ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2021м. ДніпроСправа № 904/4283/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Михайлової К.В.

та представників:

від позивача: Тищенко Т.А.;

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" (м. Дніпро)

до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (м. Київ)

про стягнення заборгованості за договором електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії у загальному розмірі 3 011 308 грн. 08 коп.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські електромережі" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (далі - відповідач) заборгованість за договором електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії у загальному розмірі 3 011 308 грн. 08 коп.

Ціна позову складається з наступних сум:

- 2 806 248 грн. 69 коп. - основний борг;

- 95 063 грн. 92 коп. - пеня;

- 86 705 грн. 60 коп. - інфляційні втрати;

- 23 289 грн. 87 коп. - 3% річних.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 45 169 грн. 62 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним:

- 20.12.2018 відповідач приєднався до договору електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії шляхом підписання 19.12.2018 відповідної заяви-приєднання та надіслання її до АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" (далі - оператор системи розподілу), в якій встановлено, що відповідно до статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, Закону України "Про ринок електричної енергії", Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, умов договору постачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії розміщеного на сайті оператора системи розподілу АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" за адресою: https://www.dtek-dnem.com.ua/ua відповідач приєднався до умов договору електропостачальника про надання послуг електричної енергії (далі - договір);

- позивач направив на адресу відповідача акти наданих послуг з розподілу електричної енергії та відповідні рахунки для оплати послуг, наданих у серпні та жовтні - грудні 2020 року, на загальну суму 2 806 248 грн. 69 коп., а саме:

- акт та рахунок № 89 про надання послуги з розподілу електричної енергії у серпні 2020 року на суму 23 450 грн. 26 коп. Акт № 89 про надання послуги з розподілу електричної енергії у серпні 2020 року на суму 23 450 грн. 26 коп. підписаний відповідачем 31.08.2020 без зауважень;

- акт та рахунок № 03 про надання послуги з розподілу електричної енергії у жовтні 2020 року на суму 198 475 грн. 81 коп. Акт № 03 про надання послуги з розподілу електричної енергії у жовтні 2020 року на суму 198 475 грн. 81 коп. підписаний відповідачем 31.10.2020 без зауважень;

- акт та рахунок № 70 про надання послуги з розподілу електричної енергії у листопаді 2020 року на суму 1781 691 грн. 83 коп. Акт № 70 про надання послуги з розподілу електричної енергії у листопаді 2020 року на суму 1 781 691 грн. 83 коп. підписаний відповідачем 30.11.2020 без зауважень;

- акт та рахунок № 27 про надання послуги з розподілу електричної енергії у грудні 2020 року на суму 802 630 грн. 79 коп. Акт № 27 про надання послуги з розподілу електричної енергії у грудні 2020 року на суму 802 630 грн. 79 коп. підписаний відповідачем без зауважень.

Також, вказані акти та рахунки були повторно направлені позивачем відповідачу засобами поштового зв`язку. Жодної оплати за послуги, надані позивачем у вищевказаному періоді, відповідач станом на 31.03.2021 не здійснив, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість у загальній сумі 2 806 248 грн. 69 коп. За прострочення виконання зобов`язання на підставі пункту 6.6. договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за загальний період прострочення з 15.09.2020 по 31.03.2021 у сумі 95 063 грн. 92 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період прострочення з вересня 2020 року по лютий 2021 року сумі 86 705 грн. 60 коп., а також 3% річних за період прострочення з 15.09.2020 по 31.03.2021 у сумі 23 289 грн. 87 коп.

Щодо територіальної підсудності справи позивач зазначає таке:

- відповідно до частини 1 статті 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом;

- частиною 5 статті Господарського процесуального кодексу України передбачено можливість обрання підсудності справ за вибором позивача, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього кодексу, позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів;

- відповідно до постанови НКРЕКП від 16.11.2018 № 1440 АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з :розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності, а саме на території Дніпропетровської області в межах розташування системи розподілу електричної енергії, що перебуває у власності або господарському віданні (щодо державного або комунального майна) АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі", та електричних мереж інших власників, які приєднані до мереж ліцензіата (з якими укладені відповідні договори згідно з законодавством);

- враховуючи, що розподіл електричної енергії в силу самого договору та умов ліцензії на розподіл електричної енергії здійснюється позивачем виключно та території Дніпропетровської області, місце виконання договору не може бути інше, як Дніпропетровська область;

- з огляду на положення частини 5 статті 29 Господарського процесуального кодексу України, даний позов подано за місцем виконання укладеного між сторонами договору електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії до Господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.04.2021 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження на 20.05.2021.

