Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/508/21

Господарський суд Рівненської області у складі: суддя Романюк Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Стафійчук К.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Експерт Інтернешнл"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівень-Агро"

про стягнення коштів

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро Експерт Інтернешнл" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівень-Агро" в якому, посилаючись на порушення умов Договору поставки № АЕІ-591-1509/20 від 21.09.2020 р., просить стягнути 80 108,72 грн основного боргу, 1 785,87 грн 3 % річних, 7 802,38 грн інфляційних втрат та 7 654,59 грн пені.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21.09.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро Експерт Інтернешнл" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівень- Агро" було укладено Договір поставки № АЕІ-591-1509/20, за умовами якого Позивач приймає на себе зобов`язання поставляти і передавати у власність Відповідача товар (партію товару), а Відповідач зобов`язується приймати та оплачувати Товар в порядку та на умовах, визначених цим Договором та додатків до нього.

Позивач зазначає, що на виконання умов Договору, між Позивачем та Відповідачем були підписані видаткові накладні № 1268 від 20.10.2020 р. та № 1313 від 02.11.2020 р., відповідно до яких Позивач передав, а Відповідач отримав товар на загальну суму 105 109,47 грн.

В порушення зазначених вище умов договору, відповідач частково сплатив за поставлений товар на загальну суму 25 000,75 грн (15.01.2021 р. у розмірі 15 000,75 грн та 19.03.2021 р. у розмірі 10 000,00 грн), що призвело до виникнення заборгованості, яка складає 80 108,72 грн.

Також за невиконання зобов`язань за Договором поставки № АЕІ-591-1509/20 від 21.09.2020 року, позивач відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України нарахував 7 802,38 грн інфляційних втрат та 1 785,87 грн - 3 % річних та 7 654,59 грн пені, які просить стягнути з відповідача у судовому порядку.

Відповідач відзиву у строки і порядку, визначені ухвалою суду від 25.06.2021 року, не надав, а відтак розгляд справи здійснюється за наявними матеріалами.

Прийняті у справі судові рішення та інші процесуальні дії.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 25.06.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено розгляд справи на "14" липня 2021 р.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 14.07.2021 року розгляд справи відкладено на "28" липня 2021 р. об 12:30 год.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Експерт Інтернешнл" в судове засідання 28.07.2021 року не з`явився. До господарського суду повернула ухвала суду від 14.07.2021 р., яка направлялися на адресу Позивача, вказану в позовній заяві 09201, Київська обл., Кагарлицький р-н, м. Кагарлик, вул. Каштанова, 54, з відміткою поштового відділення, "адресат відсутній ".

Представник відповідача в судове засідання 28.07.2021 року не з`явився.

Приписами ч. 7 ст. 120 ГПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Крім того, суд зазначає, що статтею 42 ГПК України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Частиною 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" визначено, що усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

З огляду на вказане учасники справи не були позбавлені права та можливості ознайомитись з ухвалами у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

За таких обставин, враховуючи, що неявка представника позивача та відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, відтак, керуючись статтею 202 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

21.09.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро Експерт Інтернешнл" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівень-Агро" (Покупець) було укладено Договір поставки № АЕІ-591-1509/20 (далі - Договір), за умовами якого, Постачальник приймає на себе зобов`язання поставляти і передавати у власність Покупця Товар (партію товару), а Покупець зобов`язується приймати та оплачувати Товар в порядку та на умовах, визначених цим Договором та додатків до нього. Товаром за цим договором є насіння та/або засоби захисту рослин, а також інший асортимент, який буде визначатися в Додатках Специфікаціях до цього Договору (п. 1.1.- 1.2. Договору).

Пунктами 2.1. 2.2. Договору передбачено, що ціни товарів визначаються у Додатках - Специфікаціях. Ціна Товарів включає вартість тари, пакування й маркування, а також податок на додану вартість, що нараховується згідно із законодавством України. Загальна орієнтовна ціна Договору залишається відкритою, а остаточна сума Договору складає суму всіх видаткових накладних, на підставі яких здійснюється поставка Товару за даним Договором окремими партіями , та визначається виходячи із встановлених цін на Товар.

