РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.07.2021Справа № 910/2695/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Літвінової М.Є.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Служба охорони "Гарант Груп "

до Приватного акціонерного товариства "Кузня на Рибальському"

про стягнення 105 088, 13 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Служба охорони "ГАРАНТ ГРУП" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Кузня на Рибальському" (далі - відповідач) про стягнення 105 088, 13 грн, з яких: 104 432, 23 грн основний борг, 421, 72 грн пеня та 3% річних у розмірі 234, 18 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначив, що відповідачем порушено умови Договору в частині повної та своєчасної оплати за Договором № 03-10/13 про надання охоронних послуг від 03.10.2013, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів та просить суд стягнути суму основного боргу, пеню та 3 % річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.03.2021 судом відкрито провадження у справі № 910/2695/21, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; встановлено відповідачу строки для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив (якщо такий буде подано) - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов.

25.03.2021 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти заявлених позовних вимог та вказав на те, що акти надання послуг за період грудня 2020 та січня 2021 не підписані зі сторони відповідача, з огляду на неналежне виконання позивачем у січні 2021 умов договору та не прибуття для переговорів в строк до 20.01.2021.

Крім того відповідач у відзиві зазначає, що строк оплати за актами не настав, а тому позовні вимоги є необґрунтованими.

02.04.2021 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечив проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву та зазначив, що до відзиву відповідачем не додано доказів на підтвердження невиконання чи неналежного виконання позивачем послуг з охорони об`єктів.

Окрім того, позивач звернув увагу на те, що ним було здійснено ряд дій щодо направлення відповідачу рахунків та актів за грудень 2020 та січень 2021, у порядку передбаченому умовами договору.

Позивач також заперечив проти тверджень відповідача про те, що представник позивача не з`явився для переговорів до 20.01.2021 та надав до відповіді на відзив наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба охорони «Гарант Груп» № 05/01/21-2 від 05.01.2021 про уповноваження Пазинича Сергія Миколайовича на участь від імені товариства у перемовинах з відповідачем 12.01.2021 та пояснення Пазинича С.М. про участь у перемовинах 12.01.2021.

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

03.10.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба охорони «Гарант Груп» (далі - виконавець) та Публічним акціонерним товариством «Завод «Ленінська кузня» (Приватним акціонерним товариством "Кузня на Рибальському") (далі - замовник) було укладено Договір № 03-10/13 про надання охоронних послуг.

Відповідно до п. 1.1 договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання по забезпеченню належного порядку та зовнішньої охорони товарно -матеріальних цінностей на об`єктах, які визначені у дислокації (Додаток № 1), що знаходяться за адресою: м. Київ вул. Жилянська, 107 - Машинобудівне виробництво № 420 Публічного акціонерного товариства «Завод «Ленінська кузня».

В період з 08 год. 00 хв. до16 год. 45 хв. в робочі дні виконавець виконує функції по забезпеченню належного громадського порядку на об`єктах замовника та за допомогою технічних засобів та патрулювання території здійснює моніторинг об`єктів з метою недопущення нестандартних ситуацій (вчинення особами порушень громадського порядку), а також недопущення ситуацій в яких можна зробити однозначний висновок, що особа вчиняє викрадення (знищення, пошкодження) товарно-матеріальних цінностей на об`єктах. У випадку виявлення нестандартних ситуацій на працівників виконавця покладається обов`язок припинення| правопорушень шляхом особистої участі, та повідомлення про подію чергової частини міськрайоргану ГУМВС України в м. Києві по територіальності. В інших нестандартних ситуаціях, які працівник виконавця спостерігає за допомогою засобів технічної охорони його функціональні обов`язки полягають у повідомлення ситуації особі уповноваженій замовником, яку остання з`ясовує особисто (п. 1.2 договору).

Згідно з п.п. 2.1, 2.2 договору виконавець зобов`язаний організувати та забезпечити зовнішню охорону та внутрішній режим на об`єктах замовника згідно п.1.1- 1.5 договору; забезпечити належний порядок на території, де знаходяться об`єкти охорони.

Розмір оплати за надані послуги визначається виконавцем, виходячи з реальних затрат на здійснення охоронних функцій і заходів, погоджується з замовником. Загальна сума Договору визначається у Протоколі узгодження договірної ціни (Додаток №2 до Договору) (п. 5.1 договору).