У підготовче засідання 20.05.2021 з`явився представник позивача; представник відповідача у вказане засідання не з`явився, причини нез`явлення суду не повідомив. При цьому, про день, час та місце підготовчого засідання був повідомлений належним чином, що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №125, відповідно до якого ухвала суду від 26.04.2021 була отримана відповідачем 30.04.2021 (а.с. 55).

Станом на 20.05.2021 в матеріалах справи був відсутній відзив на позовну заяву.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 20.05.2021 підготовче засідання було відкладено на 22.06.2021.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. суду № 28364/21 від 08.06.2021), в якому він просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на таке:

- у зв`язку з невиконанням умов договору, укладеного між ДПЗД "Укрінтеренерго" та ДП "Енергоринок", в частині оплати за куповану електричну енергію з метою виконання своєї функції постачальника "останньої надії", з 12.02.2019 всі кошти, отримані від споживачів постачальника "останньої надії", перераховуються в рахунок погашення заборгованості перед оптовим постачальником електроенергії. Сума заборгованості складає приблизно 632 млн. гривень. Таким чином, з лютого 2019 року ДПЗД "Укрінтеренерго" позбавлено можливості розрахуватись за отримані послуги з розподілу електричної енергії;

- ДПЗД "Укрінтеренерго" приклало максимум зусиль для забезпечення 100% розрахунку з АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" за послуги з розподілу електричної енергії за січень місяць 2019 року, в тому числі і за рахунок власних коштів, при тому, рівень розрахунків споживачів, розташованих на території ліцензованої діяльності АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі", за 2019 року становить - 70%. Загальний рівень розрахунків споживачів ПОН складає 55%;

- позивач не довів належним чином обставин справи, які виклав у позовній вимозі: позивач посилається у позовній заяві на договір та додатки до нього, але не зрозуміло, до якого договору вони додаються, адже вони не підписані жодною із сторін, і неможливо зрозуміти до якого публічного договору ДПЗД "Укрінтеренерго" приєдналось в грудні 2018 року. Не є зрозумілим який договір був викладений на сайті АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" на момент приєднання в грудні.

Від відповідача надійшли доповнення до відзиву на позовну заяву (вх. суду №30564/21 від 22.06.2021), в яких він просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на таке:

- станом на 10.06.2021 загальна заборгованість споживачів ДПЗД "Укрінтеренерго" становить 3 418 151 247 грн. 39 коп., на підтвердження чого відповідачем надано перелік споживачів, розподіл яким здійснювало АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" у період з 01.08.2020 по 31.12.2020, та які станом на 10.06.2021 за оперативними даними мають заборгованість перед ДПЗД "Укрінтеренерго" у розмірі 12 775 024,грн. 56 коп.;

- внаслідок низького рівня розрахунків за поставлену електричну енергію споживачами постачальника "останньої надії", у ДПЗД "Укрінтеренерго" утворилась заборгованість перед оптовим постачальником електричної енергії;

- відповідно до пункту 6.7. типового договору електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії постачальник не несе відповідальності перед оператором системи відповідно до вимог пункту 6.6 вказаного договору, якщо доведе, що порушення виникли з вини оператора системи, споживача або внаслідок дії обставин непереборної сили;

- відсутність коштів на поточному рахунку постачальника "останньої надії" унеможливлює виконання договірних зобов`язань перед оператором систем розподілу;

- точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника "останньої надії" ДПЗД "Укрінтеренерго" (далі - звіт) за грудень 2020 року, в якому зазначений споживач Дніпропетровське казенне експериментальне протезно-ортопедичне підприємство (далі - ДКЕПОП), який був на споживанні у ДПЗД "Укрінтеренерго" у період з 01.12.2020 по 31.12.2020, загальний обсяг споживання у зазначеному періоді становить 188013 кВт*год. Відповідно до звіту споживачу був виставлений рахунок №60/03/О12/09505 від 11.01.2021 та надано Акт № 003870 від 31.12.2020 на обсяг 188 013 кВт*год., суму 689 178 грн. 95 коп. які були надіслані на офіційну пошту споживача ІНФОРМАЦІЯ_1 22.01.2021;

