ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
27 липня 2021 року Справа № 903/230/21
Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., за участю секретаря судового засідання Хомич О.В., розглянувши клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю Реконбуд адвоката Микулика В.М.
про приєднання доказів до матеріалів справи та стягнення витрат на правничу допомогу
по справі № 903/230/21
за позовом Приватного підприємства Мале підприємство Сантехмонтаж, м. Нововолинськ
до відповідача-1: Підприємства Нововолинськводоканал Житлово-комунального об`єднання Нововолинської міської ради
відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю Реконбуд, м. Нововолинськ
про визнання недійсним рішення тендерного комітету, визнання недійсним договору,
за участю представників:
від відповідачів: н/з,
рішенням Господарського суду Волинської області від 07.07.2021 у справі №903/230/21 відмовлено у задоволенні позову Приватного підприємства Мале підприємство Сантехмонтаж до Підприємства Нововолинськводоканал Житлово-комунального об`єднання Нововолинської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю Реконбуд про визнання недійсними рішень тендерного комітету, визнання недійсним договору.

Представник відповідача -2 адвокат Микулик В.М. в судовому засіданні 07.07.2020 заявив про те, що докази на підтвердження витрат на правову допомогу будуть надані суду відповідно до ст. 129 ГПК України впродовж 5-ти днів після ухвалення рішення суду.

08.07.2021 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю Реконбуд адвоката Микулика В.М. надійшло клопотання приєднання доказів до матеріалів справи та стягнення витрат на правничу допомогу, в якому представник на підставі ст.ст.61, 81, 126, 129 ГПК України просить стягнути з Приватного підприємства Мале підприємство Сантехмонтаж на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Реконбуд 17000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою від 09.07.2021 клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю Реконбуд адвоката Микулика В.М. прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 12.07.2021; попереджено сторін, що неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

12.07.2021 позивач подав до суду заяву б/н від 12.07.2021, в якій просив відкласти розгляд клопотання адвоката Микулика В.М., посилаючись на відсутність такого клопотання у позивача та з метою подання заперечень на клопотання.

З метою забезпечення позивачу права на ознайомлення із клопотанням адвоката Микулика В.М. про приєднання доказів до матеріалів справи та стягнення 17 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу та з метою забезпечення позивачу права на подачу заперечень на клопотання, судове засідання з розгляду питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу ухвалою від 12.07.2021 відкладено на 27.07.2021.

27.07.2021 на електронну адресу суду надійшли заперечення представника позивача б/н від 27.07.2021 щодо стягнення витрат на правову допомогу, в яких представник позивача просить відмовити у задоволенні клопотання про стягнення витрат на правову допомогу.

Представники сторін в судове засідання 27.07.2021 не прибули.

Про судовий розгляд сторони були повідомлені шляхом надіслання ухвали суду від 12.07.2021 на їх електронну адресу.

Відповідно до ч.4 ст. 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно з пунктом 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до статті 26 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність).

Згідно зі статтею 30 цього Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, при визначенні суми відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

Окрім цього, суд має також враховувати: складність справи та складність виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В судовому засіданні 07.07.2021 представник відповідача-2 заявив про те, що докази на підтвердження витрат на оплату послуг адвоката будуть подані впродовж 5-ти днів після ухвалення рішення суду, а 08.07.2021 ці докази подав суду.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунок таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Враховуючи викладене, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Така правова позиція викладена у додаткових постановах Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №910/9111/17 та від 11.12.2018 у справі №910/2170/18.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (надалі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. У справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц.

Факт надання відповідачу-2 професійної правничої допомоги під час розгляду справи №903/230/21 підтверджується наданими представником відповідача -2 у строк, встановлений ч.8 ст.129 ГПК України, доказами:

- копією договору про надання правничої допомоги №13005/21 від 13.05.2021;

- копію акту виконаних робіт ( наданих послуг) від 08.07.2021;

Договір про надання правничої допомоги №13005/21 від 13.05.2021 укладено між ТзОВ Реконбуд і Адвокатським бюро «Микулик та партнери».

Адвокатське бюро 13.05.2021 видало ордер серії АС №1019204 (а.с.146) на надання правничої (правової) допомоги адвокату Микулику В.М.

