Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/452/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді Церковної Н.Ф., при секретарі судового засідання Оліфер С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стрейд Компані" до відповідача Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська АЕС" ДП НАЕК "Енергоатом" про стягнення в сумі 116 057, 44 грн

Представники сторін в судове засідання не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СТРЕЙД КОМПАНІ" (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - Відповідач), в якій просить, посилаючись на порушення умов Договору поставки № 53-122-01-20-09564 від 21.04.2020 року, стягнути 104 179,20 грн заборгованості за поставлений товар, 2943,39 грн 3 % річних та 8 934,85 грн інфляційних втрат.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21.04.2020 року між ТОВ "СТРЕЙД КОМПАНІ" та ДП "НАЕК "Енергоатом" від імені якого діє ВП "Рівненська атомна електрична станція" було укладено договір поставки № 53-122-01-20-09564, відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов`язання у визначений договором строк поставити і передати у власність відповідача товар, зазначений в специфікації, яка наведена в додатку 1 до договору та є його невід`ємною частиною, а відповідач, в свою чергу прийняти та оплатити вказаний товар.

Позивач зазначає, що останній поставив відповідачу товар на загальну суму 106 686,00 грн відповідно до видаткових накладних: №87 від 05.05.2020 року, № 95 від 16.05.2020 року.

В порушення зазначених вище умов договору, відповідач частково оплатив за отриманий товар на загальну суму 2 506,80 грн, що призвело до виникнення заборгованості, яка складає 104 179 грн 20 коп. Також, за несвоєчасне виконання зобов`язань з оплати поставленого товару, відповідно ст. 625 ЦК України нарахував 3 % річних з 23.06.2020 року по 31.05.2021 року у розмірі 2943,39 грн та інфляційні втрати у розмірі 8934,85 грн, які просить стягнути з відповідача у судовому порядку.

24.06.2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначає, що заборгованість перед позивачем з оплати поставленої продукції виникла через складну фінансову ситуацію ДП "НАЕК "Енергоатом" яка спричинена найбільшою енергетичною кризою. Повідомляє, що незважаючи на ситуацію яка склалася на ринку електричної енергії, відповідач вживає всіх заходів для погашення існуючого боргу та врегулювання спору, що виник між Позивачем та Відповідачем.

Прийняті у справі судові рішення та інші процесуальні дії.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 10.06.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено розгляд справи на 07.07. 2021 року.

07.07.2021 року в судовому засіданні судом оголошено перерву до 21.07.2021 року.

Ухвалою суду від 12.07.2021 року клопотання відокремленого підрозділу "Рівненська АЕС" ДП НАЕК "Енергоатом" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, яке призначено на 21.07. 2021 року о 14:00 год. задоволено та постановлено провести судове засідання в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення "EasyCon" (пошук в мережі Інтернет здійснюється за посиланням: https://easycon.com.ua).

Представник позивача в судове засідання 21.07.2021 року не з`явився, натомість від останнього надійшла заява про розгляд справи без його участі та підтримання позову з підстав, зазначених у останньому.

Представник відповідача в судовому засідання 21.07.2021 року визнав позовні вимоги в частині основного боргу згідно поданого відзиву.

В судовому засіданні 21.07.2021 року оголошено перерву до 23.07.2013 року.

21.07.2021 року після оголошення перерви на електрону адресу суду від відповідача надійшли додаткові документи, а саме ярлики на придбану продукцію з яких вбачається період виникнення заборгованості по Договору поставки № 53-122-01-20-09564 від 21.04.2020 року.

23.07.2021 року в судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач в судове засідання не 'зявились, натомість від останніх на адресу суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Інших заяв і клопотань від сторін не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України).

Справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 вказаної статті).

Враховуючи належне повідомлення учасників справи про судове засідання, призначене на 23.07.2021 року та клопотання позивача та відповідача про розгляд справи за їхньої відсутності, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представників сторін.

