РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.07.2021Справа № 910/5420/21

Господарський суд міста Києва у складі судді ДЖАРТИ В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" (01001, місто Київ, площа Івана Франка, будинок 5; ідентифікаційний код 40538421)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРБУД ДЕВОЛОПМЕНТ" (03039, місто Київ, ПРОСПЕКТ ГОЛОСІЇВСЬКИЙ, будинок 17, офіс 3/1; ідентифікаційний код 32920218)

про стягнення заборгованості в розмірі 24 582,32 грн,

Без повідомлення (виклику) представників учасників справи,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У квітні 2021 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРБУД ДЕВОЛОПМЕНТ" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 24 582,32 грн, з якої: 22 033,09 грн суму заборгованості за спожиті послуги з постачання гарячої води, 744,62 грн пені, 1 147,97 грн інфляційних втрат та 656,64 грн три проценти річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням з боку відповідача своїх обов`язків за договором від 26.12.2018 № 521271-09 про постачання теплової енергії.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 910/5420/21 та ухвалено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначені строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

Відповідач в установлений строк відзив до суду не надав.

Щодо повідомлення відповідача про розгляд справи суд зазначає наступне.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Нормами частини4 статті 89 Цивільного кодексу України передбачено, що відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи, ухвала від 12.04.2021 про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Поштове відправлення було отримане відповідачем 13.05.2021 на підтвердження чого в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (трекінг поштового відправлення - 770).

Правом на надання відзиву відповідач не скористався.

Частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Беручи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 ГПК України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2021, не подав до суду відзив, тому останній не скористався наданими йому процесуальними правами, у зв`язку із чим за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

26.12.2018 між Публічним акціонерним товариством "Київенерго" (теплопостачальна організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРБУД ДЕВОЛОПМЕНТ" (абонент) укладено Договір № 521271-09 на постачання теплової енергії (далі - договір постачання теплової енергії), предметом якого є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії на умовах, визначених договором (пункт 1.1 договору).

Договір набуває чинності з 01.10.2018 та діє до 15.04.2019 (пункт 8.1 договору).

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде заявлено однією із сторін (пункт 8.4 Договору).

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго».

Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

Отже, з 01.05.2018 постачання теплової енергії здійснює позивач.

Відповідно до додатку №8 до договору постачання теплової енергії об`єкт постачання теплової енергії знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Драгомирова, 2А.

Облік споживання теплової енергії проводиться згідно із Законом України «Про комерційний облік» (пункт 5.1 договору постачання теплової енергії).

Відповідно до пункту 2.3.2 договору відповідач зобов`язується дотримуватись умов та порядку оплати, в обсягах і в терміни, які передбачені в додатку № 4 договору постачання теплової енергії.

Відповідно до пунктів 1,2 додатку 4 до договору постачання теплової енергії розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться виключно у грошовій формі. Відповідач до початку розрахункового періоду (місяця) сплачує позивачу вартість заявленої у договорі кількості теплової енергії на розрахунковий період, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця, або оформляє договір про заставу майна, згідно Закону України «Про заставу», як засіб гарантії сплати спожитої теплової енергії. Оплата здійснюється на окремі рахунки, за кожною тарифною групою окремо.

Відповідно до пункту 3 Додатку № 4 до договору постачання теплової енергії відповідач щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує у ЦОК за адресою: вул. Волоська, 42: облікову картку фактичного споживання теплової енергії за звітний період; акт звіряння розрахунків на початок розрахункового періоду; акт виконаних робіт.

У разі порушення терміну сплати за поточне споживання, визначеного пунктом 2 цього додатку, чи наявності боргу на початок кожного розрахункового періоду, "теплопостачальна організація" має право припинити безоплатний відпуск теплової енергії, згідно додатку № 7 до договору.

Крім того, сторонами додатком № 3 до договору постачання теплової енергії погоджено, що розрахунки за теплову енергію проводяться згідно тарифами затвердженими відповідним органом у встановленому законодавством порядку, для КП «Київтеплоенерго».