Микулик В.М. має право на заняття адвокатською діяльністю, що підтверджується копією свідоцтва серії РН №1331 (а.с147).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19).

Відповідно до п.5.1. договору про надання правничої допомоги №13005/21 від 13.05.2021 за надану бюро правничу допомогу по справі в суді першої інстанції клієнт сплачує гонорар, розмір якого визначається актом приймання виконаних робіт до даного договору.

Згідно з актом виконаних робіт (наданих послуг) №2 від 08.07.2021 Адвокатським бюро «Микулик та партнери» виконано наступні роботи (послуги): попередня консультація, з`ясування фактичних обставин справи у клієнта, третіх осіб; вивчення та правовий аналіз позовної заяви, письмових пояснень, клопотань та інших матеріалів справи ( в т.ч. електронних доказів), збір документів (в т.ч. надсилання адвокатського запиту); аналіз судової практики в аналогічних справах; підготовка процесуальних документів (відзив на позовну заяву, клопотання про приєднання доказів), надсилання документів, подання до суду; участь в 5-ти судових засіданнях (в т.ч. тривалістю понад 2 год.).

В акті виконаних робіт (наданих послуг) №2 від 08.07.2021 визначено їх вартість 17 000 грн.

Надані докази в їх сукупності підтверджують надання відповідачу-2 його адвокатом послуг професійної правничої допомоги при розгляді цієї справи у заявленому обсязі на загальну суму 17 000 грн.

Частиною 5 ст.126 ГПК України передбачено, що у разі недотримання заявником вимог частини 4 вказаної статті щодо співмірності розміру заявлених до відшкодування витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт, суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката лише за клопотанням сторони. Суд враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Вказана правова позиція викладена в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18, від 06.12.2019 у справі № 910/353/19.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід, надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення.

Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог ч.5 ст. 126 ГПК України за наявності клопотання іншої сторони.

Позивач подав до суду заперечення від 27.07.2021, в яких просить у задоволенні клопотання про стягнення витрат на правову допомогу відмовити. Посилається на те, що відповідач-2 не довів факту виготовлення складних процесуальних документів, які потребують відповідних затрат часу, та вартості наданих таких послуг; відсутні докази оплати правової допомоги.

Оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом позивача послуг, складністю справи, а також підтверженість таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Пунктом 5.1. договору про надання правничої допомоги №13-05/21 від 13.05.2021 сторонами узгоджено, що клієнт сплачує адвокатському бюро гонорар, розмір якого вказується в акті приймання виконаних робіт.

В акті виконаних робіт (наданих послуг) №2 від 08.07.2021 узгоджено фіксований розмір гонорару - 17000 грн. та наведено перелік наданих послуг.

Судом не встановлено безпідставного завищення відповідачем-2 розміру витрат на професійну правничу допомогу. З матеріалів справи вбачається, що всього було проведено 6 судових засідань, на 5 з яких був присутній представник відповідача-2 адвокат Микулик В.М., в матеріалах справи міститься відзив на позов відповідача-2, підписаний адвокатом Микулик В.М. Окрім цього, адвокат надавав відповідачу-2 й інші послуги, про що свідчить перелік послуг, наведений в акті №2 від 08.07.2021.

Таким чином, оскільки витрати відповідача-2 на професійну правничу допомогу в розмірі 17000 грн. документально підтверджені, обгрунтовані, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову їх слід покласти на позивача.

У запереченнях б/н від 27.07.2021 позивач посилається на те, що відповідачем-2 не надані докази оплати.

Відсутність доказів оплати послуг адвоката не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.126 ГПК України).

Таку правову позицію викладено у постанові об?єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Керуючись ч.8 ст.129, ст.ст.221, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю Реконбуд адвоката Микулика В.М. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства Мале підприємство Сантехмонтаж (45400, Волинська область, м. Нововолинськ, вул. Кауркова, 2Б, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Реконбуд (45400, Волинська область, м. Нововолинськ, 5-й Мікрорайон, буд. 13, офіс 2, ) 17000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Північно - західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного додаткового судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено 29.07.2021.

Суддя І. О. Якушева