- у зв`язку з несплатою боргу за спожиту електричну енергію ДПЗД "Укрінтеренерго" надіслало на адресу споживача претензію-вимогу № 44/10-001014 від 21.01.2021 на сплату заборгованості в сумі 689 178 грн. 95 коп.;

- листом № 0711/173 від 01.02.2021 споживач ДКЕПОП повідомив, що у ДТЕК "ДТЕК Дніпровські електромережі" були передані помилкові дані щодо споживання електричної енергії у грудні 2020 року, про що ДГЕК "ДТЕК Дніпровські електромережі" проінформовано;

- листом № 12А/181 від 01.02.2021 ДКЕПОП у відповідь на претензію-вимогу №44/10-001014 від 21.01.2021 повторно надали інформацію, зазначену у листі № 07М/173 від 01.02.2021;

- враховуючи звернення споживача, ДПЗД "Укрінтеренерго" листом № 44/10-300/пон від 05.02.2021 звернулось на адресу АТ ДТЕК "ДТЕК Дніпровські електромережі" з метою уточнення показників споживання у грудні 2020 року по зазначеному споживачу. Листом № 12А/517 від 01.03.2021 ДКЕПОП повторно звернулось на адресу ДПЗД "Укрінтеренерго" з проханням щодо корегування обсягів споживання у грудні 2020 року;

- ДПЗД "Укрінтеренерго" повторно звернулось на адресу АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" листом № 44/10-3258 від 11.03.2021 з метою уточнення обсягу споживання по зазначеному споживачу;

- станом на 14.06.2021 відповіді від АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" не надходило.

У підготовче засідання 22.06.2021 з`явився представник позивача; представник відповідача у вказане засідання не з`явився; при цьому, про день, час та місце підготовчого засідання останній був повідомлений належним чином, що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 230, відповідно до якого ухвала суду від 20.05.2021 була отримана відповідачем 31.05.2021 (а.с. 62).

У підготовчому засіданні 22.06.2021 представник позивача пояснив, що не має намір подавати відповідь на відзив на позовну заяву; усні пояснення з приводу викладених у відзиві на позовну заяву обставин, представником позивача будуть надані на стадії розгляд справи по суті, у зв`язку з чим представник позивача просив суд закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті.

У підготовчому засіданні 22.06.2021 судом, відповідно до вимог статті 182 Господарського процесуального кодексу України, були здійснені всі дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 22.06.2021 підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.06.2021.

Від позивача надійшла заява (вх. суду № 31757/21 від 29.06.2021), в якій він просив суд відкласти розгляд справи, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю представника АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі".

У судове засідання 29.06.2021 представники позивача та відповідача не з`явились, при цьому судом було враховано наявність клопотання позивача про відкладення розгляду справи, яке було задоволено судом. Крім того, судом було відзначено, що в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення відповідача про день, час та місце розгляду справи.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 29.06.2021 у судовому засіданні було оголошено перерву до 20.07.2021.

У судове засідання 20.07.2021 з`явився представник позивача; представник відповідача у вказане засідання не з`явився, причини нез`явлення суду не повідомив. При цьому, про день, час та місце підготовчого засідання відповідач був повідомлений належним чином, що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №464, відповідно до якого ухвала суду від 29.06.2021 була отримана відповідачем 06.07.2021, отже завчасно (а.с. 131).

У судовому засіданні 20.07.2021 представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі; пояснив, що будь-яких коригувань у грудні 2020 року сторонами не проводилось, акт від 31.12.2020 підписаний з боку відповідача без будь-яких зауважень, що свідчить про безпідставність заперечень відповідача в цій частині.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У судовому засіданні 20.07.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача,

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з наявністю підстав для оплати послуг з розподілу електричної енергії, порядок та строки надання послуг, факт надання та передачі послуг постачальнику, загальна вартість наданих послуг, настання строку їх оплати, наявність часткової чи повної оплати, допущення прострочення оплати наданих послуг, наявність підстав для стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних.

АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" проводить господарську діяльність з розподілу електричної енергії на території Дніпропетровської області на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, виданої відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 16.11.2018 № 1440 "Про видачу ліцензії АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі".