У судовому засіданні 23.07.2021 року судом прийнято рішення у даній справі.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

21 квітня 2020 року між ДП "НАЕК "Енергоатом" (Замовник) від імені якого діє ВП "Рівненська атомна електрична станція" та ТОВ "СТРЕЙД КОМПАНІ" (Постачальник) було укладено Договір поставки № 53-122-01-20-09564 (далі - Договір), за умовами якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується поставити і передати у власність замовника певну продукцію, а замовник, в свою чергу, зобов`язується оплатити продукцію за кількістю та за цінами, що передбачені у специфікації № 1 (додаток № 1 до договору) (п. 1.1. Договору) (а.с.12).

Пунктом 1.2. Договору передбачено, що предметом поставки по даному договору є 44520000-1 замки, ключі та петлі, які передбачені специфікацією № 1 до даного договору.

Відповідно до п. 2.1. - п. 2.3. Договору ціна продукції, що поставляється за цим договором складає 88905,00 грн, крім того ПДВ 17781,00 грн. Загальна сума договору складає 106686,00 гривень. Кількість товару та ціна за одиницю товару вказана у специфікації № 1 (додаток № 1) до даного договору.

Згідно з п. 3.1. Договору сторонами погоджено, що продукція поставляється Постачальником на умовах: DDP Інкотермс - 2010, в строк 45 календарних днів з дати оприлюднення даного договору на веб-порталі "Про публічні закупівлі".

Місце поставки та вантажоодержувач 34400, м. Вараш, Рівненська обл., склад РВ ВП "Складське господарство" ДП "НАЕК "Енергоатом".

Пунктами 6.1. та 6.2. Договору сторони передбачили, що оплата за поставлену якісну продукцію здійснюється Замовником за умови реєстрації Постачальником податкової накладної у ЄРПН, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника на протязі 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2017 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС". Про дату оформлення ярлика на придатну продукцію Замовник письмово повідомляє Постачальника не пізніше 5 робочих днів з дати оформлення ярлика.

Договір вважається укладеним з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками (для контрагентів які застосовують печатку). Строк дії даного договору по 31.12.2020 року, а в частині виконання гарантійних зобов`язань Постачальника, що передбачені даним договором до спливу гарантійних строків (п. 12.1).

Вказаний Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплений відбитками печаток останніх.

Позивачем, на виконання умов Договору поставки, ДП "НАЕК "Енергоатом" від імені якого діє ВП "Рівненська атомна електрична станція" поставлено товар на загальну суму 106 686,00 грн, відповідно до видаткових накладних: №87 від 05.05.2020 року на суму 56 803,20 грн та № 95 від 16.05.2020 року на суму 49 882,80 грн (а.с. 15-16).

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором свідчить відсутність з боку відповідача письмових претензій та повідомлень про порушення продавцем умов договору.

Як вбачається з позовної заяви Відповідач 02.12.2020 року здійснив часткову оплату за товар на загальну суму 2506,80 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 10914 (а.с.19), у зв`язку з чим заборгованість перед Позивачем станом на дату подання позову становить 104 179,20 грн.

Відповідач взяті на себе зобов`язання щодо оплати згідно договору поставки № 53-122-01-20-09564 від 21.04.2020 року виконав частково, у зв`язку з чим Позивач заявив до стягнення суми основного боргу в розмірі 104 179 грн 20 коп.

Позивачем направлено відповідачу досудові вимоги від 11.08.2020 року та від 23.09.2020 року з проханням негайно сплатити ТОВ "СТРЕЙД КОМПАНІ" суму фактично поставленої продукції за договором поставки № 53-122-01-20-09564 від 21.04.2020 року на розрахунковий рахунок позивача.

Відповідач у відповідь на досудові вимоги позивача направив ТОВ "СТРЕЙД КОМПАНІ" лист "Про надання відповіді на претензії" в якому зазначив, що ВП "Рівненська АЕС" не відмовляється від зобов`язань здійснити оплату за поставлену продукцію, проте зазначає, що у 2020 році у зв`язку з неплатежами на енергоринку за вироблену та відпущену електроенергію ДП "НАЕК "Енергоатом" знаходиться у тяжкому фінансовому становищі, що значною мірою впливає на розрахунки з постачальниками продукції та призводить до утворення заборгованості перед контрагентами. Разом з тим ВП "Рівненська АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом" повідомляє, що робить усе можливе для забезпечення проведення розрахунків з постачальниками товарів, робіт та послуг та запевняє, що оплата за поставлену продукцію буде здійснена в обов`язковому порядку.

