ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" липня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/1425/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.

при секретарі судового засідання Аганін В.Ю.

розглянувши справу №916/1425/21

За позовом: Акціонерного товариства „Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5; ) в особі регіональної філії „Одеська залізниця" Акціонерного товариства „Українська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19; )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „ЛК-Трейдінг" (65031, м.Одеса, Київське шосе, 5; )

Про стягнення 20933,74 грн.

Представники сторін:

від позивача - Котовська Т.О, адвокат за довіреністю

від відповідача - не з`явився

Встановив: Акціонерне товариство „Українська залізниця" в особі регіональної філії „Одеська залізниця" Акціонерного товариства „Українська залізниця" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „ЛК-Трейдінг" про стягнення 20933,74 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням з боку відповідача прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору поставки №ОД/НХ-20-244НЮ від 29.04.2020р. та направлено на стягнення штрафу у розмірі 16820,76 грн. та пені у розмірі 4112,98 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.05.2021р. прийнято позовну заяву Акціонерного товариства „Українська залізниця" в особі регіональної філії „Одеська залізниця" Акціонерного товариства „Українська залізниця" та відкрито провадження у справі №916/1425/21. Справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на "23" червня 2021 р. о 13:45. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив із урахуванням вимог ст. 166 ГПК України протягом 10 днів з дня отримання відзиву. Встановлено відповідачу строк для подання заперечень із урахуванням вимог 167 ГПК України, протягом 10 днів з дня отримання відповіді на відзив. Викликано учасників справи у підготовче засідання на 23.06.2021р. о 13:45.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.06.2021р. відкладено розгляд справи по суті на "26" липня 2021р. о 12:30. Викликано представників сторін у судове засідання для розгляду справи по суті на "26" липня 2021 р. о 12:30.

Позивач підтримує заявлений позов та просить суд його задовольнити.

Відповідачем відзиву на позовну заяву не надано, відповідач свого права на захист не використав, хоча відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце проведення засідання суду, шляхом скерування на його адресу ухвали суду, однак кореспонденція суду повернулась без вручення із зазначенням поштовою організацією, що адресат відсутній за вказаною адресою.

У судові засідання представник відповідача не з`являвся, про поважність причин відсутності суд не повідомив, будь-яких клопотань чи заяв до господарського суду Одеської області від відповідача не надходило.

Згідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Приймаючи до уваги, що судове відправлення скеровувалось судом на адресу реєстрації відповідача, а також відсутність жодних клопотань з боку відповідача про відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача, за наявними в ній матеріалами відповідно до п.9 ст.165 ГПК України.

У судовому засіданні 26.07.2021 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено 27.07.2021р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив.

29 квітня 2020р. між Акціонерним товариством „Українська залізниця" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю „ЛК-Трейдінг" (постачальник) було укладено Договір поставки №ОД/НХ-20-244 НЮ (надалі - Договір), за умовами якого постачальник передає у власність замовника, а замовник оплачує товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами (далі - товар), які зазначені у специфікації (Додаток №1), що додається до договору про закупівлю і є його невід`ємною частиною. Постачальник передає у власність замовника товар на умовах, зазначених в договорі.

Умовами п. 5.1. Договору визначено, що поставка товару проводиться партіями протягом строку діє Договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки (заявки) замовника, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності замовника до приймання товару. Зі сторони замовника рознарядка (заявка) підписується з урахуванням вимог статуту замовника щонайменше двома уповноваженими особами.

Відповідно до п. 5.2. Договору, товар має бути поста ленний на підставі письмових рознарядок (заявок) впродовж 10 робочих днів з моменту їх отримання будь-яким способом (факсом; електронною поштою: ; листом за адресою: 65031, м. Одеса, вул. Київське шосе,5) постачальником у кількості, визначеній у рознарядці (заявці). Замовник має право розірвати договір в односторонньому порядку, якщо товар не поставлений замовнику впродовж 10 робочих днів від дня одержання постачальником рознарядки (заявки) замовника.

Позивачем було зазначено суду, що на виконання умов п. 5.1 та 5.2 Договору, 31.07.2020р. замовник направив постачальнику письмову заявку №НХ-09/3573 від 31.07.2020р., на суму 19699,20 грн., 01.12.2020р. письмову заявку №НХ-09/5299 від 01.12.2020 р., на суму 163260,00 грн., 03.12.2020р. письмову заявку №НХ-09/5356 від 03.12.2020 р., на суму 172,80 грн., 15.12.2020р. письмову заявку №НХ-09/5686 від 15.12.2020р., на суму 34752,00 грн. та 23.12.2020р. письмову заявку №НХ-09/5822 від 15.12.2020 р., на суму 76 171,80 грн., засобами електронної пошти згідно п. 5.2 Договору.

Як з`ясовано судом, 08.09.2020р. за видатковою накладною №26 відповідач поставив товар на суму 5839,20 грн., 20.10.2020р. за видатковою накладною №43 відповідач поставив товар на суму 5140,80 грн.

Тобто, як було пояснено позивачем, письмова заявка №НХ-09/3573 від 37.07.2020р., на суму 19699,20 грн., була виконана частково, товар на суму 8719,20 грн., поставлено не було.

24.12.2020р. за видатковою накладною №41 відповідач поставив товар на суму 147360,00 грн. Тобто, як зазначалось позивачем, письмова заявка №НХ-09/5299 від 01.12.2020 р., на суму 163260,00 грн., була виконана частково, товар на суму 15900,00 грн., поставлено не було.

Письмова заявка №НХ-09/5356 від 03.12.2020 р., на суму 172,80 грн., не була виконана постачальником.

