ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 року м.Харків Справа № 913/277/21
Провадження №34/913/277/21
Суддя господарського суду Луганської області Іванов А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу
за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ, в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Лиман Донецької області,
до Акціонерного товариства «Лисичанськвугілля», м. Лисичанськ Луганської області,
про стягнення 150 780 грн. 00 коп.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Суть спору: Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулося до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до Акціонерного товариства «Лисичанськвугілля», в якій просить стягнути з відповідача штраф в розмірі 150 780 грн. 00 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.01.2021 зі станції Новодружівська Донецької залізниці на станцію Родинська Донецької залізниці відповідач здійснив відправлення чотирьох вагонів з вантажем «Уголь кам`яний», а саме вагону №56299654 згідно накладної №52576576, вагону №64512023 згідно накладної №52576519, вагону №55174593 згідно накладної №52576543 та вагону №63900443 згідно накладної №52576527.
Як зазначає позивач, 17.01.2021 на станції Покровськ було проведено комісійне контрольне зважування вказаних чотирьох вагонів, в результаті якого встановлено, що маса вантажу у вагонах не відповідає масі, вказаній відповідачем у накладних.
Так, позивач вказує, що маса вантажу у вагоні №56299654 на 1 750 кг менше, ніж зазначено відповідачем у накладній №52576576, маса вантажу у вагоні №64512023 на 1 300 кг менше, ніж зазначено у накладній №52576519, маса вантажу у вагоні №55174593 на 1 900 кг менше, ніж зазначено у накладній №52576543, а маса вантажу у вагоні №63900443 на 1 900 кг менше, ніж зазначено у накладній №52576527.
В зв`язку з наведеним, позивачем було нараховано відповідачу штраф в розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення у сумі 150 780 грн. 00 коп. Однак, у добровільному порядку відповідач зазначений штраф не сплатив, що й стало підставою для звернення позивача до суду.
Також позивач разом з позовною заявою надав клопотання, в якому просив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.05.2021 справу №913/277/21 передано на розгляд судді Іванову А.В.
Ухвалою господарського суду Луганської області від 17.05.2021 позовну заяву Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишено без руху. Надано позивачу 10 днів з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви та подання до суду відповідної заяви.
09.06.2021 на електронну адресу суду від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких зазначив, що документи додані до заяви про усунення недоліків були раніше направлені відповідачу разом з позовною заявою та наявні у нього, проте на виконання ухвали суду позивач повторно відправив вказані документи відповідачу на його офіційну електронну адресу.
Ухвалою господарського суду Луганської області від 10.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, без виклику сторін.
Тому, на думку відповідача, позивач надав до суду документи, які мають неоднакові дані щодо виявленої невідповідності маси вантажу, що, за твердженням позивача, викликає сумніви і не може слугувати доказом на підтвердження порушення ним Правил перевезення вантажу.
Також відповідач наголошує, що ваги, на яких він здійснює зважування вугілля у вагонах, проходять своєчасну перевірку на відповідність їх показників фактичній масі завантаженого у вагони вугілля, що підтверджується відмітками у Технічному паспорті.
Відповідач вважає, що маса вантажу у вказаних вагонах відповідає фактичним даним, зазначеним у перевізних документах і складає у вагоні №56299654 69 800 кг, у вагоні №64512023 68 100 кг, у вагоні №63900443 68 400 кг та у вагоні №55174593 69 800 кг.
В зв`язку з наведеним відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.
15.07.2020 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що різниця у масі вагонів, яка відображена в Актах загальної форми, виникла у зв`язку з тим, що спочатку вагони зважувалися в динаміці, а в подальшому на станції призначення вагони зважено в статиці з розчепленням та достовірно встановлено різницю між даними, вказаними в накладних та фактичною вагою.
Також позивач вказує, що саме Акти загальної форми є підставою для зважування вагонів в статиці з розчепленням та перевірки дійсної ваги вантажу для складання Комерційних актів, які і є основними доказами в даній категорії справ. Разом з тим, Комерційні акти, за твердженням позивача, складені належним чином.
