ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2021 р. Справа№ 911/3484/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Козир Т.П.

Кравчука Г.А.

за участю секретаря судового засідання Огірко А.О.

за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 08.07.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Корона-Сервіс"

на рішення Господарського суду Київської області

від 03.03.2021 (повний текст рішення складено 19.03.2021)

у справі №911/3484/20 (суддя Мальована Л.Я.)

за позовом Приватного підприємства "Поділля-Агрохімсервіс"

до Приватного підприємства "Корона-Сервіс"

про стягнення 948291,39 грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Поділля-Агрохімсервіс" звернулося до господарського суду з позовом до Приватного підприємства "Корона-Сервіс" про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 948291 грн. 39 коп., з яких: 356500 грн. 00 коп. борг, 201445 грн. 94 коп. пеня, 178250 грн. 00 коп. штраф, 212095 грн. 45 коп. відсотки за неправомірне користування чужими грошовими коштами.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПП "Корона-Сервіс" не було виконано належним чином обов`язок по оплаті поставленого товару за договором поставки №182-2019 від 13.06.2019.

Рішенням Господарського суду Київської області від 03.03.2021 у справі №911/3484/20 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Приватного підприємства "Корона сервіс" на користь Приватного підприємства "Поділля-Агрохімсервіс" 356 500 грн. 00 коп. боргу, 201 445 грн. 94 коп. пені, 212 095 грн. 45 коп. 25% річних, 178 250 грн. 00 коп. штрафу, 10 000 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу, 14 224 грн. 38 коп. судового збору.

Рішення суду мотивоване встановленням обставин щодо невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки від 13.06.2019 №182-2019 щодо оплати вартості поставленого товару.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Приватне підприємство «Корона-Сервіс» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому скаржник стверджує, що позивачем не вірно розраховано суму 25% річних, як відсотків за неправомірне користування чужими грошовими коштами, суму пені; так, за контррозрахунком відповідача стягненню підлягає 98383,35 грн 25% річних та 72314,46 грн пені. Також скаржник зазначив про обмеження судом процесуальних прав відповідача, що зумовлено зобов`язанням відповідача надати відзив на позов з документальним обґрунтуванням його висновків, тоді як у відповідності до частини 4 статті 161 ГПК України, подання заяви по суті справи є правом учасників справи; вказував про неотримання позовної заяви та доданих до неї документів та судових викликів до Господарського суду Київської області. На думку скаржника витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру щодо наданих послуг/робіт та здійснених адвокатом витрат саме на надання правничої допомоги у справі №911/3484/20, оскільки доказів цього позивачем не було надано.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.04.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Корона-Сервіс" на рішення Господарського суду Київської області від 03.03.2021 у справі №911/3484/20; призначено до розгляду апеляційну скаргу.

У наданих суду апеляційної інстанції 22.06.2021 та 08.07.2021 поясненнях по суті апеляційної скарги та відзиві на апеляційну скаргу позивач просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування судового рішення є безпідставними та необґрунтованими, а судове рішення ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства; при цьому, позивачем зазначено, що у доданому до позовної заяви розрахунку враховано узгоджену сторонами дату оплати по кожній специфікації та наявний на відповідну дату борг за поставлений товар. Посилаючись на висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 28.12.2020 у справі №640/18402/19, позивач стверджує, що адвокат не повинен підтверджувати розмір гонорару, якщо гонорар встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі.

В судове засідання апеляційної інстанції 08.07.2021 представник відповідача не з`явився; до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання від відповідача про відкладення розгляду апеляційної скарги у зв`язку з перебування представника відповідача у відпустці.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ГПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу. Однією з таких підстав, передбачених п. 2 ч. 2 ст. 202 ГПК України, визначено першу неявку в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час та місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Колегія суддів вважає, що зазначені у клопотанні обставини не можуть бути належною підставою для відкладення розгляду справи, враховуючи, що відповідач не був позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника. Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що розгляд апеляційної скарги неодноразово відкладався за клопотаннями відповідача про неможливість забезпечення явки в судове засідання його представника через незадовільний стан здоров`я представника.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення клопотання про відкладення розгляду справи.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що явка представників учасників справи в судове засідання не була визнана обов`язковою, судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду апеляційної скарги у даній справі за відсутності представника відповідача.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти апеляційної скарги, просив суд залишити скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та надані пояснення, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з наступного.

13.06.2019 між ПП "Поділля-Агрохімсервіс" та ПП "Корона-Сервіс" був укладений договір поставки № 182-2019, за умовами якого, постачальник зобов`язується передати у строки, визначені Договором, у власність Покупця продукцію виробничо-технічного призначення (далі - Товар), а Покупець зобов`язується прийняти Товар та оплатити його вартість в порядку та на умовах, визначених Договором.

Відповідно до п. 2.1. договору вартість (ціна) Товару вказана в специфікаціях (додатках) до Договору. Ціна договору дорівнює загальній вартості (ціні) Товару, що передається та буде передана за цим договором.