24.12.2020р. за видатковою накладною №42 відповідач поставив товар на суму 33888,00грн. Тобто, як було зауважено позивачем, письмова заявка №НХ-09/5686 від 15.12.2020 р., на суму 34752,00 грн. була виконана частково, товар на суму 864,00 грн., поставлено не було.

Також, 24.12.2020р. за видатковою накладною №39 відповідач поставив товар на суму 17724,00 грн., отже, письмова заявка №НХ-09/5822 від 23.12.2020р., на суму 76171,80 грн. була виконана частково, товар на суму 58447,80 грн., поставлено не було.

За поясненнями позивача, відповідач не поставив товар на загальну суму 84103,80грн.

Умовами абз. 1, 2 п. 11.3 Договору передбачена відповідальність постачальника за порушення термінів поставки товару, шляхом сплати на користь Замовника штрафу у розмірі 20% від вартості непоставленого в строк товару та пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленого товару в строк за кожний день затримки.

У зв`язку з наведеним, позивачем було заявлено до стягнення штраф у розмірі 16820,76грн. та пеню у розмірі 4112,98 грн. та загальний розмір штрафних санкцій складає 20933,74 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням з боку відповідача прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору поставки №ОД/НХ-20-244НЮ від 29.04.2020р. та направлено на стягнення штрафу у розмірі 16820,76 грн. та пені у розмірі 4112,98 грн.

Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом правовідносини між Акціонерним товариством „Українська залізниця", як замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю „ЛК-Трейдінг", як постачальником, виникли на підставі укладеного між ними 29.04.2020р. Договору поставки №ОД/НХ-20-244 НЮ.

Стаття 712 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що позивачем на адресу відповідачу було скеровано відповідні заявки, а саме письмову заявку №НХ-09/3573 від 31.07.2020 р., на суму 19699,20 грн., 01.12.2020р. письмову заявку №НХ-09/5299 від 01.12.2020 р., на суму 163260,00 грн., 03.12.2020р. письмову заявку №НХ-09/5356 від 03.12.2020 р., на суму 172,80 грн., 15.12.2020р. письмову заявку №НХ-09/5686 від 15.12.2020 р., на суму 34752,00 грн. та 23.12.2020р. письмову заявку №НХ-09/5822 від 15.12.2020 р., на суму 76 171,80 грн., засобами електронної пошти згідно п. 5.2 Договору.

Поряд з цим, відповідачем було допущено прострочення виконання зобов`язання як щодо своєчасного постачання товару, як то визначено п. 5.2. Договору, де сторонами узгоджено, зокрема, що товар має бути поставлений впродовж 10 робочих днів з моменту отримання рознарядок (заявок), так і щодо постачання товару в повному обсязі, оскільки, як з`ясовано судом, станом на момент розгляду справи відповідач не поставив товар на суму 84103,80 грн.

Дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неналежного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю „ЛК-Трейдінг" прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору поставки №ОД/НХ-20-244 НЮ від 29.04.2020р.

У відповідності до приписів ст.546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 230 Господарського Кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Позивачем, відповідно до умов п. 11.3. Договору, було здійснено нарахування штрафу у розмірі 20% від вартості недопоставленого товару - 84103,80 грн., у зв`язку сума штрафу становить 16820,76 грн.

Також позивачем було здійснено нарахування пені на суму недопоставленого товару, проте замість належної суми недопоставленого товару 84103,80 грн., позивачем здійснювалось нарахування на суму 84103,00 грн., яка і приймається судом до розрахунку.

Розрахунок пені позивачем проведено на суму недопоставленого товару 84103,00 грн. за період з 28.12.2020р. по 14.05.2021р., тобто період за обрахуванням позивача, починається від прострочення виконання зобов`язання від останньої заявки.

Поряд з цим, суд зазначає, що позивачем було не вірно було розраховано початок виникнення прострочення зобов`язання та не враховано вихідні та святкові дні.

Отже, приймаючи до уваги, що остання заявка була 23.12.2020р. та 25.12.2020р. -27.12.2020р., 01.01.2021р.- 03.01.2021р. та 07.01.2021р. - 10.01.2021р. були не робочими днями, то вірно здійснювати нарахування пені з 13.01.2021р.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
8410313.01.2021 - 21.01.202196.0000 %0.033 %*248.85
8410322.01.2021 - 04.03.2021426.0000 %0.033 %*1161.31
8410305.03.2021 - 15.04.2021426.5000 %0.036 %*1258.09
8410316.04.2021 - 14.05.2021297.5000 %0.041 %*1002.32
Таким чином, загальна сума пені складає 3670,58 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог зі стягненням з відповідача штрафу у розмірі 16820,76 грн. та пені у розмірі 3670,58 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 2215,68 грн. покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України

ВИРІШИВ:

1.Позовну заяву Акціонерного товариства „Українська залізниця" в особі регіональної філії „Одеська залізниця" Акціонерного товариства „Українська залізниця" - задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „ЛК-Трейдінг" (65031, м.Одеса, Київське шосе, 5; ) на користь Акціонерного товариства „Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5; ) в особі регіональної філії „Одеська залізниця" Акціонерного товариства „Українська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19; ) штраф у розмірі 16820 (шістнадцять тисяч вісімсот двадцять) грн. 76 коп., пеню у розмірі 3670 (три тисячі шістсот сімдесят) грн. 58 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2215 (дві тисячі двісті п`ятнадцять) грн. 68 коп.

3.В іншій частині позову - відмовити.

Повний текст рішення складено 27 липня 2021 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко