233 ГПК України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та відкладення підготовчого засідання на 22.06.2021.

В судовому засіданні 22.06.2021, виходячи з того, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи для розгляду по суті на 20.07.2021.

В судовому засідання 20.07.2021 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Так, частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвали суду з повідомленням про дату, час та місце розгляду справи були направлені судом рекомендованими листами з повідомленнями про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, будинок 98.

Станом на дату розгляду справи конверти з ухвалами суду були повернуті до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою «адресат відсутній».

Згідно з п.5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки «адресат відсутній» вважається днем вручення відповідачу ухвал суду в силу положень п.5 ч.6 ст.242 Господарського суду міста Києва.

При цьому, судом враховано, що відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

За змістом частини 1 та 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалами суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua) та на веб-сайті Господарського суду міста Києва веб-порталу Судова влада.

У відповідності до вимог статей 165, 251 Господарського процесуального кодексу України, відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 16-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Втім відповідач, у визначений судом строк, не подав відзив на позовну заяву.

Приписами ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 20.07.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

19.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Цехаве Протеїн" (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод Київкомбікорм" (далі - покупець) укладено договір поставки №09/ЗКК за умовами пункту 1 якого предметом договору є поставка соєвої олії.

Відповідно до пункту 2.1 договору поставка товару відбувається на умовах «DAP- Delivered at place» за адресою: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 98 (Incoterms-2010).

Вартість та кількість товару зазначається в специфікаціях до даного договору (п.2.3, 2.4 договору).

Згідно з пунктом 2.6 договору обов`язковими документами на товар є: сертифікат якості, товарно-транспортна накладна, оригінал рахунку-фактури та оригінал видаткової накладної.

Оплата товару здійснюється шляхом сплати покупцем 80% від вартості товару протягом 14 робочих днів з моменту підписання сторонами видаткової накладної та отримання від постачальника документів, вказаних в п. 2.6 цього договору, а 20% суми сплачується покупцем протягом трьох робочих днів після того як постачальник в строки, передбачені чинним законодавством засобами електронного зв`язку надіслав покупцю податкову накладну, зареєстровану у Єдиному державному реєстрі податкових накладних, але в будь-якому разі не раніше строку, вказаного в підпункті 2.7.1 договору (пункт 2.7.1, 2.7.2 договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2025 (пункт 5.1 договору).

Додатковою угодою №1 від 21.02.2020 до договору поставки №09/ЗКК (специфікація) сторони погодили кількість, умови та строки поставки товару, а саме: олія соєва, 50+/-10% т, строк поставки до 28 лютого 2020, умови поставки DAP ТОВ «Завод Комбікорм» м. Київ, вул. Кирилівська, 98 (Incoterms-2010), загальною вартістю 875000,00 грн.

Додатковою угодою №2 від 04.03.2020 до договору поставки №09/ЗКК (специфікація) сторони погодили кількість, умови та строки поставки товару, а саме: олія соєва, 50+/-10% т, строк поставки до 11 березня 2020, умови поставки DAP ТОВ «Завод Комбікорм» м. Київ, вул. Кирилівська, 98 (Incoterms-2010), загальною вартістю 895833,50 грн.

Додатковою угодою №3 від 01.04.2020 до договору поставки №09/ЗКК (специфікація) сторони погодили кількість, умови та строки поставки товару, а саме: олія соєва, 150+/-10% т, строк поставки до 30 квітня 2020, умови поставки DAP ТОВ «Завод Комбікорм» м. Київ, вул. Кирилівська, 98 (Incoterms-2010), загальною вартістю 2687500,00 грн.

21.09.2021 сторони підписали додаткову угоду №5 до договору поставки №09/ЗКК, пунктом 2 якої погодили, що заборгованість покупця перед постачальником за поставлений товар відповідно до договору за видатковими накладними, зазначеними в пункті 1 даної угоди, становить 1947900,00 грн, та безвідклично та безумовно підлягає оплаті покупцем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника до 10 грудня 2020 року включно відповідно до узгодженого графіку.

Сторони погодили, що застосування постачальником до покупця штрафних санкцій, передбачених договором та/або чинним законодавством України, у тому числі пені, 3% річних, інфляційних витрат, штрафів, неустойки, судових витрат, витрат на професійну правничу допомогу та інших можливих нарахувань не буде застосовано до покупця у випадку повного та своєчасного погашення заборгованості покупцем у суворій відповідності до графіку платежів, зазначеного в п.2 цієї угоди (пункт 3 додаткової угоди №5 від 21.09.2021 до договору поставки №09/ЗКК).

У пункті 5 вказаної додаткової угоди сторони погодили, що в разі порушення строків оплати, зазначених в пункті 2 цієї угоди, а також інших зобов`язань, які випливають із цієї угоди, умови щодо незастосування штрафних санкцій за договором (пункт 3 цієї угоди) не застосовуються постачальником та постачальник має право негайно без будь-якого додаткового повідомлення нарахувати всі штрафні санкції за договором та законодавством України до простроченої оплати поставленого товару починаючи з першого дня простроченої оплати згідно умов договору.