За надані послуги, на підставі рахунку поданого виконавцем, згідно акту виконаних робіт замовник перераховує (одним, або декількома платежами) на розрахунковий рахунок виконавця грошові кошти протягом 10 (десяти) днів з моменту отримання документів для оплати (п. 5.2 договору).

Відповідно до п. 5.3 договору за несвоєчасну оплату (після вищевказаних дат) замовник сплачує щоденно штрафну пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, згідно із Законом України від 22.11.96 р. № 543/96-ВР, від загальної суми заборгованості до повного розрахунку.

У разі затриманням замовником оплати за надані послуги від дати зазначеної у п.5.2.Договору, виконавець має право в односторонньому порядку припинити виконання передбачених цим Договором зобов`язань і достроково його розірвати, попередньо, не менш ніж за 10 (десять) днів, надіславши про це замовнику письмове повідомлення (п. 5.4 договору).

Пунктом 9.1 договору встановлено, що договір укладено на період з 09:00 03.10.2013р. по 09:00 03.10.2014р.

Договір набуває чинності із дати вказаної у п.9.1 договору і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п. 9.2 договору).

Згідно з п. 9.4. договору якщо за один місяць до закінчення строку дії договору жодна з сторін не заявить про його припинення, договір вважається продовженим на тих же умовах строком на кожен наступний 1 (один) рік.

Відповідно до додатку № 1 до договору № 03-10/13 сторони погодили пости охорони, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Жилянська 107.

18.12.2019 сторони підписали протокол узгодження договірної ціни на надання послуг охорони та погоджено розмір договірної ціни на надані послуги охорони, що становить 61083 грн.

Протокол набирає чинності з 01.01.2020 і діє протягом строку договору та є його невід`ємною частиною.

На виконання своїх зобов`язань за договором позивачем було надано відповідачу послуги, що підтверджується актами надання послуг:

- № 1 від 31.01.2020 на суму 61 083, 00 грн;

- № 4 від 29.02.2020 на суму 60 300, 00 грн;

- № 8 від 31.03.2020 на суму 61 083, 00 грн;

- № 10 від 30.04.2020 на суму 61 083, 00 грн;

- № 13 від 31.05.2020 на суму 61 083, 00 грн;

- № 16 від 30.06.2020 на суму 61 083, 00 грн;

- № 22 від 31.07.2020 на суму 61 083, 00 грн;

- № 23 від 31.08.2020 на суму 61 083, 00 грн;

- № 26 від 30.09.2020 на суму 61 083, 00 грн;

- № 29 від 31.10.2020 на суму 61 083, 00 грн;

- №32 від 30.11.2020 на суму 61 083, 00 грн

Вищевказані акти надання послуг були прийняті відповідачем без зауважень, що підтверджується підписом керівника відповідача та відтиском печатки.

Як вбачається з виписки по рахунку позивача НОМЕР_1 за період з 01.12.2020 по 26.01.2021, відповідачем було сплачено за надані послуги 724 246, 00 грн (копія виписка долучена до матеріалів справи).

28.12.2020 позивачем на виконання умов договору було виставлено відповідачу рахунок № 45 від 28.12.2020, а також надано акт надання послуг № 35 від 31.12.2020, який було отримано 30.12.2020 за вхідним номером 712-02/1330.

Листом від 30.12.2020 № 1/628 відповідач підтвердив отримання рахунку та акту виконаних робіт за грудень 2020.

Листом від 30.12.2020р. № 1/629 відповідач запропонував позивачу направити свого представника для обговорення умов договору та подальшого підписання, оскільки договір від 03.10.2013 не піддавався жодним змінам, а тому його умови підлягають перегляду.

Вказаний лист було надіслано позивачу 12.01.2021 засобами поштового зв`язку з поштовим відправленням № 662 та отримано позивачем 26.01.2021.

12.01.2021 позивач звернувся до відповідача із листом № 01, в якому останнього було повідомлено про те, що у разі несплати за послуги охорони згідно рахунку № 45 від 28.12.2020 позивачем буде здійснено одностороннє розірвання договору з 09:00 22.01.2021.

Лист № 01 від 12.01.2021 відповідач отримав 12.01.2021, про що свідчить відмітка на листі вх. № 712-02/44.