Пунктом 2.2. договору передбачено, що оплата за поставлений Товар здійснюється Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника або, за письмовою згодою Постачальника, шляхом видачі (передачі) векселя (векселів), які Постачальник погодиться прийняти в розрахунок за Товар. Покупець, здійснюючи оплату за товар, зобов`язаний вказувати в призначенні платежу вид товару, що оплачується ("за насіння"), реквізити (номер і дату) цього Договору, а також реквізити (номер і дату) Специфікації до Договору (накладної, якщо Специфікація не була підписана). Якщо Покупець цього не дотримується, то Постачальник має право сам, на власний розсуд, визначити в рахунок якого виду товару, Специфікації, Договору або іншого зобов`язання зарахувати платіж Покупця, незалежно від вказаного в платіжному документі призначення платежу. Платіжні реквізити Постачальника вказані в кінці тексту Договору. Покупець має право провести дострокову оплату вартості (ціни) товару. У випадку можливих узгоджених відповідно до договору змін ціни Постачальник видає Покупцю оновлені документи або додатки до них, скориговані тощо.

Згідно з п. 3.1. договору товар постачається на умовах EXW (Інкотермс 2010).

До договору поставки між сторонами були підписані специфікації на умовах розстрочення платежів.

Специфікація № 1 із переліком товару на суму 616920 грн. 00 коп. з наступними умовами оплати 308460 грн. 00 коп. до 01.09.2019, 308460 грн. 00 коп. до 01.10.2019 та визначеною датою поставки 18.07.2019.

Специфікація № 2 із переліком товару на суму 332940 грн. 00 коп. з наступними умовами оплати 166470 грн. 00 коп. до 01.09.2019 166470 грн. 00 коп. до 01.10.2019 та визначеною датою поставки 19.07.2019.

Специфікація № 3 із переліком товару на суму 206640 грн. 00 коп. за наступними умовами оплати 206640 грн. 00 коп. до 15.11.2019 та визначеною датою поставки 20.09.2019.

Відповідач взяті на себе грошові зобов`язання виконав частково та не в повному обсязі, здійснивши наступні платежі:

- 12.03.2020 на суму 200000 грн. 00 коп. згідно платіжного доручення № 1188;

- 13.03.2020 на суму 200000 грн. 00 коп. згідно платіжного доручення № 1189;

- 14.03.2020 на суму 200000 грн. 00 коп. згідно платіжного доручення № 1190;

- 21.04.2020 на суму 200000 грн. 00 коп. згідно платіжного доручення № 1285, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар, згідно видаткових накладних, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи, проте відповідач не виконав обов`язок по оплаті поставленого товару, в зв`язку з чим за останнім обліковується заборгованість в сумі 356500 грн. 00 коп.

Доказів сплати заборгованості суду не надано.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача боргу в сумі 356500 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу позивач просить суд стягнути з відповідача 212095 грн. 45 коп. 25% річних, 201445 грн. 94 коп. пені, 178250 грн. 00 коп. штрафу.

Відповідно до ч. 3 ст. 692 ЦК України, у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Частиною 5 ст. 694 ЦК України встановлено, якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до ст. 536 ЦК України, від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Згідно ч. 2 ст. 536 ЦК України, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 5.3. договору в разі прострочення виконання грошового зобов`язання по оплаті вартості Товару Покупець сплачує на користь Постачальника відсотки за неправомірне користування чужими грошовими коштами в розмірі 25 % річних з простроченої суми.

Статтею 230 ГК України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до 5.2. договору покупець несе відповідальність за затримку в оплаті за отриманий Товар, сплачуючи при цьому пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від розміру простроченої суми за кожен день прострочення та штраф.

Пунктом 6.2. договору передбачено, що штраф обчислюється у відсотках в розмірі: 10% від невиконаного зобов`язання до 10 календарних днів; 30% - до 20 днів; 50% - до 30 та більше днів. Під невиконаним зобов`язанням вважається прострочення строків оплати за товар згідно умов договору та специфікації/й до договору. Специфікація є невід`ємною складовою даного договору.

Одночасне стягнення пені та штрафу не суперечить вимогам ст. 61 Конституції України, так як згідно зі ст. 549 ЦК України, пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 ГК України видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. Даної позиції притримується Верховний Суд, аналогічний висновок якого викладений в постановах від 09.07.2018 р. у справі № 903/647/17 та від 08.08.2018 р. у справі № 908/1843/17, у справі № 917/194/18 від 02.04.2019 р., у справі № 910/7398/18 від 23.07.2019 р. та інших.

Колегією суддів встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов`язку по оплаті вартості поставленого позивачем товару в повному обсязі за договором поставки від 13.06.2019 №182-2012 не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням зобов`язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 25% річних, штрафу та пені, колегією суддів встановлено, що даний розрахунок є арифметично вірним, відповідає вимогам чинного законодавства та умовам договору, а тому, з урахуванням факту порушення відповідачем грошового зобов`язання, позовні вимоги про стягнення з відповідача 201445 грн. 94 коп. пені, 178250 грн. 00 коп. штрафу, 212095 грн. 45 коп. відсотків за неправомірне користування чужими грошовими коштами, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому колегія суддів вважає невірним контррозрахунок відповідача.

Також колегія суддів не вбачає процесуальних порушень при ухваленні судом першої інстанції оскаржуваного рішення, про які стверджував скаржник в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат. При цьому, суд апеляційної інстанції вважає, що витрати на правову допомогу в сумі 10000 грн. є доведеними, документально обґрунтованими та відповідають критерію розумної необхідності таких витрат.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються судом на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 240, 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Корона-Сервіс" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської області від 03.03.2021 у справі №911/3484/20 залишити без змін.

Матеріали справи №911/3484/20 повернути Господарському суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано 19.07.2021.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Т.П. Козир

Г.А. Кравчук