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, №1344 від 06.11.2018 ДПЗД "Укрінтеренерго" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 № 1023-р ДПЗД "Укрінтеренерго" визначено постачальником "останньої надії" на період з 01.01.2019 до 01.01.2021. Територія здійснення діяльності ДПЗД "Укрінтеренерго" як постачальника "останньої надії" - територія України, крім території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Згідно з пунктом 2.1.14 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018, оператор системи не має права відмовити електропостачальнику, який звертається щодо укладення договору електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії споживачам, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території здійснення діяльності відповідного оператора системи.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Пунктом 2.1.15 Правил роздрібного ринку електричної енергії, встановлено, що договір електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання, зміст якого визначається оператором системи на основі типового договору, що є додатком 4 до цих Правил, оприлюднюється на офіційному веб-сайті оператора системи та укладається шляхом надання електропостачальником заяви-приєднання. Датою початку дії зазначеного договору є наступний робочий день від дня отримання оператором системи заяви-приєднання електропостачальника щодо укладення такого договору.

Відповідно до частин 1-3 статті 633 Цивільного кодексу України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

За змістом частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 2 статті 644 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу.

Так, 20.12.2018 ДПЗД "Укрінтеренерго" (листом від 19.12.2018, а.с.17) приєдналося до договору електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії, шляхом підписання 19.12.2018 відповідної заяви-приєднання та надіслання її до АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" (надалі оператор системи розподілу, ОСР), в якій встановлено, що відповідно до статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, Закону України "Про ринок електричної енергії", Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, умов договору постачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії розміщеного на сайті оператора системи розподілу АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" за адресою: https://www.dtek-dnem.com.ua постачальник електричної енергії ДПЗД Укрінтеренерго приєднався до умов договору електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії (далі - договір, а.с.12-16).

Пунктом 9.1. договору передбачено, що договір набирає чинності з дня приєднання постачальника до умов договору і діє протягом 1 року, якщо інший строк не зазначено в заяві-приєднання. Договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

У зв`язку з внесенням змін постановою НКРЕКП від 26.06.2020 № 1219 до Правил роздрібного ринку електричної енергії, договір електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії було викладено в новій редакції, чинній з 11.09.2020 (умови якого застосовуються до спірних правовідносин).

Пунктом 1.1. договору визначено наступне: "Цей договір електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови передачі (розподілу) електричної енергії споживачам постачальника (надалі - постачальник), як послуги Оператора системи. Укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання постачальника до умов цього договору".

Умови договору є однаковими для всіх електропостачальників та розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 (пункт 1.2. договору).

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань відповідно до статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України, статей 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, а згідно з нормами статті 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Оператор системи надає послуги з розподілу/передачі електричної енергії за сукупністю споживачів, які входять до групи постачальника згідно з реєстром за ЕІС-кодами споживачів та їх точками вимірювання. Реєстр ведеться Оператором системи розподілу в електронному вигляді. Оператор системи розподілу забезпечує надання послуг з розподілу в обсязі, необхідному та достатньому для виконання постачальником функцій відповідного суб`єкта роздрібного ринку електричної енергії, та надання інших послуг, зокрема з відключення та підключення споживачів (пункт 2.1. договору).

Постачальник здійснює придбання та оплату послуг з розподілу електричної енергії згідно з умовами глави 3 договору за сукупністю споживачів постачальника, які згідно з умовами договорів про постачання електричної енергії (комерційних пропозицій постачальника) здійснюють оплату послуг з розподілу електричної енергії у складі вартості (ціни) електричної енергії постачальника, та інших послуг Оператора системи розподілу згідно з порядком розрахунків, який є додатком 2 до договору (пункт 2.2. договору).

Пунктами 3.1-3.4. договору встановлено, що ціна послуг з розподілу визначається згідно з Порядком встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, затвердженим Регулятором. Ціна інших послуг визначається згідно з калькуляціями, розрахованими на підставі Методики розрахунку вартості робіт з підключення електроустановок споживачів до електричних мереж ліцензіата та інших додаткових робіт і послуг, пов`язаних із ліцензованою діяльністю, затвердженої Регулятором. Вартість договору складає вартість послуг з розподілу електричної енергії за сукупністю споживачів Постачальника, яким згідно з умовами договорів про постачання електричної енергії (комерційних пропозицій Постачальника) послуги з розподілу електричної енергії придбаває Постачальник, та вартість інших послуг згідно з договором. Розрахунковим періодом для цілей договору є календарний місяць. Оплата (придбання) послуг з розподілу електричної енергії здійснюється Постачальником у формі попередньої оплати, у тому числі плановими авансовими платежами.

