номер провадження справи 35/217/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2021 Справа № 908/3410/20

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Топчій О.А.,

за участю секретаря судового засідання Шолохової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарську справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Азов-Спецмаш» (юридична адреса - 72311, Запорізька обл., м. Мелітополь, вул. Істоміна, б. 100; адреса для листування - адвокат Дуда С.В., 72312, Запорізька обл., м. Мелітополь, вул. Університетська, б. 44, оф. 7; ідентифікаційний код юридичної особи 41505659)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Реверс» (195197, Російська Федерація, м. Санкт-Петербург, просп. Полюстровський, б. 68-Б, приміщ. 1-Н, основний державний номер 086, ОКПО 65954354)

про стягнення коштів

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області звернувся позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Азов-Спецмаш» з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Реверс», в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму завданих збитків у розмірі 707 710 російських рублів та нараховану пеню за несвоєчасність виконання зобов`язань в розмірі 1 118 225,97 російських рублів.

30.12.2020 автоматизованою системою документообігу Господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справі присвоєно єдиний унікальний номер 908/3410/20, справу передано на розгляд судді Топчій О.А.

Ухвалою суду від 31.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №908/3410/20; присвоєно справі номер провадження № 35/217/20, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 22.06.2021. Також зупинено провадження у справі № 908/3410/20 у зв`язку зі зверненням господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до компетентного органу іноземної держави.

Ухвалою суду від 17.06.2021 провадження у справі поновлено, судове засідання призначено на 22.06.2021.

Ухвалою суду від 22.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу № 904/3410/20 до судового розгляду по суті на 14.07.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов контракту №19/11/2019 від 19.11.2019 щодо оплати за поставлені запчастини, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 707 710 російський рублів. За прострочення виконання зобов`язання позивачем нараховано пеню у розмірі 1 118 225,97 рублів.

Відповідач у призначене судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Як свідчать матеріали справи, місцезнаходженням відповідача є 195197, Російська Федерація, м. Санкт-Петербург, просп. Полюстровський, б. 68-Б, приміщ. 1-Н.

Згідно зі ст. 367 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

З метою повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, ухвалою Господарського суду Запорізької області від 31.12.2020 вирішено звернутися до Арбітражного суду міста Санкт-Петербурга із дорученням про надання правої допомоги шляхом вручення відповідачу - ТОВ «Реверс» документів: даної ухвали господарського суду Запорізької суду від 31.12.2020 у справі № 908/3410/20.

14.05.2021 з Арбітражного суму міста Сантк-Петербурга та Ленінградської області надійшла ухвала від 16.04.2021 у справі №А56-5266/2021 про неможливість виконання доручення Господарського суду Запорізької області про вручення ухвали від 31.12.2020 у зв`язку з неявкою АТ «Реверс» до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки (п. 2).

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, за наявними в матеріалах справи документами.

В судому засіданні 14.07.2021 судом прийнято рішення.

У зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу технічними заслобами звукозапису не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

19.11.2019 між ТОВ «Азов-Спецмаш» - продавець та ТОВ «Реверс» - покупець укладено Контракт №19/11/2019, за умовами п. 1.1. якого продавець зобов`язується поставити окремими партіями та передати у власність покупця запасні частини до сільськогосподарської та автотракторної техніки, на умовах DAP - Сантк-Петрбург, Росія (Інкотермс-2010), а покупець - прийняти цей товар та оплатити його на умовах контракту.

Пунктом 3.1. контракту визначено, що покупець здійснює оплату товару у російський рублях, перерахуванням грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця наступним чином: протягом 30 календарних днів від дати поставки.

На виконання умов контракту позивачем було здійснено поставку товару, погодженого специфікацією, виставлено рахунок №1 від 20.11.2019 на суму 1583510 руб.

Відповідач отримав товар, про що свідчить печатка та підпис у CMR №1126045 від 13.12.2019.

В порушенням умов Контракту відповідач оплату отриманого товару здійснив частково на суму 875 800,00 руб.

Заборгованість становить 707 710,00 руб.

02.12.2020 та 23.12.2020 позивач звертався до відповідача з претензіями щодо погашення заборгованості.

Невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором в частині оплати товару стало підставою звернення позивача до суду з вимогою про стягнення з відповідача суми заборгованості в примусовому порядку.

Відповідно до ст. 366 Господарського процесуального кодексу України підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (ст. 365 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема, у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності у справах з іноземним елементом, передбачених у статті 77 цього Закону.

Пунктом 8.1. Контракту сторони визначили, що всі суперечки,Ю по яким не було досягнуто згоди сторін, підлягають розгляду в Арбітражному суді за місцезнаходженням позивача, із застосуванням норм матеріального права позивача. Досудовий претензійний порядок врегулювання спору є обов`язковим, строк розгляду претензії - 20 днів.

Такими чином даний спір відноситься до юрисдикції Господарському суду Запорізької області.

Згідно з приписами ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України підставами виникнення зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК України).

Статтею 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ч. 1 ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З урахуванням вимог ст. 638 Цивільного кодексу України, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору а відтак договір є укладеним.

Доказів розірвання договору, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, або визнання недійсним договору внаслідок недодержання сторонами в момент його вчинення вимог чинного законодавства України, сторонами у справі не надано. Не надано також і доказів того, що сторони відмовились від виконання договору в силу певних об`єктивних обставин.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду. У разі необхідності відшкодування збитків або застосування інших санкцій суб`єкт господарювання чи інша юридична особа - учасник господарських відносин, чиї права або законні інтереси порушено, з метою безпосереднього врегулювання спору з порушником цих прав або інтересів має право звернутися до нього з письмовою претензією, якщо інше не встановлено законом.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 707 710,00 рублів підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення 1 118 225,97 рублів пені за період з 14.01.2020 по 24.12.2020.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За умовами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В той же час відповідно до ч. 1 ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором, ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України.

Відповідно до вимог Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 6.3. контракту сторони узгодили, що при перевищенні строків оплати за поставлений товар покупець сплачує продавцю пеню у розмірі 0,3% від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення до повного погашення заборгованості.

Перевіривши розрахунок пені, виконаний позивачем, та період нарахування, судом встановлено, що позивачем помилково застосовано період більший, ніж визначено чинним законодавством України, відтак стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума пені у розмірі 65 569,52 руб.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Письмові докази, що містяться в матеріалах справи, та досліджені судом, а також встановлені судом обставини справи свідчать про безпідставність заперечень відповідача та спростовуються вищевикладеними висновками суду.

Позивачем надано необхідні докази, які підтверджують обставини на які він посилається в обґрунтування своїх вимог.

Відповідач доказів оплати отриманого товару суду не надав.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За викладених обставин, позовні вимоги задовольняються частково.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Реверс» (195197, Російська Федерація, м. Санкт-Петербург, просп. Полюстровський, б. 68-Б, приміщ. 1-Н, основний державний номер 086 , ОКПО 65954354) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Азов-Спецмаш» (юридична адреса - 72311, Запорізька обл., м. Мелітополь, вул. Істоміна, б. 100; ідентифікаційний код юридичної особи 41505659) заборгованість у розмірі 707 710 руб (сімсот сім тисяч сімсот десять рублів 00 коп.), пеню у розмірі 65 569,52 руб (шістдесят п`ять тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять руб 52 коп.), судовий збір у розмірі 4 386,12 грн (чотири тисячі триста вісімдесят шість гривень 12 коп.).

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Запорізької області протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 26 липня 2021 року.

Суддя О.А. Топчій