Разом з цим, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, борг не погасив.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з поставки товару на підставі укладеного Договору поставки в силу статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), судом враховано законодавство що встановлює та регулює договірні зобов`язання, які виникають на підставі договору поставки.

Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України , цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

За змістом ч. 1 ст. 509 ЦК України та ч. 1 ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.712 ЦК України, положення якої кореспондуються з приписами ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України)

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Положеннями ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За приписами ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

У відповідності до п. 1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/928/2012 від 17.07.2012 року "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права", підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Оскільки вказана видаткова накладна містить найменування юридичних осіб, а також підписи осіб, які передають та отримують товар, перелік товару, його вартість, посилання на договір, штамп позивача і відповідача про отримання товару та інші реквізити, вони відповідають вимогам закону та є первинним документом, який фіксує факт здійснення господарської операції.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За таких обставин, враховуючи, що факт передачі позивачем товару на виконання умов Договору поставки № 53-122-01-20-09564 від 21.04.2020 року, підтверджується зібраними у справі матеріалами, строк оплати за який настав, то за відсутності доказів сплати його повної вартості, позовні вимоги про стягнення з ДП "НАЕК "Енергоатом" від імені якого діє ВП "Рівненська атомна електрична станція" 104 179,20 грн заборгованості судом визнаються обґрунтованими.

Враховуючи порушення відповідачем термінів виконання грошових зобов`язань за договором поставки № 53-122-01-20-09564 від 21.04.2020 року, позивачем відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 2 943,39 грн - 3% річних та 8 934,85 грн - інфляційних втрат, згідно вказаного позивачем розрахунку.

Суд перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних вважає його обґрунтованим.

Згідно з положеннями пункту 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як унормовано положеннями частини 2 статті 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтями 546, 549 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ст.625 ЦКУкраїни боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Аналогічна правова позиція викладена у пункті 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17 грудня 2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань".

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст.ст. 75-79, 86 ГПК України, судом встановлено, що факт передачі позивачем товару на виконання умов Договору поставки № 53-122-01-20-09564 від 21.04.2020 року підтверджується зібраними у справі матеріалами, строк оплати за який настав, то за відсутності доказів сплати його повної вартості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та про стягнення з відповідача на користь позивача 104 179,20 грн заборгованості, 2 943,39 грн - 3% річних та 8 934,85 грн - інфляційних втрат. При цьому судом враховано, що викладена у відзиві позиція відповідача підтверджує встановлені судом обставини справи та фактично зводиться до визнання заявлених позовних вимог.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 130 ГПК України, яка кореспондується з ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір", у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав вимогу позивача про стягнення основної заборгованості, суд вважає за можливе повернути позивачу 50 відсотків судового збору в сумі 1 135,00 грн (50% судового збору від загальної заявленої позивачем суми пропорційно вимозі про стягнення основної заборгованості в розмірі 1 135,00 грн), сплаченого при поданні позову. З огляду на зазначене та враховуючи, що позов задоволено в повному обсязі, судовий збір в розмірі 1135,00 грн покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.73,74,76-79, 86, 129, 130, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити .

2.Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3 ) від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (34400, Рівненська область, м.Вараш, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРЕЙД КОМПАНІ" (49087, м. Дніпро, вул. Василя Макуха, буд. 1, ) 104 179,20 грн - основного боргу, 8 934,85 грн - інфляційних втрат, 2 943,39 - 3% річних та 1 135,00 грн витрат по сплаті судового збору.

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "СТРЕЙД КОМПАНІ" (49087, м. Дніпро, вул. Василя Макуха, буд. 1, ) 50% судового збору в сумі 1 135,00 грн, сплаченого згідно платіжного доручення № 545 від 04.06.2021 року, оригінал якого перебуває в матеріалах справи.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано 23.07.2021 року.

Суддя Церковна Н.Ф.