РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2021Справа № 910/7769/21
Суддя Господарського суду міста Києва Трофименко Т.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСО-АВТОТЕХНІКС"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРМАНБУД"

про стягнення 39 334,56 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСО-АВТОТЕХНІКС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРМАНБУД" про стягнення 39 334,56 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором оренди нерухомого майна № 71 від 31.12.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/7769/21, вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвала про відкриття провадження у справі № 910/7769/21 була надіслана на адреси учасників справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення та отримана представниками останніх, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення.

Відповідно до статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

31.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕСО-АВТОТЕХНІКС" (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОРМАНБУД" (Орендар) був укладений Договір оренди нерухомого майна № 71 (надалі також - Договір), відповідно до п. 2.1 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування (оренду) на передбачений цим Договором строк оренди приміщення.

У п. 1.2 Договору надано визначення термінів, що вживаються у Договорі, зокрема, «строк оренди» - означає період, протягом якого Орендар має право користуватись Приміщенням відповідно до умов цього Договору та повинен сплачувати Орендну плату та інші передбачені цим Договором платежі. Перебіг Строку оренди починається в День початку оренди та закінчується в День закінчення оренди; «приміщення» - нежитлові приміщення, розташовані в Приміщенні, орендне користування якими є предметом цього Договору; місцезнаходження Приміщень визначено також згідно з Додатком до цього Договору, що є його невід`ємною частиною.

За приписами пунктів 3.1, 3.2 Договору, приміщення передаються Орендодавцем та приймаються Орендарем за Актом приймання із зазначенням їх (Приміщень) технічного стану та розташованих в них інженерних мереж, систем, обладнання на момент підписання Акту приймання, показники лічильників (вода, електроенергія, газ тощо), а також у разі необхідності іншої інформація щодо Приміщень, зокрема, перелік встановленого обладнання або меблів, інших матеріальних цінностей, відповідність санітарно-технічним нормам, нормам пожежної безпеки, тощо. Акт приймання підписується уповноваженими представниками Орендодавця та Орендаря, і з моменту його підписання є невід`ємною частиною цього Договору.

Підписання Сторонами Акту Приймання свідчить про фактичну передачу Приміщень в оренду від Орендодавця Орендарю та тягне за собою початок нарахування Орендної плати за користування Приміщеннями. Ризик пошкодження та/або знищення Приміщень покладається на Орендаря з моменту підписання Акту приймання.

Після завершення оренди, Приміщення повинні бути повернені Орендодавцю у стані, придатному для використання за призначенням, але не гірше стану в якому були передані в оренду, у відповідності до умов цього Договору з урахуванням нормального зносу. (п. 3.6 Договору).

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 Договору, цей Договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін та діє до моменту повернення Приміщень Орендодавцю, що визначається з урахуванням Розділу 3 цього Договору.

Якщо жодна зі Сторін за 30 календарних днів до закінчення терміну (строку) дії цього Договору письмово не заявить про намір його припинити або змінити, цей Договір щоразу автоматично продовжується на наступні 6 (шість) місяців, але не більше 1 (одного) календарного року та на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором.

Як встановлено у пунктах 5.1, 5.2 Договору, плата за користування Приміщеннями (Орендна плата) обчислюється з моменту передання Орендодавцем Приміщень Орендарю за Актом приймання. Не зважаючи на площу Приміщень згідно із технічною документацією та правовстановлюючими документами, Сторони підписанням цього Договору домовились, що нарахування Орендної плати та інших платежів за Договором буде здійснюватись відповідно до Оплачуваної площі Приміщень, що наведена в Додатку Договору.

Орендна плата за умовами цього Договору за один календарний місяць, розраховується за такою формулою: Оп = (Пп * Ос) + ПДВ, де

Оп - Орендна Плата в гривнях, що підлягає сплаті за розрахунковий період;

Пп - Оплачувана площа Приміщень, кв.м. згідно із Додатком № 1 Договору;

Ос - орендна ставка за 1 кв. м оплачуваної площі Приміщень за 1 місяць оренди, вказана в Додатку Договору;

ПДВ - податок на додану вартість згідно із законодавством України на момент платежу.