Конкретні ціни за одиницю виміру Товару, що визначені у Додатках-Специфікаціях, видаткових накладних , рахунку фактурі, встановлені Сторонами виключно для цього Договору, не поширюються на інші договори, що укладені або будуть укладені між Сторонами і не можуть розглядатися у якості доказу усталеної практики визначення цін у договірних відносинах між Сторонами (п. 2.3. Договору).

Відповідно до п. 3.1. 3.2. Договору основні умови оплати Товару (форма, розміри та строки оплати) визначаються Додатками Специфікаціями до Договору з урахуванням положень, визначених цим розділом Договору, та банківського переказу на рахунок Постачальника до фактичного відвантаження Товару, так і оплату за партію Товару грошовими коштами шляхом банківського переказу на рахунок Постачальника після фактичного відвантаження Товару, що зазначається у Додатках Специфікаціях. Зобов`язання з оплати грошовими коштами шляхом банківського переказу на рахунок Постачальника вважатимуться виконаними Покупцем належним чином в момент зарахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника. При цьому призначення платежу у банківському переказі, крім обов`язкових реквізитів має містити посилання на рахунок фактуру та реквізити цього Договору (номер та дату).

Згідно п. 4.1. Договору, товар, що постачається Постачальником протягом дії цього Договору, замовляється та оплачується Покупцем, та відвантажується Постачальником Партіями відповідно до підписаних Додатків Специфікацій, або їх частинами.

Пунктом 4.5. Договору передбачено, що зобов`язання Постачальника з поставки Товару Покупцю вважається виконаним, а право власності на Товар переходить до Покупця з моменту передачі йому Товару та підписання уповноваженими представниками Сторін видаткової накладної на цей Товар.

Приймання Товару Покупцем за кількістю підтверджується належним чином оформленою видатковою накладною. Після приймання Товару за кількістю, претензії Покупця щодо кількості, пакування (крім претензій щодо нестач Товару всередину упаковки або тари) чи зовнішнього вигляду Товару не приймаються. Покупець зобов`язується після прийняття Товару (партії Товарів) підписати видаткову накладну та передати її Постачальнику та або направити засобами поштового зв`язку на адресу Постачальника не пізніше 2-х банківських днів (п.5.1.- 5.2. Договору).

Відповідно до п. 5.3. 5.4. Договору, у разі порушення п.5.2. даного Договору чи не направлення видаткових накладних на поштову адресу Постачальника на його вимогу, покупець сплачує Постачальнику штраф у розмірі 5% від суми поставленого Товару, яка буде зазначена в неповернутих видаткових накладних. Також сторони визнають, що доказами поставки товару (партії товарів) можуть бути: реєстрація Постачальником податкової накладної в ЄДРПНВ, якщо така накладна реєструється по факту поставки; відображення відповідної поставки у податковому обліку Покупця; інші документи.

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором, Сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та/або чинним законодавством України. При порушенні строків оплати поставленого товару, які визначені Додатками Специфікаціями, Покупець сплачує на користь Постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, чинної на момент прострочки від вартості несплаченого Товару, за кожен день прострочки платежів. У разі порушення строків оплати поставленого Товару , які визначені Додатками специфікаціями понад 30 календарних днів, Покупець сплачує на користь Постачальника штраф у розмірі 10% від вартості поставленого та несплаченого Товару (п. 7.1. - 7.3. Договору.)

Згідно п.7.6 - 7.7. Договору, Сплата будь-якої неустойки (штрафу, пені), передбаченої цим Договором не звільняє Покупця від виконання своїх зобов`язань за цим Договором і не позбавляє Постачальника права на інші засоби захисту своїх інтересів відповідно до чинного законодавства України. Нарахування штрафних санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим Договором здійснюється без обмежень строку нарахування та припиняється в день виконання Стороною відповідного зобов`язання. Сторони домовились, що строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим Договором становить 3 (три) роки.

Договір набуває чинності з моменту його підписання та завірення печатками Сторін і діє до 31 грудня 2021 року. Закінчення строку дії Договору не звільняє Сторони від обов`язку погашення своїх грошових зобов`язань та відповідальності за порушення умов цього Договору. (п. 12.1.- 12.2. Договору) .

Вказаний Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплено відбитками печаток останніх.