Як встановлено судом на підставі наявних в матеріалах справи доказів, на виконання умов даного договору, позивачем було поставлено відповідачу узгоджений товар на загальну суму 5428310,00 грн, що підтверджується видатковими накладними №305 від 21.02.2020, №318 від 21.02.2020, №399 від 06.03.2020, №417 від 06.03.2020, №578 від 01.04.2020, №604 від 01.04.2020, №736 від 22.04.2020, №750 від 24.04.2020, №780 від 30.04.2020, №879 від 15.05.2020 та №923 від 22.05.2020, які підписані уповноваженими особами сторін без заперечень та скріплені печатками, а також товарно-транспортними накладними №Р-00346 від 21.02.2020, №Р-00347 від 21.02.2020, №Р-00471 від 06.03.2020, №Р-00470 від 06.03.2020, №Р-00705 від 01.04.2020, №Р-00704 від 01.04.2020, №Р-00894 від 22.04.2020, №Р-00895 від 24.04.2020, №Р-00951 від 30.04.2020, №Р-01072 від 15.05.2020 та №Р-01125 від 22.05.2020 з відмітками уповноваженої особи відповідача про отримання товару.

Окрім того, позивачем, на виконання пункту 2.7.2 договору поставки №09/ЗКК від 19.02.2020, у встановлені чинним законодавством строки складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором свідчить і відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов договору щодо поставки визначеного товару.

Позаяк відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань за договором №09/ЗКК від 19.02.2020 остаточний розрахунок за отриманий товар не здійснив, сплативши лише 4881470,00 грн, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 546840,00 грн.

Стаття 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання, в силу вимог статей 526, 525 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься і у ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, а відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 цієї ж статті унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ст. 692 ЦК України).

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Пунктами 2.7.1-2.7.2 договору сторони передбачили, що оплата товару здійснюється шляхом сплати покупцем 80% від вартості товару протягом 14 робочих днів з моменту підписання сторонами видаткової накладної та отримання від постачальника документів, вказаних в п. 2.6 цього договору, а 20% суми сплачується покупцем протягом трьох робочих днів після того як постачальник в строки, передбачені чинним законодавством засобами електронного зв`язку надіслав покупцю податкову накладну, зареєстровану у Єдиному державному реєстрі податкових накладних, але в будь-якому разі не раніше строку, вказаного в підпункті 2.7.1 договору.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та приписів пункту 2.7.1, 2.7.2 договору строк виконання відповідачем грошового зобов`язання по сплаті вартості отриманого товару за договором на момент розгляду справи настав.

Втім, як встановлено судом, відповідач своїх зобов`язань за договором в частині повної а своєчасної оплати отриманого товару не здійснив.

Тоді як, частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт поставки товару та факт порушення відповідачем своїх зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати отриманого товару, підтверджений матеріалами справи та не спростований відповідачем, суд прийшов до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог в частині стягнення 546840,00 грн основного боргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №910/12604/18 від 01.10.2019 та у постанові Верховного Суду України у постанові №3-12г10 від 08.11.2010).

Відтак, оскільки відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов`язання, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 40042,92 грн та інфляційні втрати у розмірі 43695,94 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд прийшов до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог в цій частині, оскільки позивач під час їх розрахунку не врахував, що при визначенні періоду прострочення відповідно до умов договору обчислення строків відбувається в робочих, а не календарних днях. Таким чином, за розрахунком суду, стягненню з відповідача підлягає 3% річних в сумі 30942,16 грн; в іншій частині цих позовних вимог позивачу належить відмовити.

Водночас, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат за належний період прострочення, за розрахунком суду їх розмір є більшим, ніж заявлено позивачем.

Статтею 14 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Нормативне визначення принципу диспозитивності надає право учаснику справи вільно розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд ч. 2 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог (ч.2 ст. 237 ГПК України).

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що позивач у позовній заяві просить стягнути суму інфляційних втрат у розмірі 43695,94 грн, а суд не може виходити за межі позовних вимог, інфляційні втрати підлягають стягненню у заявленому позивачем розмірі.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги або свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заборгованість у заявленому позивачем розмірі, як і не скористався своїм правом на подання відзиву.

Приймаючи до уваги наведене вище у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 178, 232, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Цехаве Протеїн" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Київкомбікорм" про стягнення 630578,86 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Київкомбікорм" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 98; ідентифікаційний код 42341390) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Цехаве Протеїн" (01010, м. Київ, пров. Хрестовий, буд. 2; ідентифікаційний код 43220301) основний борг у розмірі 546840 (п`ятсот сорок шість тисяч вісімсот сорок) грн 00 коп., інфляційні втрати у розмірі 43695 (сорок три тисячі шістсот дев`яносто п`ять) грн 94 коп., 3% річних у розмірі 30942 (тридцять тисяч дев`ятсот сорок дві) грн 16 коп. та судовий збір у розмірі 9322 (дев`ять тисяч триста двадцять дві) грн 17 коп.

3. Видати наказ позивачу після набрання рішенням суду законної сили.

4. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржено до апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 28.07.2021.

Суддя Т.В. Васильченко