Відповідно до підпункту 3.1.3 пункту 3.1 розділу 3 договору постачання теплової енергії енергопостачальна організація має право, у разі порушень абонентом умов договору, складати відповідні акти, приписи, проводити нарахування штрафних санкцій згідно з чинним законодавством та стягувати за рішенням суду, у встановленому чинним законодавством порядку.

Номер договору на постачання теплової енергії ідентичний номеру особового рахунку, який не змінено при зміні постачальника теплової енергії та міститься також з 01.05.2018 в актах приймання-передавання та інших розрахункових документах.

Позивачем належним чином поставлялась відповідачу теплова енергія до об`єкту постачання теплової енергії за адресою: м. Київ, вул. Драгомирова, 2А.

При цьому, згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 15.09.2015 укладено акт розподілу площ в об`єкті за адресою: м. Київ, вул. Михайла Драгомирова, 2-А між Українською Спілкою ветеранів Афганістану (воїнів інтернаціоналістів) та ТОВ «УКРБУД ДЕВОЛОПМЕНТ».

Також між Українською Спілкою ветеранів Афганістану (воїнів інтернаціоналістів) та ТОВ «УКРБУД ДЕВОЛОПМЕНТ» 15.07.2014 укладено додаткову угоду до договору №1610/2012 від 16.10.2012 про будівництво багатоповерхового житлового будинку з підземним паркінгом за адресою: м. Київ, вул. Михайла Драгомирова, 2-А.

На підтвердження постачання КП "Київтеплоенерго" теплової енергії до житлового будинку за адресою: м. Київ, вул. Драгомирова, 2А, позивачем надані копії корінців нарядів на включення та відключення об`єктів теплоспоживання; акти приймання-передавання товарної продукції за період з грудня 2018 року по січень 2021 року; відомостями обліку споживання теплової енергії з з грудня 2018 року по січень 2021 року.

За період постачання позивачем теплової енергії та при оформленні щомісячно рахунку-фактури останнім застосовувався затверджений тариф на теплову енергію, що підтверджується щомісячним обліковим записом.

Проте, відповідач своєчасно не вносив плату за спожиту теплову енергію, в результаті чого за спірний період з грудня 2018 року по січень 2021 року включно утворилась заборгованість, яка станом на дату подання позовної заяви становить 22 033,09 грн, що також підтверджується позивачем довідкою про нарахування за теплову енергію, спожиту відповідачем за спірний період.

Несплата відповідачем заборгованості, зумовила звернення із даним позовом до суду.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України (надалі також - ГК України) встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач.

Відповідно до положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг.

У відповідності до частини 1 статі 275 ГК України, за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі-енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Проаналізувавши зміст договору на постачання теплової енергії, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором енергопостачання, відповідно до умов якого постачальник зобов`язувався поставити теплову енергію абоненту.

Відповідно до пункту 2.1 Статуту Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 13.05.2016 № 323 (у редакції розпорядження від 27.06.2019 № 1160) (далі - Статут КП «Київтеплоенерго»), підприємство утворено з метою отримання прибутку від провадження господарської діяльності, спрямованої на підвищення надійності енергопостачання споживачів міста Києва, забезпечення стабільних надходжень до бюджету міста Києва, належної експлуатації об`єктів енергопостачання споживачів міста Києва, забезпечення стабільних надходжень до бюджету міста Києва, належної експлуатації об`єктів електро-, теплопостачання, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва.

Згідно з пунктом 2.2.1 Статуту «Київтеплоенерго» предметом діяльності підприємства є надання комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, постачання та розподілу електричної енергії.

Отже, відповідно до Статуту КП «Київтеплоенерго» позивач є виконавцем послуг централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

Згідно зі статтею 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198, споживач зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Згідно статті 20 Закону України "Про теплопостачання" тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб`єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються органами місцевого самоврядування, крім теплової енергії, що виробляється суб`єктами господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, на підставі розрахунків, виконаних теплогенеруючими, теплотранспортуючими та теплопостачальними організаціями за методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Позивач на підтвердження постачання відповідачу теплової енергії за період з грудня 2018 року по січень 2021 року надав суду за спірний період:

- корінці наряду на включення № 2524 від 19.10.2018, № 854 від 25.10.2019, № 758 від 16.10.2020 та корінці наряду на відключення № 743 від 04.04.2019, № 734 від 05.04.2020;

- акти про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи в опалювальний період 2018-2020 років;

- відомості обліку спожитої теплової енергії;

- акти приймання-передавання товарної продукції;

- облікові картки по обліковому запису № 521271-09;

- довідки про нарахування за теплову енергію.