21.09.2020 року між Постачальником та Покупцем було укладено Додаток Специфікацію № 1 до договору поставки № АЕІ-591-1509/20 від 21.09.2020 р., відповідно до якої сторони погодили поставку товару на загальну суму 55 650,22 грн, у зв`язку з чим останніми були підписані видаткові накладні № 1151 від 22.09.2020 року на суму 47 700,19 та №1167 від 25.09.2020 року на суму 7 950,04 грн.

Відповідно до п.1.1. Додатку Специфікації № 1, сторони передбачили, що 100% від вартості Товару сплачується Покупцем до 25.09.2020 року.

30.09.2020 року між Постачальником та Покупцем було укладено Додаток Специфікацію № 2 до договору поставки № АЕІ-591-1509/20 від 21.09.2020 р., відповідно до якої сторони погодили поставку товару на загальну суму 39 959,75 грн, у зв`язку з чим останніми була підписана видаткова накладна № 1268 від 20.10.2020 року на суму 39 959,75 грн.

Відповідно до п.1.1. Додатку Специфікації № 2, сторони передбачили, що 100% від вартості Товару сплачується Покупцем до 25.09.2020 року.

30.10.2020 року між Постачальником та Покупцем було укладено Додаток Специфікацію № 3 до договору поставки № АЕІ-591-1509/20 від 21.09.2020 р., відповідно до якої сторони погодили поставку товару на загальну суму 65 149,72 грн, у зв`язку з чим останніми була підписана видаткова накладна № 1313 від 02.11.2020 року на суму 65 149,72 грн.

Відповідно до п.1.1. Додатку Специфікації № 3, сторони передбачили, що 100% від вартості Товару сплачується Покупцем до 05.11.2020 року.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором також свідчить відсутність з боку відповідача письмових претензій та повідомлень про порушення Постачальником умов договору.

Позивачем направлено відповідачу претензію № 1 про сплату заборгованості за договором поставки від 21.09.2020 року № АЕІ-591-1509/20 (вих. № Ю-46 від 13.11.2020 року) з вимогою сплатити заборгованість, яка виникла внаслідок неналежного виконання зобов`язань згідно договору поставки у розмірі 105 109, 48 грн протягом 5 банківських днів з дати отримання претензії. Вказаний лист отримано відповідачем 21.11.2020 р., про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 094.

Як вбачається з позовної заяви, Відповідач здійснив часткову оплату за поставлений товар у розмірі 25 000,75 грн, а саме: 15.01.2021 р. у розмірі 15 000,75 грн та 19.03.2021 р. у розмірі 10 000,00 грн. за поставку товару за видатковою накладною № 1268 від 20.10.2020 р. (за Додатком Специфікацією № 2).

У зв`язку з чим, заборгованість перед Позивачем станом на дату подання позову становить 80 108,72 грн.

Відповідач взяті на себе зобов`язання щодо оплати згідно договору поставки № АЕІ-591-1509/20 від 21.09.2020 року виконав частково, у зв`язку з чим Позивач заявив до стягнення суму основного боргу в розмірі 80 108,72 грн.

Доказів сплати відповідачем грошових коштів у загальному розмірі 80 108,72 грн. відповідачем суду не надано.

Враховуючи порушення відповідачем термінів виконання грошових зобов`язань за Договором поставки № АЕІ-591-1509/20 від 21.09.2020 року позивачем відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 7 802,38 грн інфляційних втрат, 1 785,87 грн 3 % річних та 7 654,59 грн пені.

Перевіривши подані розрахунки та період нарахування інфляційних судом встановлено, що відповідні розрахунки здійснено позивачем з порушенням порядку та періодів нарахування. Так зокрема, позивачем не враховано, що найменший період визначення індексу інфляції складає місяць, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція, при цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Відтак, перевіривши подані розрахунки, враховуючи, що відповідач припустився прострочення грошового зобов`язання, сума інфляційних втрат складає 7 053,89 грн (при заявлених 7 802,38 грн).

Перевіривши подані розрахунки та період нарахування 3 % річних судом встановлено, що відповідні розрахунки здійснено позивачем з порушенням періодів нарахування. Відтак, враховуючи, що відповідач припустився прострочення грошового зобов`язання, арифметично вірним розмір 3 % річних судом визнається у сумі 1 783,82 грн (при заявлених 1 785,87 грн).

Перевіривши подані розрахунки та період нарахування пені, судом встановлено, що відповідні розрахунки здійснено позивачем з порушенням порядку та періодів нарахування.

