ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2021 р. Справа № 922/2052/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Франк Лемекс", м. Тернопіль
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд-запчастина", м. Харків
про стягнення 26000,00 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Франк Лемекс", м. Тернопіль (далі за текстом - позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд-запчастина", м. Харків (далі за текстом - відповідач) 26000,00 грн. основного боргу.

Позов обґрунтовано з посиланням на те, що відповідачем не повністю оплачено поставлений позивачем товар.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.05.2021 відкрито провадження у справі № 922/2052/21; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін, за наявними в справі матеріалами; запропоновано відповідачу подати відзив на позов в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали; встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом трьох днів з дня отримання відзиву на позов; встановити відповідачу строк для подання заперечень на відповідь протягом трьох днів з дня отримання відповіді на позов.

З метою повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та надання останнім можливості реалізувати власні процесуальні права, судом засобами поштового зв`язку на їх юридичні адреси, зазначені у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань направлено копію вказаної ухвали від 28.05.2021.

Згідно з вимогами ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Таким чином, в разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

З метою повідомлення сторін про розгляд справи, судом засобами поштового зв`язку на юридичні адреси сторін була направлена копія ухвали від 28.05.2021.

Позивач отримав копію ухвали від 28.05.2021, про що свідчить долучене до матеріалів справи звортнє поштове повідомлення (а. с. 27).

Надіслана на адресу відповідача копія ухвали від 28.05.2021 повернулась на адресу суду з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою (а. с. 23-26).

Відомостей про наявність у відповідача іншої адреси матеріали справи не містять.

З урахуванням викладеного, судом виконано процесуальний обов`язок щодо повідомлення сторін про відкриття провадження у справі, а останні в розумінні вимог ст. 120 ГПК України вважаються такими, що належним чином повідомлені про розгляд судом справи.

Відповідач надіслав на електронну адресу суду відзив на позовну заяву (вх. № 14607 від 22.06.2021), в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог з посиланням на те, що видаткові накладні, копії яких додані до позовної заяви, не містять строку (терміну) оплати за отриманий товар. За таких обставин, відповідач вважає, що строк оплати отриманого товару ще не настав.

Позивач не скористався своїм правом щодо подачі відповіді на відзив у порядку та строки, встановлені ухвалою господарського суду Харківської області від 28.05.2021.

Розглянувши подані на розгляд суду матеріали справи, суд визнає їх достатніми для прийняття судового рішення по суті спору.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив.

Як свідчать матеріали справи, позивач згідно з видатковими накладними № 340 від 07.02.2020 (а. с. 6), № 868 від 13.03.2020 (а. с. 7) та № 1064 від 26.03.2020 (а. с. 8) поставив відповідачу товар на загальну суму 82536,70 грн. Суд зазначає, що вказані накладні містять підписи представників сторін та скріплені печатками підприємств.

Позивач також вказує, що відповідач отримавши відповідний товар за вказаними видатковими накладними не сплатив його вартість у повному обсязі, у зв`язку з чим має перед позивачем борг в сумі 26000,00 грн. На підтвердження зазначених обставин позивачем надано виписку з банківського рахунку від 21.05.2021 по контрагенту відповідачу у даній справі.

Відповідач в процесі розгляду справи факт наявності боргу не заперечує, та зазначає що оскільки видаткові накладні не місять строку оплати ним придбаного товару, такий строк ще не настав.

Як свідчать матеріали справи, з метою сплати боргу та врегулювання спору в досудовому порядку позивач направив на адресу відповідача вимогу № 12 від 19.03.2021 (а. с. 10-11) з вимогою про погашення існуючого боргу.

Проте, відповідач вказані вимоги позивача в повному обсязі не виконав та існуючий борг не сплатив.

Зазначені обставини стали підставами для звернення позивача до суду з позовом у даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд виходить з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтями 638-639 ЦК України, зокрема, передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

При цьому, ч. 1 ст. 181 ГК України також передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За умовами ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та повинні бути складені під час здійснення цієї операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити:

назву документа (форми);

дату складання;

назву підприємства, від імені якого складено документ;

зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Підписанням сторонами накладних № 340 від 07.02.2020, № 868 від 13.03.2020 та № 1064 від 26.03.2020 свідчить про укладення ними договорів поставки у спрощений спосіб, і ці договори є підставою для виникнення у його сторін майново-господарських зобов`язань, в т. ч. обов`язку відповідача оплатити отриманий товар в строк, визначений ст. ст. 530, 692 ЦК України.

Разом з тим, оскільки матеріали справи не містять доказів повної оплати відповідачем товару, поставленого позивачем за видатковими накладними № 340 від 07.02.2020 (а. с. 6), № 868 від 13.03.2020 (а. с. 7) та № 1064 від 26.03.2020 (а. с. 8) (в т. ч. ні безпосередньо після його отримання, ні на відповідну вимогу позивача про його оплату), суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову, та стягнення з відповідача на користь позивача 26000,00 грн основного боргу за поставлений товар.

При цьому суд вважає безпідставними посилання відповідача на те, що строк оплати товару видатковими накладними ще не настав. В силу положень ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Таким чином, обов`язок відповідача оплатити поставлений товар виникло у нього відразу після його прийняття за відповідними видатковими накладними.

До того ж, позивачем в порядку, визначеному ст. 530 ЦК України направлялася на адресу відповідача вимога про сплату існуючого боргу, проте, зазначена вимога також була залишена останнім без задоволення. Зазначене додатково свідчить про наявність у відповідача простроченого зобов`язання зі сплати заборгованості за накладними.

З урахуванням вимог ст. 123, 126, 129 ГПК України, за наслідками розгляду справи з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 2270,00 грн.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 232-233, 237-238, 240-241 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд-запчастина" (адреса: 61099, м. Харків, вул. Лодзька, буд. 8-А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Франк Лемекс" (адреса: 46021, м. Тернопіль, вул. Грушевського, буд. 23, кв. 425; ) 26000,00 грн основного боргу та 2270,00 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних Положень ГПК України.

Суддя О.І. Байбак