В подальшому, у зв`язку із невиконанням відповідачем свого грошового зобов`язання з оплати наданих охоронних послуг позивач звернувся до відповідача із претензією № 02 від 20.01.2021, у якій позивач вимагав відповідача виконати свої зобов`язання за договором та сплатити заборгованість за грудень 2020 у розмірі 61 083, 00 грн.

Претензія від 20.01.2021 вих. № 02 була отримана відповідачем 20.01.2021 за вхідним номером 712-02/76, про що свідчить відмітка на претензії.

Однак відповідачем не було виконано зобов`язань зі сплати наданих позивачем охоронних послуг за грудень 2020 у розмірі 61 083, 00 грн.

Як зазначає позивач 22.01.2021 ним було припинено надання охоронних послуг відповідачу за договором у зв`язку із одностороннім його розірванням зі сторони позивача, що підтверджується довідкою № 23/01/21 від 23.01.2021.

05.02.2021 позивач звернувся до відповідача з претензією № 05/02/21 від 05.02.2021 з вимогою про погашення заборгованості за надані охоронні послуги у грудні 2020 року та у період з 01.01.2021 до 22.01.2021, до претензії позивачем було долучено рахунок на оплату № 45 від 28.12.2020, акт надання послуг від 31.12.2020, рахунок на оплату № 1 від 22.01.2021, акт надання послуг № 1 від 22.01.2021 та акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2020 по 22.01.2021.

Претензія № 05/02/21 від 05.02.2021 та додані до неї документи були надіслані відповідачу на адресу: 04176, м. Київ, вул. Електриків, буд. 26, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 05.02.2021 та накладною.

Як зазначає позивач, відповідачем не оплачено надані позивачем охоронні послуги за грудень 2020 та січень 2021, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 104 432, 23 грн, пеню у розмірі 421, 72 грн та 3 % річних у розмірі 234, 18 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладених між позивачем та відповідачем договорів, суд дійшов висновку, що дані правочини за своєю правовою природою є договорами про надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом, на виконання умов укладеного між сторонами договору позивач надав відповідачу послуги, що підтверджується Актами надання послуг № 35 від 31.12.2020 на суму 61 083, 00 грн та № 1 від 22.01.2021 на суму 43 349, 23 грн, які не підписані з боку відповідачу.

Проте, відповідно до п. 5.2 договору за надані послуги, на підставі рахунку поданого виконавцем, згідно акту виконаних робіт замовник перераховує (одним, або декількома платежами) на розрахунковий рахунок виконавця грошові кошти протягом 10 (десяти) днів з моменту отримання документів для оплати.

Рахунок на оплату № 45 та акт надання послуг №35 від 31.12.2020 відповідач отримав 30.12.2020 вх. № 712-02/1330, що не заперечується останнім.

Рахунок на оплату № 1 та акт надання послуг № 1 від 22.01.2021 відповідач отримав 08.02.2021, про що свідчить витяг з сайту АТ «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштового відправлення № 248 (надсилалась претензія разом з додатками).

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договорів та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати отриманих послуг за грудень 2020 та січень 2021, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 104 432, 23 грн.

Відповідачем не надано суду доказів оплати наданих послуг на суму 104 432, 23 грн.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов`язку з оплати отриманих послуг за договором про надання охоронних послуг за грудень 2020 та січень 2021 у розмірі 104 432, 23, вимоги позивача про стягнення суми основного боргу підлягають задоволенню у розмірі 104 432, 23 грн.

За порушення зобов`язання щодо оплати наданих позивачем послуг позивач просив стягнути з відповідача пеню у розмірі 421, 72 грн за період з 01.01.2021- по 21.01.2021.

Частиною 1 ст.216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За приписами ст.230 Господарського кодексу України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст.548 Цивільного кодексу України унормовано, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 5.3 договору за несвоєчасну оплату (після вищевказаних дат) замовник сплачує щоденно штрафну пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, згідно із Законом України від 22.11.96 р. № 543/96-ВР, від загальної суми заборгованості до повного розрахунку.

Як встановлено судом, відповідачем у встановлений строк свого обов`язку за договором зі сплати за надані позивачем послуги не виконано, чим допущено прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням зобов`язання, і він вважається таким, що прострочив.

Відповідно, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період з 01.01.2021 по 21.01.2021 на суму 61 083, 00 грн.