Пунктом 1.2.6. Правил роздрібного ринку електричної енергії передбачено, що Оператор системи, який здійснює розподіл (передачу) електричної енергії безпосередньо до електроустановок споживача, отримує плату за послуги з розподілу (передачі) електричної енергії або від споживача, або від електропостачальника за вибором споживача (крім постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг або "останньої надії"). Вибір споживача зазначається в договорі про постачання електричної енергії споживачу (обраній споживачем комерційній пропозиції). У разі постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг або "останньої надії" послугу з розподілу (передачі) електричної енергії для потреб споживачів, електроустановки яких приєднані на території діяльності відповідного оператора системи, оплачує відповідний електропостачальник за усією сукупністю зазначених споживачів, постачання яким здійснює постачальник універсальних послуг або "останньої надії". При цьому ціни на електричну енергію, що постачається споживачам постачальниками універсальних послуг та "останньої надії", включають, у тому числі, ціни (тарифи) на послуги оператора системи передачі та оператора системи розподілу відповідно до укладених договорів про надання відповідних послуг.

Пунктом 4.2. договору на постачальника покладено обов`язки, серед іншого:

- виконувати умови договору;

- здійснювати придбання та оплату послуг з розподілу електричної енергії у повному обсязі згідно з умовами глави 3 договору за сукупністю споживачів постачальника, яким згідно з умовами договорів про постачання електричної енергії (комерційних пропозицій постачальника) оплату (придбання) послуг з розподілу електричної енергії забезпечує постачальник, та інших платежів, необхідність яких випливає з умов договору;

Вказане зобов`язання постачальника кореспондується із закріпленим у пункті 5.1.1. договору правом Оператора системи на отримання від постачальника своєчасної оплати за надання послуги з розподілу електричної енергії.

Пунктом 10 додатку 2 "Порядок розрахунків" до договору визначено, що за підсумками розрахункового періоду складається та підписується кожною стороною договору Акт надання послуги з розподілу електричної енергії та інші необхідні документи.

Оператор системи розподілу надсилає постачальнику електронною поштою (або за письмовим зверненням постачальника іншим прийнятним для сторін засобом комунікації) до 12 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим, Акт надання послуги з розподілу електричної енергії (пункт 11 додатку 2 "Порядок розрахунків" до договору).

Позивачем на адресу відповідача були направлені Акти наданих послуг з розподілу електричної енергії в період з серпня по грудень 2020 року з відповідними рахунками, а саме:

- акт та рахунок № 89 про надання послуги з розподілу електричної енергії у серпні 2020 року на суму 23 450 грн. 26 коп. Акт № 89 про надання послуги з розподілу електричної енергії у серпні 2020 року на суму 23 450 грн. 26 коп. підписаний відповідачем 31.08.2020 без зауважень (а.с.18, 21);

- акт та рахунок № 03 про надання послуги з розподілу електричної енергії у жовтні 2020 року на суму 198 475 грн. 81 коп. Акт № 03 про надання послуги з розподілу електричної енергії у жовтні 2020 року на суму 198 475 грн. 81 коп. підписаний відповідачем 31.10.2020 без зауважень (а.с.18, 22);

- акт та рахунок № 70 про надання послуги з розподілу електричної енергії у листопаді 2020 року на суму 1781 691 грн. 83 коп. Акт № 70 про надання послуги з розподілу електричної енергії у листопаді 2020 року на суму 1 781 691 грн. 83 коп. підписаний відповідачем 30.11.2020 без зауважень (а.с.19, 23);

- акт та рахунок № 27 про надання послуги з розподілу електричної енергії у грудні 2020 року на суму 802 630 грн. 79 коп. Акт № 27 про надання послуги з розподілу електричної енергії у грудні 2020 року на суму 802 630 грн. 79 коп. підписаний відповідачем без зауважень (а.с.20, 24).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Так, підписання відповідачем акту наданих послуг, який є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і відповідає вимогам статті 9 вказаного Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за надані послуги (виконані роботи).

В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо наявності заперечень відповідача стосовно обсягів, строку, вартості та якості наданих послуг.