Орендна плата сплачуються Орендарем щомісячно, авансовим платежем (передоплата), не пізніше 25 числа місяця що передує оплачуваному місяцю.

Згідно з п. 5.5 Договору, протягом п`яти робочих днів з моменту підписання Акту приймання, Орендар сплачує Орендодавцю Орендну плату за 1-й місяць оренди в розмірі, наведеному в п. 5.2 Договору

Нарахування Орендної плати починається від дня підписання уповноваженими представниками Сторін Акту приймання Приміщень та припиняється з дати підписання Сторонами Акту повернення Приміщень. (п. 5.6 Договору)

У пунктах 5.8, 5.9 Договору, до складу Орендної плати за даним Договором не входить плата за комунальні послуги, телекомунікаційні послуги, послуги з утримання Приміщень (експлуатаційні витрати), Гарантійний платіж, плата за землю, податок на нерухомість, інші платежі, пов`язані із використанням Приміщень, які підлягають компенсації Орендарем окремо як визначено в пп. 5.9, 5.11. Договору.

Під комунальними послугами в даному Договорі розуміються послуги з надання електроенергії й теплоенергії, водопостачання, каналізації. Плата за фактично спожиті комунальні послуги або, у разі необхідності, авансові платежі за комунальні послуги за своєю сутністю не є оплатою поставки послуг від Орендодавця Орендарю, а являє собою відшкодування (компенсацію) Орендарем своєї частки в витратах Орендодавця по сплаті відповідних послуг.

Зазначені в п. 5.9 Договору кошти сплачуються Орендарем протягом 3-х робочих днів з моменту отримання відповідного рахунку від Орендодавця. (п. 5.9.5 Договору)

У Додатку № 1 до Договору визначено, що орендоване приміщення - офіс № 322, літера А, площею 17,30 кв.м, у майновому комплексі, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Коноплянська, б. 12.

На виконання умов Договору орендодавець передав, а орендар в свою чергу прийняв в оренду орендоване нерухоме майно за Актом прийому-передачі приміщення від 01.01.2020.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 11.05.2020 Орендар звернувся до Орендодавця з пропозицією дострокового припинення договору оренди. Шляхом переговорів сторони погодили достроково припинити дію Договору оренди з 31.05.2020. 31.05.2020 Орендар повернув, а Орендодавець прийняв орендоване приміщення, про що було складено Акт прийому-передачі приміщення від 31.05.2020.

В період з 31.01.2020 по 31.05.2020 позивачем були виставлені рахунки на оплату та Акти здачі прийняття робіт (надання послуг), зокрема, Рахунок № 114 від 31.01.2020 та Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №5159585 від 31.01.2020 на суму 3476,78 грн.; Рахунок на оплату № 317 від 29.02.2020 та Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 5586475 від 29.02.2020 на суму 3 470,39 грн.; Рахунок на оплату № 525 від 31.03.2020 та Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 6044377 від 31.03.2020 на суму 3 465,65 грн.; Рахунок на оплату № 656 від 30.04.2020 та Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 6429757 від 30.04.2020 на суму 3 465,65 грн.; Рахунок на оплату N9 785 від 31.05.2020 та Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 6941742 від 31.05.2020 на суму 3 465,65 грн.

Однак, відповідач взятих на себе зобов`язань за Договором не виконав, оплату отриманих послуг на суму 17 343,77 грн не здійснив, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРМАНБУД" основний борг у розмірі 17 343,77 грн, а також пеню у розмірі 2818,73 грн, штраф у розмірі 17 040,50 грн, 3% річних у розмірі 591,10 грн та інфляційні в розмірі 1540,46 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Як встановлено ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 5 ст. 762 Цивільного кодексу України визначено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За користування майном з наймодавця справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Статтею 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору орендодавець передав, а орендар в свою чергу прийняв в оренду орендоване нерухоме майно за Актом прийому-передачі приміщення від 01.01.2020.