Так зокрема, позивачем не враховано ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" якою встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня та не враховано ч. 6 ст. 232 ГК України, якою встановлено, що період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане. Відтак, враховуючи, що відповідач припустився прострочення грошового зобов`язання, пеня за період з 02.10.2020 року по 17.06.2021 року складає 7 644,35 грн (при заявленому - 7 654,59 грн), а отже обґрунтованою судом визнається саме ця сума.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з поставки товару на підставі укладеного Договору поставки в силу статті 11 Цивільного кодексу України, судом враховано законодавство що встановлює та регулює договірні зобов`язання, які виникають на підставі договору поставки.

Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

За змістом ч. 1 ст. 509 ЦК України та ч. 1 ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

За змістом ч. 1 ст. 509 ЦК України та ч. 1 ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з приписами ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України)

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Положеннями ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За приписами ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

У відповідності до п. 1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/928/2012 від 17.07.2012 р. "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права", підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Оскільки вказана видаткова накладна містить найменування юридичних осіб, а також підписи осіб, які передають та отримують товар, перелік товару, його вартість, посилання на договір, штамп позивача і відповідача про отримання товару та інші реквізити, вони відповідають вимогам закону та є первинним документом, який фіксує факт здійснення господарської операції.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За таких обставин, враховуючи, що факт поставки товару Позивачем на виконання умов Договору поставки № АЕІ-591-1509/20 від 21.09.2020 року підтверджується зібраними у справі матеріалами, строк оплати за який настав, то за відсутності доказів сплати повної вартості поставленого товару, позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівень-Агро" 80 108,72 грн заборгованості судом визнаються обґрунтованими.

Також судом взято до уваги положення чинного законодавства що регулюють відповідальність за порушення грошового зобов`язання.

Згідно з положеннями пункту 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як унормовано положеннями частини 2 статті 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтями 546, 549 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань").

Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

За приписом статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Аналогічна правова позиція викладена у пунктах 2.5., 2.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17 грудня 2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань".

Враховуючи вищевикладене, зазначений розмір пені має бути обрахований з урахуванням обмеження розміру пені подвійною обліковою ставкою Національного банку України згідно із Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", незважаючи на встановлений у договорі спосіб обчислення пені та з урахуванням шести місячного строку від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане.

Згідно з приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17 грудня 2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань".

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які позивач посилався у своїй позовній заяві, як на підставу своїх вимог, з наданням оцінки доказам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст.ст. 75-79, 86 ГПК України та враховуючи неподання відповідачем жодних доказів, які б свідчили про виконання останнім взятих на себе зобов`язань за Договором поставки № АЕІ-591-1509/20 від 21.09.2020 р. чи спростовування наведених позивачем фактів, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та про стягнення з відповідача на користь позивача 80 108,72 грн заборгованості, 7 053,89 грн - інфляційних втрат, 1 783,82 грн 3% річних та 7 644,35 грн пені.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на зазначене, враховуючи, що позов задоволено частково, відтак судовий збір в розмірі 1 448,86 грн покладається на відповідача, а решта - на позивача у справі.

Керуючись ст. ст. 129, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівень-Агро" (34362, Рівненська обл., Володимирецький р-н, с. Любахи, вул. Вишнева, 58А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Експерт Інтернешнл" (09201, Київська обл., м. Кагарлик, вул. Каштанова, 54, ) 80 108,72 грн (вісімдесят тисяч сто вісім гривень 72 коп) заборгованості, 7 053,89 (сім тисяч п`ятдесят три гривні 89 коп) інфляційних втрат, 1 783,82 грн (одна тисяча сімсот вісімдесят три гривні 82 коп) 3% річних, 7 644,35 грн (сім тисяч шістсот сорок чотири гривні 35 коп) - пені та 1 448,86 грн (одна тисяча чотириста сорок вісім гривень 86 коп) витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Позивач (стягувач): Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро Експерт Інтернешнл" (09201, Київська обл., м. Кагарлик, вул. Каштанова, 54, )

Відповідач (боржник): Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівень-Агро" (34362, Рівненська обл., Володимирецький р-н, с. Любахи, вул. Вишнева, 58А, )

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно - західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 28 липня 2021 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Р.В. Романюк