ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року Справа № 915/548/21

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль С.М.,

за участі секретаря судового засідання Сьянової О.С.,

від позивача: не присутній;

від відповідача: не присутній;

розглянувши матеріали справи № 915/548/21

за позовом Одеського міського центру зайнятості,

65078, м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 22-В;

до територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м.Миколаєві,

54020, вул. Погранична, 9, м. Миколаїв;

про стягнення збитків у сумі 83451 грн. 73 коп., -

В С Т А Н О В И В:

Одеським міським центру зайнятості (далі - Одеський МЦЗ) пред`явлено позов про стягнення з територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м.Миколаєві (далі - Управління) грошових коштів у сумі 83451 грн. 73 коп. - суми допомоги по безробіттю, виплаченої позивачем в період 24.02-22.12.2020 громадянину ОСОБА_1 , якого 23.11.2018 звільнено з посади слідчого територіального управління, у зв`язку з отримання негативної оцінки за результатом оцінювання службової діяльності, а 22.12.2020 - поновлено на роботі за постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2020 у справі № 420/8099/19, ? як такого, що звільнено протиправно.

Одеський МЦЗ також просить суд про стягнення з відповідача грошових коштів на відшкодування судових витрат з оплати позовної заяви судовим збором.

За такими вимогами ухвалою від 26.04.2021 відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження.

У відзиві від 20.05.2021 № 14.2/14.2/93/3 на позовну заяву Управління позов не визнало, вважаючи його необґрунтованим та безпідставним, так як: 1) Сума у розмірі 83451,73 грн., виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю, яка підлягає утриманню з роботодавця, є завищеною та потребує перерахунку; 2) позивач безпідставно не врахував, що ОСОБА_1 було поновлено на посаді з 27.12.2019 та виплачено компенсацію за час вимушеного прогулу за період з 27.12.2019 по час ухвалення судового рішення (постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду віл 04 12 2020 року у справі № 420/8099/19), тобто по 03.12.2021, отже, нарахування ОСОБА_1 одночасно заробітної плати та виплати допомоги по безробіттю в період з 04.12.2020 по 22.12.2020 є незаконним, а нарахування зайве сплачених коштів підлягають стягненню з особи, яку поновлено на роботі.

Учасники справи повідомленні про дату та час у судове засідання не з`явились.

Вислухавши представника позивача, який позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, з урахуванням відповіді на відзив, та представника відповідача, який позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Наказом Управління від 10.12.2020 № 125 о/с слідчого Другого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_1 звільнено зі служби - через службову невідповідність.

З метою реалізації права на соціальний захист ОСОБА_1 звернувся до Одеського міського центру зайнятості (РЦЗ), із заявою від 24.02.2020 про надання статусу безробітного.

За твердженнями позивача, ОСОБА_1 у період 24.02.2020-22.12.2020 перебував у Одеському РЦЗ на обліку як безробітний та отримував допомогу по безробіттю в порядку і розмірах, визначених законодавством. Викладене підтверджується поданими позивачем копіями: витягу з наказу від 24.12.2020 № РТ200224; розрахункової довідки сформованої Одеським МЦЗ, за підписами в.о. директора та головного бухгалтера, згідно якої у період 22.02.2020-22.12.2020 ОСОБА_1 виплачена допомога по безробіттю в загальній сумі 83451 грн. 73 коп. (а.с. 13, 14, 26).

Згідно витягу з наказу від 24.12.2020 № НТ201224, реєстрація ОСОБА_1 у Одеському РЦЗ припинилася 24.12.2020 ? у зв`язку з поновленням на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили, відповідно до пункту 2 частини першої статті 45 Закону України «Про зайнятість населення», пункту 2 частини першої статті 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», абзацу 10 пп. 1 пункту 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 № 792 (далі - Порядок №792) та пп. 2 пункту 1 розділу V Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 06.04.2020 №624 (далі - Порядок №624).

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2020 у справі 420/8099/19, з урахуванням додаткової постанови від 16.12.2021, визнано протиправним і скасовано наказ Управління від 10.12.2019 № 125 о/с про звільнення ОСОБА_1 з посади слідчого Другого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві. Цією ж постановою вирішено стягнути з територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м.Миколаєві на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу у сумі 557860 грн. 68 коп., а також моральну шкоду в сумі 5000 грн.; судом зауважено, що постанова в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді підлягає негайному виконанню.

На виконання вищевказаної постанови суду наказом Управління від 22.12.2020 № 200 о/с ОСОБА_1 поновлено на посаді слідчого Другого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві .

Викладені обставини, на думку позивача, є підставою для утримання з Управління в порядку ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплачених грошових коштів у спірній сумі.

Позивачем направлено Управлінню претензію від 31.12.2020 № 5264/49/06, з урахування уточненої претензії від 17.02.2021 № 475/19/06, про перерахування Одеському МЦЗ грошових коштів у сумі 83451 грн. 73 коп. ? допомоги по безробіттю, виплаченої громадянину ОСОБА_1 .

Відповідач у листі від 04.03.2021 № 01/11/3892 зазначив про неможливість своєчасного задоволення претензії у добровільному порядку в межах встановленого Господарським кодексом процесуального строку та вимоги щодо здійснення перерахунку суми, яка підлягає поверненню до Фонду та її зменшенню.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Так, згідно вказаного закону загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття є система прав, обов`язків та гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття;

страховик - Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - Фонд);

страховий випадок - подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи, внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу;

втрата роботи з незалежних від застрахованих осіб обставин - припинення трудового договору відповідно до статті 36 (пункти 1, 2, 3), статті 38 (у разі неможливості продовження роботи, а також невиконання роботодавцем законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору), статті 39, статті 40 (пункти 1, 2, 5, 6) Кодексу законів про працю України, а також з аналогічних підстав, визначених іншими законами, а для військовослужбовців - звільнення зі служби з поважних причин без права на пенсію (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, за станом здоров`я, у зв`язку із закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, через сімейні обставини або з інших поважних причин відповідно до законодавства про військовий обов`язок і військову службу).

Терміни "застрахована особа", "страхувальники" та "роботодавці" вживаються в Законі у значенні, наведеному у Законі України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття").

Так, застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок;

роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами (ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування").

Згідно ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення" безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування;

безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи;

зареєстрований безробітний - особа працездатного віку, яка зареєстрована в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітна і готова та здатна приступити до роботи;

соціальний захист у разі настання безробіття - комплекс заходів, що передбачений загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття та законодавством про зайнятість населення.

Кожен має право на соціальний захист у разі настання безробіття, що реалізується шляхом: участі в загальнообов`язковому державному соціальному страхуванні на випадок безробіття, яке передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття; надання безоплатних соціальних послуг, зокрема, інформаційно-консультаційних та профорієнтаційних, професійної підготовки, перепідготовки, підвищення кваліфікації з урахуванням попиту на ринку праці, сприяння у працевлаштуванні, зокрема, шляхом фінансової підтримки самозайнятості та реалізації підприємницької ініціативи відповідно до законодавства; надання особливих гарантій працівникам, які втратили роботу у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці; надання додаткової гарантії зайнятості окремим категоріям населення, які не здатні на рівних умовах конкурувати на ринку праці (ст. 9 Закону України "Про зайнятість населення").

Статусу безробітного може набути, зокрема, особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Статус безробітного надається у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України.

Зареєстровані безробітні мають право на безоплатне одержання від територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції: послуг з пошуку підходящої роботи та сприяння у працевлаштуванні, в тому числі на громадські та інші роботи тимчасового характеру; консультаційних, інформаційних та профорієнтаційних послуг з метою обрання або зміни виду діяльності (професії); інформації про свої права та обов`язки як безробітного; відомостей про себе, які містяться в Єдиній інформаційно-аналітичній системі; матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону; збереження права на виплату допомоги по безробіттю на період участі у громадських та інших роботах тимчасового характеру (тривалістю до 180 днів, зокрема у разі заміщення тимчасово відсутнього працівника) у розмірах, встановлених до укладення ними строкового трудового договору на участь у таких роботах; оскарження, у тому числі до суду, дій або бездіяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, їх посадових осіб, що призвели до порушення прав щодо зайнятості особи.

Одним з видів матеріального забезпечення за цим Законом є, зокрема, допомога по безробіттю (ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття").

Реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі, зокрема, поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили (ст.ст. 43-45 Закону України "Про зайнятість населення"). Викладене кореспондується з приписами п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 № 198.

Поновлення безробітного на роботі за рішенням суду, у відповідності до пп. 2 п. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", є підставою для припинення виплати допомоги по безробіттю.

Фонд має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу (абз. 6 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"). Викладене за своїм змістом узгоджується з приписами п. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", згідно якого з роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Системний аналіз наведених вище норм права дає підстави для висновку про те, що обов`язок роботодавця відшкодувати Фонду вартість соціальних послуг, наданих безробітному, в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, виникає у тому випадку, якщо невиконання власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю потягло за собою незаконне звільнення з роботи застрахованої особи, і саме через цю подію така особа втратила заробітну плату і була вимушена стати на облік як безробітна та отримувати страхові виплати, що має бути підтверджено відповідним рішенням суду, яке набрало законної сили в порядку, визначеному законодавством.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 254 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Таким чином, суд визнає доведеним, що Управління є роботодавцем у розумінні Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"; що у період 24.02.2020-22.12.2020 громадянин ОСОБА_1 перебував у Одеському РЦЗ, на обліку як безробітний та отримав допомогу по безробіттю в сумі 83451 грн. 73 коп.; що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2020 у справі 420/8099/19, яка набрала законної сили в порядку, визначеному законодавством, громадянина ОСОБА_1 поновлено на посаді як такого, що звільнено протиправно.

Твердження відповідача про те, що нарахування ОСОБА_1 одночасно заробітної плати та виплати допомоги по безробіттю в період з 04.12.2020 по 22.12.2020 є незаконним, ? відхиляються судом з огляду на таке.

У відповідності до ч. 2 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Разом із тим, правова природа коштів, сплачених ОСОБА_1 згідно ч. 1 ст. 7 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", є відмінною від коштів, стягнутих за судовим рішенням (заробітної плати за час вимушеного прогулу), і цим виключається можливість подвійного стягнення коштів з державного бюджету.

Доводи відповідача щодо невірного здійснення розрахунку суми заборгованості, яка підлягає стягненню з роботодавця, необґрунтовані, оскільки:

- абзацом 10 підпункту 1 пункту 30 Порядку №792 визначено, що центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу (розпорядження) про поновлення зареєстрованого безробітного на роботі.

- підпунктом 2 пункту 1 розділу V Порядку 624 встановлено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється в разі припинення реєстрації безробітного з підстав, передбачених Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2018 року №792.

Отже розрахунок заборгованості, яка підлягає стягненню з роботодавця (відповідача) у розмірі 83451 грн. 73 коп. розраховано позивачем відповідно до вимог законодавства, а саме: з дня призначення безробітній особі допомоги по безробіттю (24.02.2020) до дня припинення її виплати у зв`язку з припиненням реєстрації безробітного з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу (розпорядження) про поновлення зареєстрованого безробітного на роботі (22.12.2020).

За таких обставин, вимоги про стягнення з Управління виплачених центром зайнятості ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 83451 грн. 73 коп. суд визнає обґрунтованими, а тому позов Одеського МЦЗ належить задовольнити повністю.

Господарським процесуальним законодавством передбачено покладання судових витрат, зокрема, витрат на оплату позовної заяви судовим збором, у разі задоволення позову, - на відповідача (ст. 129 ГПК України).

Ураховуючи викладене, витрати Одеського МЦЗ на оплату позовної заяви судовим збором, згідно з платіжним дорученням від 13.04.2021 № 233 на суму 2270 грн., належить покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236, 238, ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Одеського міського центру зайнятості задовольнити повністю.

2. Стягнути з територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Миколаєві (54020, вул. Погранична, 9, м. Миколаїв, ідентифікаційний код 42341034) на користь Одеського міського центру зайнятості (65078, м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 22-В, ідентифікаційний код 353580118) грошові кошти в сумі 83451 (вісімдесят три тисячі чотириста п`ятдесят одна) грн. 73 коп. - допомогу по безробіттю, виплачену громадянину ОСОБА_1 , а також грошові кошти на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором у сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.

Рішення може бути оскаржено до Південно-Західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26.07.21 р.

Суддя С.М.Коваль.