Надалі, у зв`язку з розірванням Договору за Актом прийому-передачі приміщення від 31.05.2020 орендар повернув, а орендодавець прийняв з оренди орендоване нерухоме майно.

Відповідно до матеріалів справи, у період з 31.01.2020 по 31.05.2020 у межах виконання умов договору були підписані акти здачі прийняття робіт (надання послуг) №5159585 від 31.01.2020 на суму 3476,78 грн, № 5586475 від 29.02.2020 на суму 3 470,39 грн., № 6044377 від 31.03.2020 на суму 3 465,65 грн, № 6429757 від 30.04.2020 на суму 3 465,65 грн., № 6941742 від 31.05.2020 на суму 3 465,65 грн, відповідно до яких вартість оренди та компенсації комунальних послуг за вказаний період становить загалом 17 343,77 грн.

Однак, належних та допустимих доказів відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати відповідачем вказаної заборгованості у встановлений Договором строк перед позивачем до матеріалів справи додано не було.

Отже, суд доходить висновку, що в порушення зазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору відповідач не виконав свої грошові зобов`язання зі сплати орендної плати та комунальних послуг за період з 31.01.2020 по 31.05.2020, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача слід стягнути 17 343,77 грн.

Окрім суми основного боргу позивачем заявлено до стягнення 3% річних у загальному розмірі 591,10 грн та інфляційні втрати у розмірі 1540,46 грн.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Сторони договору можуть зменшити або збільшити передбачений законом розмір процентів річних. (п.п. 4.1, 4.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013).

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). (п.п. 3.1, 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013).

Перевіривши розрахунок 3% річних за загальний період прострочення здійснення орендних платежів з 06.01.2020 по 05.05.2021, суд зазначає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у заявленому позивачем обсязі у зв`язку з їх обґрунтованістю.

Перевіривши розрахунок інфляційних за загальний період прострочення здійснення орендних платежів з січня 2020 року по березень 2021 року, суд зазначає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у заявленому позивачем обсязі у зв`язку з їх обґрунтованістю.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача на його користь пеню у загальному розмірі 2818,73 грн та штраф у розмірі 17 040,50 грн.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п. 2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013).

Як встановлено у п. 10.2 Договору, у разі прострочення строку внесення Орендної плати та/або будь-яких інших передбачених цим Договором платежів, Орендар зобов`язаний сплатити на користь Орендодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені за загальний період прострочення здійснення орендних платежів з 06.01.2020 по 16.04.2021, суд зазначає, що позивачем неправомірно нараховано пеню поза допустимим шестимісячним строком для її нарахування за кожним платежем. При цьому суд зазначає, що укладеним сторонами Договором не передбачено більшу тривалість періоду часу, за який нараховується пеня.

Отже, за розрахунком суду, позовні вимоги щодо пені підлягають частковому задоволенню на суму 1366,78 грн.

Відповідно до п. 10.3 Договору, у разі несплати Орендної плати більше одного місяця - додатково до сплати пені сплатити на користь Орендодавця штраф у розмірі місячної орендної плати, передбаченої цим Договором.

Перевіривши розрахунок штрафу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю на суму 17 040,50 грн у зв`язку з арифметичною правильністю та обґрунтованістю.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, зважаючи на викладене вище, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРМАНБУД" (вул. Володимира Великого, буд. 90, с. Сапіжанка, Кам`янка-Бузький р-н., Львівська обл., 80406, ідентифікаційний код 42005713) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСО-АВТОТЕХНІКС" (вул. Закревського, 16, м. Київ, 02222, ідентифікаційний код 30721457) основний борг у розмірі 17 343,77 грн, пеню у розмірі 1366,78 грн, штраф у розмірі 17 040,50 грн, 3% річних у розмірі 591,10 грн, інфляційні в розмірі 1540,46 грн та судовий збір у розмірі 2186,21 грн.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 26.07.2021

Суддя Т. Ю. Трофименко