ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2021 р. Справа № 922/2252/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс. Капітал", м. Полтава Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Саламандра", м. Полтава
до Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія", м. Харків
про стягнення 8002,76 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс. Капітал", м. Полтава (далі за текстом позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія", м. Харків (далі за текстом - відповідач) матеріальну шкоду в розмірі 8002,76 грн.

Позов обґрунтовано з посиланням те на що 24.12.2020 по вул. Яворницького у м. Дніпро сталося ДТП за участі транспортних засобів Mazda д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 (винуватець ДТП), внаслідок якого автомобіль Mazda д.н.з. НОМЕР_1 зазначав механічних ушкоджень. Позивач вказує, що Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Саламандра", як страхувальником, відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту, крім залізничного № 02/ПУ від 01.12.2019 виплачено страхувальнику - гр. ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 10502,76 грн, внаслідок чого до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" в порядку ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 228 Господарського кодексу України в межах здійснених фактичних затрат перейшло право вимоги (регресу) до відповідача, як до особи, яка застрахувала цивільно-правову відповідальність винуватця ДТП, та наслідки якої визнано страховим випадком та здійснено виплату страхової суми страхувальнику. Позивач вказує, що 02.01.2020 між ним та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Саламандра" укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 02.01.2020-СК, за умовами якого позивач набув право регресної вимоги до Приватного акціонерного товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" щодо сплати в порядку суброгації 10502,76 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.06.2021 відкрито провадження у справі № 922/2252/21; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін, за наявними в справі матеріалами; залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Саламандра» (далі за текстом - третя особа); запропоновано відповідачу подати відзив на позов в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали; встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом трьох днів з дня отримання відзиву на позов; встановити відповідачу строк для подання заперечень на відповідь протягом трьох днів з дня отримання відповіді на позов.

Згідно з вимогами ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

З метою повідомлення сторін та третьої особи про відкриття провадження у справі та надання останнім можливості реалізувати власні процесуальні права, судом засобами поштового зв`язку на їх юридичні адреси, зазначені у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань направлено копію вказаної ухвали від 10.06.2021.

Сторони та третя особа копію зазначеної ухвали отримали, про що свідчать залучені до матеріалів справи зворотні поштові повідомлення, згідно з якими на їх адресу надсилалась поштова кореспонденція (а. с. 90-96).

З урахуванням викладеного, судом виконано процесуальний обов`язок щодо повідомлення сторін та третьої особи про розгляд даної справи, а останні в розумінні вимог ст. 120 ГПК України вважаються такими, що належним чином повідомлені про розгляд судом справи.

Позивач разом з листом № 06728/2 від 15.06.2021 надіслав на електронну адресу суду докази направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів на адресу третьої особи.

Відповідач та третя особа не скористались своїм правом щодо подання відзиву/пояснень на позовну заяву в порядку та строк, встановлені ухвалою господарського суду Харківської області від 10.06.2021.

Розглянувши подані на розгляд суду матеріали справи, суд визнає їх достатніми для прийняття судового рішення по суті спору.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив.

Як свідчать матеріали справи, 24.12.2020 по вул. Яворницького у м. Дніпро сталося ДТП за участі транспортних засобів Mazda д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 (винуватець ДТП), внаслдіок якого автомобіль Mazda д.н.з. НОМЕР_1 зазначав механічних ушкоджень.

Дане ДТП сталося в результаті порушення ПДР водієм ОСОБА_2 , що підтверджується останнім в складному водіями Європротоколі з місця події від 24.12.2020 (а. с. 48).

Як свідчать матеріали справи, автомобіль Mazda д.н.з. НОМЕР_1 був застрахований третьою особою відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту, крім залізничного «Каско міні» № Е0153.0004146 від 31.03.2020.

До третьої особи звернувся власник пошкодженого автомобіля з повідомленням про подію, яка має ознаки страхового випадку від 24.12.2020.

Згідно з ремонтною калькуляцією № 0030564.12 від 11.01.2021 виконаним в системі Audatex варість відновлювального ремонту автомобіля (з урахуванням зношення запчастин) становить 12503,29 грн.

