УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

28.07.2021Справа № 910/11885/21

Суддя Господарського суду міста Києва Літвінова М.Є. розглянувши заяву про видачу судового наказу Державного підприємства «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України (04053, м. Київ, провулок Несторівський, буд. 4) (далі - заявник) до Всеукраїнського фонду сприяння міжнародному спілкуванню «Українське народне посольство» (04053, м. Київ, вул. Обсерваторна, буд. 11/1) (далі - боржник) про стягнення заборгованості за Договором № 3/03-1 від 01.03.2019 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі 178 714, 29 грн

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про видачу судового наказу до Всеукраїнського фонду сприяння міжнародному спілкуванню «Українське народне посольство» про стягнення заборгованості за Договором № 3/03-1 від 01.03.2019 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі 178 714, 29 грн.

Подана заява обґрунтована тим, що боржник належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за Договором оренди № 3/03 нерухомого майна, що належить до державної власності та Договором № 3/03-1 від 01.03.2019 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі 178 714, 29 грн в частині сплати за орендну плату нежилого приміщення та відшкодування комунальних послуг, внаслідок чого у боржника утворилася заборгованість перед заявником за вказаним правочином.

Розглянувши заяву Державного підприємства «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України, суд дійшов висновку, що подана заява про видачу судового наказу не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір (ч. 2 ст. 148 ГПК України).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

За змістом п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо: заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно з вимогами ч.ч. 2, 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються. До заяви про видачу судового наказу, зокрема, додаються: копія договору, укладеного в письмовій формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів.

Судом встановлено, що 01.03.2019 між Державним підприємством «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України (орендодавець) та Всеукраїнським фондом сприяння міжнародному спілкуванню «Українське народне посольство» (орендар) укладено Договір оренди № 3/03 нерухомого майна, що належить до державної власності.

В подальшому, 01.03.2019 між Державним підприємством «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України (виконавець) та Всеукраїнським фондом сприяння міжнародному спілкуванню «Українське народне посольство» (споживач) укладено Договір № 3/03-1 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

До матеріалів заяви заявником додано рахунки на оплату, акти надання послуг та акт звіряння за період з 01.01.2019 по 13.07.2021.

Як вбачається з аналізу вищенаведених норм законодавства, судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність здійснених розрахунків.

Проте, акти надання послуг та акт звіряння не підписані боржником, що унеможливлює суд встановити факт безспірності вимог, які просить заявник стягнути з боржника.

Крім того, загальна сума по актах надання послуг становить 189 454, 85 грн, а не 178 714, 29 грн, як зазначає заявник.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За загальним правилом, обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Доказування повинно здійснюватись за загальними правилами відповідно до ст. 74 ГПК України, яка передбачає обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

При цьому достовірними доказами є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).

Разом з тим, суд зазначає, що доказів, які б підтверджували факт заборгованості Всеукраїнського фонду сприяння міжнародному спілкуванню «Українське народне посольство» у розмірі 178 714, 29 грн до заяви не додано.

Тобто, із вищенаведеного вбачається, що вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, не підтверджуються доданими до неї документами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що з поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права безспірної грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу про стягнення суми грошової заборгованості.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Керуючись ст. 150, 152, 153, 154, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви Державного підприємства «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України про видачу судового наказу відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку передбаченому ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 28.07.2021.

Суддя М.Є. Літвінова