Перевіривши розрахунок пені, наданий позивачем, суд дійшов висновку щодо його необґрунтованості, у зв`язку з чим здійснив власний розрахунок пені.

Оскільки акт надання послуг № 35 від 31.12.2020 відповідач отримав 30.12.2020, то останній мав сплати його до 11.01.2021, тобто період прострочки заборгованості по акту № 35 настає з 12.01.2021, а тому за перерахунком суду розмір пені, який має бути стягнутий з відповідача за період з 12.01.2021 по 21.01.2021 становить 200, 82 грн, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 421, 72 грн підлягають частковому задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення 3% річних у загальному розмірі 234, 18 грн (за актом № 35 від 31.12.2020 - 180, 74 грн за період з 01.01.2021 по 05.02.2020 та за актом № 1 від 22.01.2021 - 53, 44 грн за період з 22.01.2021 по 05.02.2021), суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку наведеного позивачем розрахунку 3% річних за період з 01.01.2021 по 05.02.2020 та з 22.01.2021 по 05.02.2021, суд дійшов висновку, що він є необґрунтованим та арифметично невірним, у зв`язку з чим судом здійснено власний розрахунок 3 % річних.

По акту № 35 від 31.12.2020 розмір 3 % річних становить 125, 51 грн, оскільки розраховується за період з 12.01.2021 по 05.02.2021, а не з 01.01.2021, як вказує позивач.

Крім того, позивач у розрахунку 3 % річних по акту № 1 від 22.01.2021 зазначає період з 22.01.2021 по 05.02.2021, проте суд вказує, що такий період не вірний, оскільки відповідачем отримано акт № 1 від 22.01.2021 лише 08.02.2021, а тому у суду відсутні підстави нараховувати 3 % річних по даному акту, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних у загальному розмірі 234, 18 грн підлягають частковому задоволенню у розмірі 125, 51 грн.

За таких обставин, приймаючи до уваги наведене вище у сукупності, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба охорони «Гарант Груп» підлягають частковому задоволенню у розмірі 104 758, 56 грн, з яких: 104 432, 23 грн основний борг, 200, 82 грн пеня та 3 % річних у розмірі 125, 51 грн.

Крім того, у відповіді на відзив позивач просив суд покласти на відповідача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000, 00 грн.

Ст.126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем долучено до матеріалів справи договір про надання правової допомоги № 28/01/21 від 28.01.2021, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба охорони «Гарант Груп» та адвокатом Бутенко Олексієм Андрійовичем, додаткову угоду № 1 до договору надання правової допомоги № 28/01/21 від 28.01.2021, в якому сторони погодили перелік послуг з правничої допомоги на суму 9 000, 00 грн (складання позовної заяви - 6 000, 00 грн; складання відповіді на відзив - 3 000, 00 грн), акт приймання - передачі від 05.02.2021 та 30.03.2021, лист - повідомлення про оплату 6000, 00 грн та 3 000, 00 грн, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 8128/10 від 18.07.2019.

Наразі, позивачем подано до матеріалів справи достатньо доказів на підтвердження факту надання адвокатом професійної правничої допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Служба охорони «Гарант Груп» в межах розглядуваної справи на суму 9 000, 00 грн.

Відповідач заперечень щодо заявлених позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 9 000, 00 грн не надав.

Згідно положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги висновки суду про часткове задоволення позовних вимог, судовий збір та витрати на правову допомогу покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на наведене всі інші клопотання та заяви, доводи та міркування учасників судового процесу відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду стосовно наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Суд зазначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 236 - 238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Завод «Кузня на Рибальському» (04176, м. Київ, вул. Електриків, буд. 26; ідентифікаційний код 14312364) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба охорони «Гарант Груп» (02090, м. Київ, вул. Алма - Атинська, буд. 8, оф. 301; ідентифікаційний код 38021556) суму основної заборгованості у розмірі 104 432 (сто чотири тисячі чотириста тридцять дві) грн 23 коп, пеню у розмірі 200 (двісті) грн 82 коп, 3 % річних у розмірі 125 (сто двадцять п`ять) грн 51 коп, судові витрати у розмірі 2 262 (дві тисячі двісті шістдесят дві) грн 88 коп, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 971 (вісім тисяч дев`ятсот сімдесят одну) грн 77 коп.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 28.07.2021.

Суддя М.Є.Літвінова