Крім того, позивач наголошує, що залізниця під час перевірки на проміжних станціях не позбавлена права обирати для перевірки вантажу найбільш зручний для себе та більш точний спосіб.
Позивач зауважує, що залізниця має право, а не обов`язок, перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення. Тому відповідальність за неправильність, неточність або неповноту відомостей, вказаних у накладних, несе саме вантажовідправник. При цьому, невідповідність маси, вказаної у накладних, було фактично засвідчено належно складеними Комерційними актами.
На підставі викладеного позивач просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Частиною 8 статті 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши матеріали справи, господарський суд
У січні 2021 року за накладними №52576576, №52576519, №52576543 та №52576527 від 12.01.2020 року, які у відповідності з ст. 6 Статуту залізниць України є основним перевізним документом та обов`язковою двосторонньою формою угоди на перевезення вантажу, зі станції Новодружівська Донецької залізниці на станцію Родинська Донецької залізниці відповідач здійснив відправлення чотирьох вагонів з вантажем «Уголь кам`яний», а саме вагону №56299654 згідно накладної №52576576, вагону №64512023 згідно накладної №52576519, вагону №55174593 згідно накладної №52576543 та вагону №63900443 згідно накладної №52576527 (а.с. 8, 11, 19, 54).
Вантажоодержувачем за вказаними залізничними накладними (графа № 4) є ПАТ «Львівська вугільна компанія» (далі - вантажоодержувач) за адресою: Львівська обл., Сокальський р-н, с. Сілець.
Вантажовідправником за даними залізничними накладними (графа №1) є відповідач АТ «Лисичанськвугілля».
17.01.2021 на станції Покровськ Донецької залізниці було проведено комісійне контрольне зважування вказаних чотирьох вагонів, в результаті якого встановлено, що маса вантажу у вагонах не відповідає масі, вказаній відповідачем у накладних, а є меншою.
З даних актів вбачається, що маса вантажу у вагоні №56299654 на 1 750 кг менше, ніж зазначено відповідачем у накладній №52576576, маса вантажу у вагоні №64512023 на 1 300 кг менше, ніж зазначено у накладній №52576519, маса вантажу у вагоні №55174593 на 1 900 кг менше, ніж зазначено у накладній №52576543, а маса вантажу у вагоні №63900443 на 1 900 кг менше, ніж зазначено у накладній №52576527.
Результат перевірки маси вантажу зафіксовано в Книзі обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах від 01.01.2021 (а.с. 23).
Також вказаними працівниками залізниці (ДСЗ Ветошко Д.В., робітники станції Стадник О.С., ОСОБА_1 ) були складені та засвідчені підписами Комерційний акт №482004/22/16 від 17.01.2021 по вагону №56299654, Комерційний акт №482004/19/13 від 17.01.2021 по вагону №64512023, Комерційний акт №482004/20/14 від 17.01.2021 по вагону №55174593, а також Комерційний акт №482004/21/15 від 17.01.2021 по вагону №63900443 (а.с. 7, 12, 20, 56).
Відповідно до цих Комерційних актів зважування проводилось при подаванні вагонів із зупинкою на 150-тонних статичних вагах станції Покровськ, які повірені 15.01.2021.
Позивачем на підставі вищенаведених порушень відповідача було нараховано останньому штраф в розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення у сумі 150 780 грн. 00 коп., що й стало підставою для звернення позивача до суду.
Тому, на думку відповідача, позивач надав до суду документи, які мають неоднакові дані щодо виявленої невідповідності маси вантажу, що, за твердженням позивача, викликає сумніви і не може слугувати доказом на підтвердження порушення ним Правил перевезення вантажу.
Також відповідач наголошує, що ваги, на яких він здійснює зважування вугілля у вагонах, проходять своєчасну перевірку на відповідність їх показників фактичній масі завантаженого у вагони вугілля, що підтверджується відмітками у Технічному паспорті.
Відповідач вважає, що маса вантажу у вказаних вагонах відповідає фактичним даним, зазначеним у перевізних документах і складає у вагоні №56299654 69 800 кг, у вагоні №64512023 68 100 кг, у вагоні №63900443 68 400 кг та у вагоні №55174593 69 800 кг. В зв`язку з наведеним відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.
Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступних підстав.
Предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про стягнення штрафу у розмірі п`ятикратної провізної плати у сумі 150 780 грн. 00 коп.
Відповідно до ст. 909 ЦК України, ст. 307 ГК України та ст. 22 Статуту за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення конкретного вантажу підтверджується складенням транспортної накладної.
Спірні відносини сторін виникли при перевезенні вантажів залізницею, тому регулюються Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року №457, який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниці, а також підприємств, організацій, установ, які користуються залізничним транспортом.
Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем; накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача.
Відповідно до ст. 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).
Згідно з п. 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644 (надалі - Правила), на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред`явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 року №542, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10 вересня 2001 року за №798/5989). У відповідності до цих Правил накладна може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.
Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем (ч. 1 п. 1.2 Правил).
Пунктом 1.3 Правил визначено, що усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни, які вносяться до перевізного документа залізницею, засвідчуються посадовою особою залізниці із зазначенням дати та найменування станції, на якій внесено зміни.
Положеннями ст. 37 Статуту залізниць України унормовано, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса; маса вантажів визначається відправником.
Оформлення накладної має здійснюватися у відповідності до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року №863/5084.
Згідно з п. 2.1 вказаних Правил оформлення перевізних документів, вантажовідправник при заповненні комплекту перевізних документів повинен вказати масу вантажу у кілограмах.
Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за №861/5082, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.
В силу приписів ч.ч. 1 і 2 ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній; залізниця має право перевірити правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.
Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто (пп. 4 п. 52 Статуту залізниць України).
За змістом п. 5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.
Відповідно до ч. 1 ст. 118 Статуту залізниць України за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.
Статтею 122 Статуту залізниць України визначено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту; при цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.
Згідно ч. 1 ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.
За змістом п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за №861/5082, вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагонів, вантажу, його маркування та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.
Залізниця має перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначений відправником у накладній на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.
Частиною 1 ст. 26 ЗУ "Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть слугувати підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів засвідчуються актами.
Аналогічну норму містить ст. 129 Статуту залізниць обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, складеними станціями залізниць.
За правилами цієї статті комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеними у транспортних документах.
Як встановлено судом, Комерційними актами №482004/22/16 від 17.01.2021, №482004/19/13 від 17.01.2021, №482004/20/14 від 17.01.2021 та №482004/21/15 від 17.01.2021 підтверджується, що маса вантажу у вагоні №56299654 на 1 750 кг менше, ніж зазначено відповідачем у накладній №52576576, маса вантажу у вагоні №64512023 на 1 300 кг менше, ніж зазначено у накладній №52576519, маса вантажу у вагоні №55174593 на 1 900 кг менше, ніж зазначено у накладній №52576543, а маса вантажу у вагоні №63900443 на 1 900 кг менше, ніж зазначено у накладній №52576527.
При цьому, Технічний паспорт засобу ваговимірювальної техніки №82 свідчить, що ваги, на яких проводилось зважування вагонів №56299654, №64512023, №55174593 та №63900443 повірені 15.01.2021 та визнані придатними до застосування (а.с. 24).
Вказані Комерційні акти за формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства України, складені у відповідності з Правилами складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 року за №334, оформлені та підписані повноважними особами залізниці.
У відповідності зі ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитків.
Такої ж думки дотримується Верховний суд у складі Касаційного господарського суду у своїй постанові від 05.04.2018 року у справі №906/533/17.
Частиною 1 ст. 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається ( ч. 1 ст. 231 ГК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
За приписами ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту, якою передбачено стягнення штрафу у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.
В даному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає із зазначених положень Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, якими чітко визначено розмір штрафу, який розраховується від провізної плати за всю відстань перевезення.
Положеннями ч. 1 ст. 24 Статуту залізниць України встановлено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей зазначених ними у накладній.
Наведена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).
Відтак, недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктами 118, 122 Статуту залізниць України. При цьому, зазначений штраф, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.