Згідно зі страховим актом № 0030564.12.20/1 від 25.01.2021 розмір страхового відшкодування на підставі умов договору становить 10502,76 грн.

На виконання умов договору на підставі калькуляції № 0030564.12 від 11.01.2021, страхового акту № 0030564.12.20/1 від 25.01.2021, розрахунку страхового відшкодування до страхового акту № 0030564.12.20/1 від 25.01.2021, протоколу огляду транспортного засобу від 04.01.2021 (а. с. 53-54), третя особа здійснила виплату на користь страхувальника страхового відшкодування у загальній сумі 10502,76 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 9228 від 04.02.2021 (а. с. 62).

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 застрахована відповідачем згідно з полісом серії ЕР № 200538744 діючим станом на 24.12.2020.

Позивач з посиланням на зазначені обставини вказує, що оскільки цивільно-правова відповідальність водія ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 застрахована відповідачем відповідно до полісу серії ЕР № 200538744, то саме до останнього третя особа мала право вимоги в порядку суброгації.

Матеріали справи також свідчать про те, що 02.01.2020 між третьою особою (клієнт) та позивачем (фактор) укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 02.01.2020-СК від 02.01.2020, в т. ч. щодо придбання права вимоги за грошовими зобов`язаннями від третьої особи до відповідача., які виникли, згідно з актом прийому-передачі документів № 22-01 від 08.02.2021 до договору № 04/01-21-СК від 04.01.2020.

У порядку та на умовах, визначених пунктом 1.2. договору факторингу, фактор займає місце клієнта (як кредитора) по усіх переданих регресних вимогах клієнта, у тому числі права одержання від боржників сум основного боргу, відсотків, неустойок у повному обсязі.

Згідно з п. 1.3 договору факторингу, права за регресними вимогами переходять від клієнта до фактора з моменту підписання акту здачі-приймання документів по відповідній регресній вимозі.

Відповідно до п. 16.1 договору факторингу, цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Відповідно до п. 54 переліку переданих регресних вимог № 01-21 (за період з 01.01.2021 по 31.03.2021), що є додатком до акту прийому-передачі документів № 22-01 від 08.02.2021 які є невід`ємною частиною договору факторингу № 02.01.2020-СК від 02.01.2020 право вимоги від відповідача сплати страхового відшкодування за наслідками вказаного вище ДТП перейшло від третьої особи до позивача.

На виконання відповідної умови договору факторингу № 02.01.2020-СК від 02.01.2020, позивач перерахував кошти на користь третьої особи, що підтверджується платіжними дорученнями № 118 від 05.01.2021, № 9 від 13.01.2021, № 24 від 19.01.2021, № 30 від 20.01.2021, № 43 від 28.01.2021, № 54 від 02.02.2021, № 76 від 18.02.2021, № 79 від 24.02.2021, № 13 від 26.02.2021,№ 14 від 01.03.2021, № 15 від 01.03.2021, № 88 від 01.03.2021, № 20 від 10.03.2021, № 21 від 11.03.2021, № 24 від 15.03.2021, № 100 від 15.03.2021, № 34 від 16.03.2021, № 103 від 16.03.2021, № 104 від 16.03.2021, № 36 від 17.03.2021, № 37 від 17.03.2021, № 105 від 17.03.2021, № 41 від 19.03.2021, № 42 від 19.03.2021, № 47 від 26.03.2021 (а. с. 21-45).

Як свідчать матеріали справи, позивач є зареєстрованою фінансовою установою, яка здійснює свою діяльність відповідно до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ФК № 296 від 07.07.2011 (а. с. 71). Одним із видів діяльності товариства є надання послуг факторингу.

Як свідчать матеріали справи після набуття права вимоги позивач направив відповідачу заяву № 06728 від 08.02.021 про виплату страхового відшкодування (в порядку суброгації) в загальній сумі 10502,76 грн (а. с. 64-66).

Оскільки відповідач не здійснив виплату страхового відшкодування, позивач при зверненні до суду з позовом у даній справі вимагає стягнути з відповідача на свою користь 8002,76 грн. матеріальної шкоди (тобто страхового відшкодування в порядку суброгації за виключенням франшизи в сумі 2500 грн.).

