ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1342/21

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Янюк О.С. за участю секретаря судового засідання Мірошніченко В.В. розглянув у судовому засіданні

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агролайт Груп», м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бориспільський комбікормовий завод», м.Бориспіль Київської області

про стягнення грошових коштів

У засіданні суду беруть участь:

представник позивача: Гапоненко Р.І. (посвідчення адвоката №000224 від 18.06.2018, ордер АА №1102260 від 30.04.2021);

представник відповідача: не з`явився

1. Стислий виклад позицій учасників справи (заяви по суті справи)

1.1. 05.05.2021 засобами поштового зв`язку до Господарського суду Київської області (далі суд) звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Агролайт Груп» (далі ТОВ «Агролайт Груп», позивач) із позовною заявою б/н від 05.05.2021 (вх.№1333/21 від 06.05.2021) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бориспільський комбікормовий завод» (далі ТОВ «Бориспільський комбікормовий завод», відповідач) про стягнення з останнього 1 181 686,00грн основного боргу, 3% річних у розмірі 5 340,68грн, інфляційних втрат у розмірі 13 063,14грн та пені у розмірі 24 421,95грн за Договором поставки пшениці №30/БКЗ від 15.03.2019. Крім того, позивач просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Позовну заяву обґрунтовує ст.ст. 173-175, 193, 216-217, 230-232 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.ст. 509, 525-526, 530, 610-612, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та вказує на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки пшениці №30/БКЗ від 15.03.2019 в частині здійснення оплати за поставлений товар.

12.07.2021 під час судового засідання представник позивача у вступному слові підтримав поданий позов та просив суд його задовольнити з підстав викладених у ньому.

1.2. Відповідач правом, передбаченим ст.178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) не скористався та відзиву на позовну заяву не надав.

Представник ТОВ «Бориспільський комбікормовий завод» у підготовче (07.06.2021) та судове (12.07.2021) не з`являвся, про причини неявки суд не повідомляв, про час та місце засідань інформувався належним чином та своєчасно (т. 1 а.с. 40, 63-63). Ураховуючи те, що явка відповідача обов`язковою судом не визнавалась, зважаючи на положення ст. 42 ГПК України, суд визнав за можливе розглянути позовну заяву без участі представника ТОВ «Бориспільський комбікормовий завод» за наявними у справі матеріалами.

2. Процесуальні дії у справі

2.1. Ухвалою суду від 11.05.2021, зокрема, відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати її розгляд у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 07.06.2021 та запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву у строк до 27.05.2021.

2.2. 07.06.2021 за результатами підготовчого засідання судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 12.07.2021, про що постановлено відповідну ухвалу від 07.06.2021.

2.3. На підставі ст. 233 ГПК України у судовому засіданні 12.07.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

3. Фактичні обставини, встановлені судом, із посиланням на докази

15.03.2019 між ТОВ «Агролайт Груп» (постачальник) та ТОВ «Бориспільський комбікормовий завод» (покупець) укладено договір поставки пшениці №30/БКЗ, із відповідними доповненнями (далі Договір) відповідно до п.1.1 якого, в порядку та на умовах, визначених даним договором, постачальник бере на себе зобов`язання здійснити поставку товару, який не обтяжений правами третіх осіб, та передати його у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити поставлений постачальником товар належної якості та в обумовлені сторонами строки (т. 1 а.с. 5-11).

Предметом даного договору є поставка зерна пшениці, що вирощується на полях (п.1.2 Договору).

У п. 4.1 Договору сторони домовились, що приймання кожної партії поставленого товару здійснюється уповноваженою особою покупця, повноваження якої підтверджуються довіреність, за кількістю встановленою на вагах покупця у присутності особи, що доставила товар та якістю визначеною виробничо-технічною лабораторією покупця.

Право власності на товар, що поставляється, переходить від постачальника до покупця в момент передачі товару та підписання уповноваженою особою покупця товарно-транспортної накладної (п. 3.8. Договору).

Вартість товару визначається у рахунку-фактурі, що видається постачальником на кожну окрему партію товару (п. 5.1 Договору).