Викладене узгоджується з позицією Верховного суду у складі Касаційного господарського суду, викладеною у постанові від 05.02.2019 року у справі №914/2339/17.
Статтею 129 Конституції України та статтею 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.
Згідно з ст.ст. 73, 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Перевіривши розрахунок штрафу в розмірі п`яти перевізних плат, що складає 150 780 грн. 00 коп. (7 539,00 х 5 = 37 695,00 х 4 = 150 780,00), суд визнає його арифметично правильним.
Також суд бере до уваги, що за правилами п. «а» ст. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли: а) вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.
Складеними Комерційними актами встановлено, що у вагонах навантаження рівномірне, нижче бортів, вантаж помаркований тирсою. Люки зачинені. Течі вантажу немає. Вагон у технічному стані справний.
Відтак, суд приходить до висновку про непорушність вантажу, а отже доведеність вини відповідача в частині неправильності зазначення маси вантажу.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача штрафу за неправильно зазначену масу вантажу в розмірі 150 780 грн. 00 коп. є законною, обґрунтованою, доведеною належними та допустимими доказами, а отже такою, що підлягає задоволенню повністю.
Стосовно твердження відповідача про те, що дані зазначені в Актах загальної форми та Комерційних актах мають розбіжності щодо виявленої невідповідності маси вантажу та не відповідають дійсності, суд зазначає наступне.
Проте, така різниця у масі вагонів, що відображена в Актах загальної форми, виникла у зв`язку з тим, що спочатку вагони зважувалися в динаміці, а в подальшому вагони було зважено в статиці з розчепленням та достовірно встановлено різницю між даними, вказаними в накладних та фактичною вагою, що підтверджується даними з Книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах та Протоколу порівняння ТГНЛ з даними зважування поїзда на ТДВВ (а.с. 23, 25).
Отже, твердження відповідача про те, що дані зазначені в Актах загальної форми та Комерційних актах мають розбіжності щодо виявленої невідповідності маси вантажу не відповідають дійсності, суд вважає їх безпідставними та такими що спростовуються матеріалами справи.
Доводи відповідача відносно того, що ваги, на яких він здійснює зважування вугілля у вагонах, проходять своєчасну перевірку на відповідність їх показників фактичній масі завантаженого у вагони вугілля, не приймаються судом до уваги, оскільки відповідальність за неправильність, неточність або неповноту відомостей, вказаних у накладних, несе саме вантажовідправник, в даному випадку відповідач.
Посилання відповідача на те, що маса вантажу у вказаних вагонах відповідає фактичним даним, зазначеним у перевізних документах і складає у вагоні №56299654 69 800 кг, у вагоні №64512023 68 100 кг, у вагоні №63900443 68 400 кг та у вагоні №55174593 69 800 кг, є необґрунтованим та спростовується наданими позивачем відповідними Актами загальної форми і Комерційними актами, а також Книгою обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах від 01.01.2021 (а.с. 23), в якій зафіксовано результати перевірки маси вантажу.
Натомість відповідачем на підтвердження посилань щодо правильності маси вантажу надано лише Технічний паспорт ваг №6100 (а.с. 79-82), який сам по собі не є достатнім доказом на підтвердження його доводів. Будь-яких інших документів на підтвердження правильності маси вантажу вказаної в перевізних документах матеріали справи не містять.
Таким чином, заперечення відповідача проти позову суд визнає необґрунтованими та не вбачає підстав для відмови у задоволенні позову.
За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
В зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню штраф за невірно зазначену масу вантажу в розмірі 150 780 грн. 00 коп.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
З позовної заяви вбачається, що судовими витратами в даній справі є сума сплаченого судового збору у розмірі 2 270 грн. 00 коп.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що вимоги позивача підлягають задоволенню повністю, судовий збір слід покласти на відповідача.
Керуючись ст.ст. 46, 73-74, 76-80, 129, 233, 236-238, 240-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
1. Позов Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» задовольнити повністю.
3. Видати наказ позивачу після набрання судовим рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст. 256 ГПК України та у порядку, визначеному пп. 17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Рішення складено та підписано без його проголошення 29.07.2021.

Суддя А.В. Іванов