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, суд виходить з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з п. 1 ст. 76, п. 1 ст. 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ст. 9 Закону України Про страхування, страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого.

Особою, відповідальною за завдану шкоду, може бути як безпосередній її заподіювач, так і страхова компанія, відповідальна за останнього.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема, порядок виплати такого відшкодування та дії сторін при настанні страхового випадку, регулюються Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розраховану за правилами цього підпункту.

Пунктом 22.1 статті 22 зазначеного Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Статтею 29 цього ж Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, відповідач як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі ст. 29 та п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством та в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

У справі що розглядається, у відповідача у зв`язку з настанням страхового випадку (ДТП) виник обов`язок відшкодувати третій особі шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком і в межах суми фактичних затрат, право на вимоги якої перейшло до третьої особи у зв`язку з виплатою страхового відшкодування, за мінусом франшизи.

У даному випадку, розмір заподіяної матеріальної шкоди в результаті ДТП визначено на підставі калькуляції № 0030564.12 від 11.01.2021, страхового акту № 0030564.12.20/1 від 25.01.2021, розрахунку страхового відшкодування до страхового акту № 0030564.12.20/1 від 25.01.2021, протоколу огляду транспортного засобу від 04.01.2021 та становить загальну суму в розмірі 10502,76 грн.

Як зазначалось, дана сума відшкодована третьою особою на користь страхувальника в повному обсязі, а саме, сплачено на його користь 10502,76 грн.

В силу положень ст. 993 ЦК України, та ст. 27 Закону України "Про страхування" відповідач має відшкодувати третій особі сплачене ним страхове відшкодування за виключенням франшизи.

Згідно з полісом ЕР № 200538744, розмір франшизи становить 2500 грн.

За таких обставин, відшкодуванню відповідачем на користь третьої особи підлягає сума 8002,76 грн.

Разом з тим, як вже зазначалося 02.01.2020 між третьою особою та позивачем укладений договір про надання фінансових послуг факторингу № 02.01.2020-СК від 02.01.2020 щодо придбання права вимоги за грошовими зобов`язаннями, які виникли, зокрема згідно акту прийому-передачі документів № 22-01 від 08.02.2021, в т. ч. вимог третьої особи до відповідача про виплату страхового відшкодування в сумі 10502,76 грн за результатами ДТП, що мало місце 24.12.2020.

В порядку та на умовах, визначених п. 1.2. договору факторингу, фактор займає місце клієнта (як кредитора) по усіх переданих регресних вимогах клієнта, у тому числі права одержання від боржників сум основного боргу, відсотків, неустойок у повному обсязі.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Статтею 1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вказаних вимог чинного законодавства, позивач направив відповідачу заяву № 06728 від 08.02.021 про виплату страхового відшкодування (в порядку суброгації), в якій просив відшкодувати на його користь суму в загальному розмірі 10502,76 грн. Разом із вимогою позивачем направлені додатки: копію договору про надання фінансових послуг факторингу № 02.01.2020 від 02.01.2020; копію акту здачі-приймання до договору; копію додаткової угоди до договору про надання фінансових послуг факторингу від 28.12.2020, копію договору № Е0153.0004146 від 31.03.2020, копію страхового акту № 0030564.12.20/1 від 25.01.2021, копію платіжного доручення № 9228 від 04.02.2021, копію повідомлення про подію, яка має ознаки страхового випадку, копія посвідчення водія та копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу потерпілого, копія заяви на виплату страхового відшкодування, копія повідомлення про ДТП (європротоколу) від 24.12.2020, копія акту огляду транспортного засобу, копія ремонтної калькуляції, копія полісу № 159031622, копію довіреності на представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 1082 ЦК України, боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Проте до суду не надано доказів звернення відповідача до позивача щодо надання додаткових документів.

За таких обставин, виплачене третьою особою на користь страхувальника страхове відшкодування (за виключенням франшизи) підлягає відшкодуванню відповідачем на користь позивача.