При цьому судом враховано, що питання прийняття облікових карток (табуляграм) в якості доказів у справах про стягнення заборгованості за договорами постачання (купівлі - продажу) теплової енергії у гарячій воді, у контексті їх оцінки судами, неодноразово вирішувалося у судовій практиці (постанови Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 910/6652/17, від 12.07.2018 у справі № 910/6654/17, від 12.10.2018 у справі № 910/30728/15, від 03.09.2020 у справі № 910/17662/19).

З огляду на наведене та враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт споживання відповідачем поставленої позивачем теплової енергії за період з грудня 2018 року по січень 2021 року на загальну суму 22 033,09 грн.

Натомість в матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем вказаної заборгованості.

Також суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь які звернення відповідача - претензії щодо постання позивачем теплової енергії неналежним чином( чи то щодо об`ємів чи то щодо застосованих тарифів), у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що позивачем вчинено всі дії спрямовані на виконання умов договору та забезпечення відповідача тепловою енергією.

Згідно зі статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за спожиту теплову енергію за період з грудня 2018 року по січень 2021 року у розмірі 22 033,09 грн.

Позивачем, також заявлена вимога про стягнення з відповідача 744,62 грн пені, 1 147,97 грн інфляційних втрат та 656,64 грн три проценти річних

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення (статті 216, 218 Господарського кодексу України).

Штрафними санкціями згідно з частини 1 статті 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до пункту 2 додатку 4 до договору постачання теплової енергії відповідач до початку розрахункового періоду (місяця) сплачує позивачу вартість заявленої у договорі кількості теплової енергії.

Отже кожного першого числа поточного місяця строк прострочення є таким, що настав.

Пунктом 7 додатку №4 до договору про постачання теплової енергії передбачено, що абоненту на суму боргу на початок кожного розрахункового періоду (місяця) теплопостачальною організацією нараховується пеня в розмірі 0,5% за кожний день, до моменту його повного погашення але не більше суми обумовленої чинним законодавством України.

Отже, з огляду на положення наведеного пункту додатку до договору, сторони передбачили інший період нарахування пені, аніж шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дії відповідача, які полягають в порушенні зобов`язання щодо своєчасної оплати спожитої теплової енергії є порушенням умов договору, як наслідок є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до вимог статті 625 Цивільного кодексу України.

Сплата трьох процентів річних та інфляційних втрат від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Судом перевірено правильність наданих позивачем розрахунків пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат і встановлено, що останні відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема, проведені з урахуванням моменту виникнення прострочення виконання грошового зобов`язання та за відповідний період прострочення.

Оскільки матеріалами справи підтверджується прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, у силу положень статті 625 Цивільного кодексу України, підлягають стягненню з відповідача в заявлених розмірах.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З системного аналізу вищевикладеного, беручи до уваги, що відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статями 74, 76-80, 129, 236-242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРБУД ДЕВОЛОПМЕНТ" про стягнення заборгованості в розмірі 24 582,32 грн - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРБУД ДЕВОЛОПМЕНТ" (03039, місто Київ, ПРОСПЕКТ ГОЛОСІЇВСЬКИЙ, будинок 17, офіс 3/1; ідентифікаційний код 32920218) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" (01001, місто Київ, площа Івана Франка, будинок 5; ідентифікаційний код 40538421) 22 033,09 грн (двадцять дві тисячі тридцять три гривні 09 копійок) боргу, 744,62 грн (сімсот сорок чотири гривні 62 копійки) пені, 656,64 грн (шістсот п`ятдесят шість гривень 64 копійки) - 3% річних, 1 147,97 грн (одна тисяча сто сорок сім гривень 97 копійок) - інфляційних втрат та 2270 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень) судового збору.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ В. В. ДЖАРТИ