Відповідно до п. 5.3 Договору для отримання оплати є необхідність виконання наступних умов: постачальник передає покупцю всю кількість товару згідно рахунку-фактури; сторони підписують належним чином оформлену видаткову накладну; постачальник передає покупцю повний пакет оригіналів документів зазначених в п. 3.4 та п. 3.5 цього договору.

Згідно п. 5.4 Договору після виконання останньої з умов, зазначених в п. 5.3: покупець сплачує 80% оплати вартості товару на розрахунковий рахунок постачальника протягом 7 робочих днів; остаточний розрахунок в розмірі 20% оплати вартості замовленого товару здійснюється протягом 3 робочих днів після того, як постачальник в строки передбачені чинним законодавством засобами електронного зв`язку надіслав покупцю податкову накладну, зареєстровану у Єдиному реєстрі податкових накладних, але в будь-якому разі не раніше строку, вказаного в п. 5.4.1 даного договору.

Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2022 (п. 8.1 Договору).

У додатку №1 до Договору сторони домовились, що даний Договір, а також будь-які додатки, додаткові угоди до нього, можуть бути підписані керівником або особою-представником як від руки, так і з використанням факсимільного відтворення підпису (т. 1 а.с. 9).

На виконання умов зазначеного Договору постачальник поставив покупцю відповідний товар, що підтверджується підписаними між сторонами без зауважень видатковими та товарно-транспортними накладними: №69 від 17.02.2021 на суму 369 900,00грн (ТТН №121405 від 17.02.2019); №70 від 19.02.2021 на суму 398 520,00грн (ТТН №121406 від 18.02.2021); №84 від 10.03.2021 на суму 413 448,00грн (ТТН № 121292 від 10.03.2021 та №121294 від 10.03.2021), та уповноважена особа ТОВ «Бориспільський комбікормовий завод», у свою чергу, отримала відповідний товар, що підтверджується довіреностями: №БК-67 від 16.02.2021 №БК-70 від 19.02.2021, №БК-89 від 10.03.2021 (т. 1 а.с. 12-16, 42-45, 51).

На підставі п. 5.1 Договору ТОВ «Агролайт Груп» виставлено ТОВ «Бориспільський комбікормовий завод» рахунки на оплату, а саме: №69 від 17.02.2021 на суму 369 900,00грн; №70 від 19.02.2021 на суму 398 520,00грн; №85 від 10.03.2021 на суму 413 448,00грн. Усього 1 181 868,00грн (т. 1 а.с. 46-48).

Разом із цим, у відповідності до п. 5.4 Договору постачальником направлено покупцю податкові накладні на поставлений товару (т. 1 а.с. 17-19).

Доказів оплати поставленого ТОВ «Агролайт Груп» товару до ТОВ «Бориспільський комбікормовий завод», останнім суду надано не було.

4. Щодо порушеного права

Ураховуючи те, що відповідач у добровільному порядку не сплатив наявну у нього заборгованість перед позивачем, останній звернувся із даним позовом до суду.

5. Висновки суду із посиланням на норми права, які застосовано

5.1. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України (ч. 1 ст. 175 ГК України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України, зокрема, з договорів та інших правочинів (угод).

Судом встановлено, що укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки, який недійсним у судовому порядку не визнавався, у зв`язку з чим, у силу ст. 629 ЦК України, він є обов`язковим для виконання сторонами. Доказів протилежного учасниками справи не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Із наведеною нормою узгоджується ч. 1 ст. 265 ГК України.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 526, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Аналогічне положення стосовно господарських зобов`язань міститься у ст. 193 ГК України.

На виконання умов Договору, позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 1 181 868,00грн, що підтверджується видатковими та товарно-транспортними накладними, підписаними між сторонами без зауважень та скріпленими їх печатками.

Згідно ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Проаналізувавши п. 5.4 Договору, яким визначено строки та порядок оплати товару, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний здійснити таку оплату протягом 10 робочих днів після підписання сторонами видаткових та товарно-транспортних накладних та направлення позивачем відповідачу податкових накладних.