Оскільки матеріали справи не містять, та відповідачем суду не надано доказів здійснення відповідної оплати, суд за наслідками розгляду справи приходить до висновку про задоволення заявленого позову, та стягнення страхового відшкодування в порядку суброгації (матеріальної шкоди) в сумі 8002,76 грн. з відповідача на користь позивача.

Здійснюючи розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як свідчать матеріали справи, у зв`язку із необхідністю зверненням до суду з позовом у даній справі, позивач з метою надання юридичного захисту уклав з адвокатом Терзі Олександром Сергійовичем відповідний договір № 11/2020 від 26.10.2020

Зокрема, відповідно до умов зазначеного договору, позивач, як клієнт, доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надати клієнту професійну правничу допомогу на умовах, передбачених цим договором (п. 1.1 договору).

Згідно з п. п. 2, 3 додаткової угоди № 1 від 26.10.2020 (а. с. 77) розмір гонорару не є фіксованим та визначається на підставі обсягів фактично наданих послуг, витраченого адвокатом часу та складності опрацьованих адвокатом справ. Обсяг наданих послуг та їх вартість визначається актом виконаних робіт (наданих послуг).

Гонорар сплачується на підставі акту виконаних робіт за результатами надання професійної правничої допомоги у відповідності до п. 3.3 договору.

Пунктом 4 вказаної додаткової угоди також передбачено, що оплата фактичних витрат здійснюється в безготівковому порядку протягом п`яти банківських днів з моменту отримання клієнтом підтверджуючих документів або окремого рахунку.

Згідно з актом надання послуг від 26.05.2021 сторони узгодили що на виконання умов договору № 11/2020 від 26.10.2020 щодо стягнення з відповідача на користь позивача 8002,76 грн. адвокатом виконано наступні роботи (надано послуги):

1. ознайомлення з матеріалами клієнта, надання усних консультацій клієнту, підготовка та узгодження з клієнтом правової позиції щодо подачі позовної заяви до Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" про стягнення коштів в порядку суброгації на підставі договору про надання фінансових послуг факторингу № 02.01.2020-СК від 02.01.2020 у розмірі 8002,76 грн витрачено 3 години, вартість 1 години 600,00 грн, всього 1800,00 грн;

2. підготовка та подання до господарського суду Харківської області позовної заяви про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" стягнення коштів в порядку суброгації на підставі договору про надання фінансових послуг факторингу № 02.01.2020-СК від 02.01.2020 у розмірі 8002,76 грн 2200,00 грн.

Вартість виконаних робіт складає 4000,00 грн.

Також сторонами складено детальний опис робіт (наданих послуг) до акту надання послуг від 26.05.2021 (а. с. 78), згідно з яким вартість наданих адвокатом послуг клієнту становить 4000 грн.

Суд констатує, що матеріали справи не містять доказів оплати клієнтом на користь адвоката вартості наданих останнім послуг. Разом з тим матеріали справи також не містять і доказів виставлення адвокатом до сплати клієнту відповідного рахунку як того вимагає п. 4 додаткової угоди.

З посиланням на зазначені договір, акти, опис позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 4000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Суд констатує, що згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Суд також констатує, що відповідач в порядку, визначеному п. 6 ст. 126 ГПК України не надав доказів неспіврозмірності заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Разом з тим, оскільки зазначені в договорі та акті надання послуг від 26.05.2021 послуги є такими, що пов`язані з розглядом даної справи, їх вартість є співрозмірною щодо ступеня складності спору та витраченого адвокатом часу на надання правової допомоги, суд приходить до висновку про необхідність розподілу витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги виходячи саме з суми 4000 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

За таких обставин, за наслідками розгляду справи з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню 2270,00 грн. судового збору та 4000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 232-233, 237-238, 240-241 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" (адреса: 61001, м. Харків, пр.-т Гагаріна, буд. 41/2, секція 8, офіс 1-12; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс. Капітал" (адреса: 36023, м. Полтава, вул. Колективна, буд. 10; ; на п/р № НОМЕР_3 в ПАТ МТБ Банк м. Чорноморськ, МФО 328168):

8002,76 грн. матеріальної шкоди;

4000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу;

2270,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя О.І. Байбак