ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2596/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі"
до Комунального підприємства "Салтівське трамвайне депо"
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - Панасейко О.Ю.

відповідача - Іванова Л.І.

ВСТАНОВИВ:

В червні 2021 до господарського суду звернулось Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" та просить стягнути з Комунального Підприємства "Салтівське Трамвайне Депо" на свою користь заборгованість за неналежне виконання договірних зобов*язань, що складає - 432 136 ,77 грн., з яких :

вартість спожитої теплової енергії за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, а саме : № 16585/59 від 26.02.2015 та № 16585/69 від 02.03.2016 в сумі 271 025,37 грн., що утворилася за лютий 2015 року по березень 2016 року. ,

36952,67 грн. 3 % річних за період з 05.01.2016 по 24.06.2021 ;

124158,73 грн. інфляційні втрати за період з 05.01.2016 по 24.06.2021 ;

Судові витрати покласти на відповідача.

Разом з тим, позивач просить основний борг, 3 % річних та судовий збір стягнути на р/рахунок НОМЕР_1 в філії Харківського обласного управління АТ"Ощадбанк", МФО 351823, .

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору № 16585/59 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді в частині розрахунків за теплову енергію у відповідності до розділу 6 договору.

01.07.21 господарський суд прийняв ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням справи на 19.07.21 на 10:20 год (а.с.66-67).

19.07.21 відповідач по справі надав заяву про застосування строку позовної давності та відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволені позовних вимог ( а.с.77-85).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.

26.02.2015 року між Комунальним підприємством" Салтівське трамвайне депо" та Комунальним підприємством" Харківські теплові мережі" укладено договір № 16585/59 купівлі - продажу теплової енергії в гарячій воді. ( а.с.26-38). За цим договором позивач взяв на себе зобов*язання постачати Споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а Споживач зобов*язався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами ( цінами) в терміни, передбачені за цим договором за рахунок власних коштів. У відповідності до додатку № 4 від 26.02.2015 року до договору № 16585/59 від 26.02.2015 р. сторони погодили перелік об*єктів теплопостачання , а саме : адміністративно- побутовий корпус та виробничий корпус, які розташовані за адресою : п. Такторобудівників,109, які є окремими будівлями ( а.с.33).

Система опалення зазначених приміщень є невід`ємною частиною централізованої системи опалення будинку, тому при подачі теплової енергії у централізовану систему опалення одночасно опалюються нежитлові приміщення відповідача.

Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, на підставі вищезазначеного Договору в період з лютого 2015 року по березень 2016 року здійснив відпуск теплової енергії відповідачу та направив на його адресу рахунки-фактури за спожиту теплову енергію за вищевказаний період, що підтверджується наданими суду доказами.

Факт споживання відповідачем теплової енергії на потреби опалення приміщень з лютого 2015 року по березень 2016 підтверджується актами про підключення опалення на початку опалюваних сезонів та актами про відключення опалення наприкінці опалюваних сезонів до будинку, де розташовані нежитлові приміщення відповідача. Вищезазначені акти на підключення та відключення опалення підписані та скріплені печатками уповноважених представників КП «Харківські теплові мережі» та КП" Салтівське Трамвайне Депо". ( а.с.56-58).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язання по оплаті спожитої теплової енергії станом на червень 2021 його заборгованість за спожиту теплову енергію станом на 01.06.21 року складає 271025,37 грн, що утворилася за період з жовтня 2016 року по квітень 2019 року.

Позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити їх у повному розмірі.

19.07.21 до суду звернувся відповідач із заявою про застосування строку позовної давності до даних правовідносин ( а.с. 77-80). В обгрунтування заяви відповідач посилається на ст. 256, 261, 267 Цивільного кодексу України.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Суд розглядаючи дану заяву виходить з наступного, а саме, що загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Статтею 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно з частиною 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20.12.2007 у справі "Фінікарідов проти Кіпру").

Як встановлено судом, 30.06.2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 271025,37 грн. яка утворилася з лютого 2015 року по березень 2016 року. Як передбачили сторони в договорі № 16585/59 від 26.02.2015 року купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді в п. 6.2 розрахунковим періодом є місяць за результатами якого підписується акт виконаних робіт по відпуску теплової енергії за період. Остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію Споживач здійснює до 4-го числа місяця, наступного за розрахунковим , при розрахунках по показниками приладів обліку на підставі самостійно отриманого до 1 числа поточного місяця акту виконаних робіт. Та до 18-го числа місяця, наступного за розрахунковим, при відсутності приладів комерційного обліку на підставі отриманого з 10 по 15 число місяця, наступного за розрахунковим, акту виконаних робіт.

Отже, як встановлено судом під час розгляду справи №922/2596/21 КП" Харківські теплові мережі" звернулись з позовом до КП" Салтівське Трамвайне Депо" про стягнення заборгованості поза межами строку позовної давності.

Статтею 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Пред`явлення позову до суду - це реалізація позивачем права на звернення до суду. Саме з цією процесуальною дією пов`язується початок процесу у справі.

Відповідно до вимог процесуального законодавства суддя відкриває провадження у справі не інакше, як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому процесуальним кодексом.

Виходячи з аналізу наведених норм права, перебіг позовної давності шляхом пред`явлення позову може перериватися в разі звернення позивача до суду, в тому числі й направлення позовної заяви поштою, здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства.

За змістом статті 267 ЦК України, сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу.

Закон не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском строку позовної давності. Тому, дане питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу по суті заявлених вимог.

До висновку про поважність причин пропуску строку позовної давності можна дійти лише після дослідження усіх фактичних обставин та оцінки доказів у кожній конкретній справі. При цьому, поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим.

Практика Європейського суду з прав людини при застосуванні положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує кожному право на звернення до суду, акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16.12.1992).

Відповідно до частини 5 статті 267 ЦК України саме на суд покладено обов`язок перевірки поважності причин пропущення позовної давності з урахуванням конкретних обставин справи та наявних доказів у справі.

Позивачем клопотання щодо поновлення строку для стягнення заборгованості не заявлялось.

Судом встановлено, що строк виконання відповідачем зобов`язання, яке полягало у оплаті позивачу вартості спожитої теплової енергії поставленої за період з лютого 2015 по березень 2016 року , сплинув у 2018 та 2019 роках.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що позивач в установленому порядку обставини, які повідомлені відповідачем не спростував, суд дійшов висновку, що у задоволені позовних вимог слід відмовити у повному обсязі .

Також суд має вирішити питання розподілу та стягнення судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судовий збір, відповідно приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на позивача .

Інших судових витрат позивачем заявлено не було.

Керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 126, 129, 130, ст. ст. 236-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Задовольнити клопотання Комунального підприємства "Салтівське трамвайне депо" ( вх. № 16771 від 19.07.21).

Застосувати загальну позовну давність.

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку визначеному ст.ст. 256, 257 ГПК України з врахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "27" липня 2021 р.

Суддя Л.С. Лаврова