Так, із матеріалів справи вбачається, що відповідні накладні датовані 17.02.2021, 19.02.2021 та 10.03.2021, а отже, відповідач зобов`язаний оплачувати поставлений позивачем товар таким чином: за накладними від 17.02.2021 у строк до 03.03.2021 (369 900,00грн); за накладними від 19.02.2021 у строк до 05.03.2021 (398 520,00грн); за накладними від 10.03.2021 у строк до 24.03.2021 (413 448,00грн).

Проте, відповідач взяті на себе зобов`язання з оплати поставленого позивачем товару не виконав, доказів протилежного, до прийняття рішення у справі, суду не надав. З огляду на те, що своєчасна оплата поставного ТОВ «Агролайт Груп» товару є одним з основних обов`язків ТОВ «Бориспільський комбікормовий завод» належне виконання якого вимагається Договором та законом, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 1 181 868,00грн.

5.2. Крім того, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 24 421,95грн за періоди прострочення з 04.03.2021 по 05.05.2021; з 06.03.2021 по 05.05.2021; з 25.03.2021 по 05.05.2021. З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України).

Частиною 6 ст. 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У п. 6.2 Договору сторони погодили, що покупець за несвоєчасну оплату товару сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, за кожен день прострочення, але не більше 5% від загальної вартості неоплаченого товару.

Так, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені (т. 1 а.с. 21), суд вважає його арифметично неправильним, проте, у перерахунку, сума пені становить більший розмір, аніж заявляє позивач, а відтак, ураховуючи положення ч. 2 ст. 237 ГПК України, суд дійшов висновку, що задоволенню підлягає сума пені, яка у свою чергу, не перевищує 5% від загальної вартості неоплаченого товару, саме у розмірі 24 421,95грн.

5.3. Разом з цим, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 5 340,68грн за періоди прострочення з 04.03.2021 по 05.05.2021; з 06.03.2021 по 05.05.2021; з 25.03.2021 по 05.05.2021 та інфляційні втрати у розмірі 13 063,14 грн за березень 2019 року. З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Ураховуючи зазначене, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних у розмірі 5 340,68грн (т. 1 а.с.21) за вказаний період, суд вважає його правильним, а суму 3% річних такою, що підлягає стягненню з відповідача.

5.4. Крім того, щодо нарахування інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ураховуючи зазначене, судом береться до уваги правова позиція об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладена у постанові від 26.06.2020 у справі №905/21/19, відповідної до якої при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007. Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування ст. 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків.

Суд зазначає, що ст. 625 ЦК України передбачено розрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику «дефляція», то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця.

Так, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат у розмірі 13 063,14грн (т. 1 а.с. 21 на звороті) за вказаний період, суд вважає його правильним, а суму інфляційних втрат такою, що підлягає стягненню з відповідача.

6. Щодо судових витрат.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі, то судовий збір у даній справі покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 7, 20, 42, 73-74, 77-80, 86, 123, 129, 233, 236-238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бориспільський комбікормовий завод» (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Привокзальна, буд. 46, ідентифікаційний код 42362447) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агролайт груп» (03150, м. Київ, вул. Предславинська, буд. 34-Б, кім. 214, ідентифікаційний код 39345149) основний борг у розмірі 1 181 868,00грн (один мільйон сто вісімдесят одна тисяча вісімсот шістдесят вісім грн 00 коп.), 3% річних у розмірі 5 340,68грн (п`ять тисяч триста сорок грн 68 коп.), інфляційні втрати у розмірі 13 063,14грн (тринадцять тисяч шістдесят три грн 14 коп.), пеню у розмірі 24 421,95грн (двадцять чотири тисячі чотириста двадцять одна грн 95 коп.), судовий збір у розмірі 18 370,41грн (вісімнадцять тисяч триста сімдесят грн 41 коп.).

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення до Північного апеляційного господарського суду у порядку, визначеному ст. 257 та з урахуванням п.17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Суддя О.С. Янюк

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 22.07.2021.

Станом на 22.07.2021 рішення законної сили не набрало.