Заперечення відповідача в частині коригування вартості наданих у грудні 2020 року послуг судом відхиляються, оскільки жодного доказу на підтвердження проведення корегування відповідач не надав. На підтвердження ініціювання розгляду питання такого коригування відповідач долучив до матеріалів справи лист № 44/10-3258/нак від 11.03.2021, однак доказів його направлення чи вручення позивачу суду не надано. У судовому засіданні 20.07.2021 представник позивача пояснив, що будь-яких коригувань у грудні 2020 року сторонами не проводилось, акт від 31.12.2020 підписаний з боку відповідача без будь-яких зауважень, що свідчить про безпідставність заперечень відповідача в цій частині.

Враховуючи вказане, судом відхиляються заперечення відповідача в цій частині.

Протягом розгляду справи судом жодних заперечень з приводу прийняття послуг за зазначеними актами відповідачем також не заявлено.

Отже, суд приходить до висновку, що позивачем дотримано вимоги договору в частині виконання його зобов`язань за ним.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов`язку виконавця за договором надати послугу відповідає обов`язок замовника оплатити вартість цієї послуги.

Відповідно до частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до пунктів 5.6, 5.7, 5.9 додатку 2 "Порядок розрахунків" до договору, постачальник до 25 числа місяця (включно), що передує розрахунковому періоду здійснює попередню оплату вартості послуг з розподілу електричної енергії у розмірі 100% обсягу електроенергії, що підлягає розподілу, розрахованого у відповідності до пункту 5.1 додатку, на поточний рахунок Оператора системи розподілу. Датою здійснення оплати за виставленими Оператором системи розподілу постачальнику платіжними документами є дата, на яку оплачена сума коштів зараховується на поточний рахунок Оператора системи розподілу. Остаточна вартість послуг з розподілу визначається Оператором системи розподілу на підставі місячних обсягів надання послуги з розподілу постачальнику за класами напруги та відповідними тарифами. Остаточний розрахунок за надані послуги постачальник здійснює в розрахунковому місяці на підставі Акта наданих послуг, отриманим від Оператора системи розподілу до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідач не заперечував своєчасність отримання актів та рахунків щодо наданих у спірний період послуг з серпня по грудень 2020 року послуг на загальну суму 2 806 248 грн. 69 коп.

В матеріалах справи наявні рахунки на оплату наданих в спірний період послуг (а.с.21-24).

В той же час, суд не досліджує питання фактичного отримання рахунків на оплату наданих у спірний період послуг (виконаних робіт), оскільки:

- за своєю природою рахунок є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти;

- ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою в розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 Цивільного кодексу України, а відсутність рахунку-фактури не звільняє боржника від обов`язку з оплати наданих товарів (послуг).

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду у справі №918/537/18 від 02.07.2019, у справі № 910/19702/17 від 20.12.2018, у справі № 910/21406/17 від 10.10.2018, у справі № 910/22589/17 від 05.09.2018, у справі № 905/915/17 від 13.07.2018.

Отже, з моменту складання вказаних вище актів надання послуг на загальну суму 2 806 248 грн. 69 коп. у відповідача виник обов`язок з оплати наданих за вказаними актами послуг у строки, передбачені пунктом 5.9. додатку 2 до договору, а саме: до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим.

Як зазначає позивач, ним взяті на себе зобов`язання щодо надання обумовлених договором послуг виконані у повному обсязі та належним чином, претензій щодо якості та обсягу наданих послуг відповідач з моменту їх надання і до теперішнього часу не висловлював. Однак, відповідач вартість наданих в період з серпня по грудень 2020 року послуг з розподілу електричної енергії на загальну суму 2 806 248 грн. 69 коп. не оплатив, що і стало причиною звернення позивача із позовом до суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Крім того, згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Враховуючи визначений контрагентами у пункті 5.9. додатку 2 до договору порядок розрахунків за надані послуги, приймаючи до уваги їх прийняття відповідачем за вказаними вище актами надання послуг, суд зазначає, що строк оплати за вказаними актами є таким, що настав в такі терміни:

- за актом № 89 від 31.08.2020 надання послуг з розподілу електричної енергії у серпні 2020 року на суму 23 450 грн. 26 коп. граничним строком оплати є 14.09.2020, послуги є неоплаченими відповідачем;

- за актом № 03 від 31.10.2020 про надання послуги з розподілу електричної енергії у жовтні 2020 року на суму 198 475 грн. 81 коп. граничним строком оплати, з урахуванням положень частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України, - є 16.11.2020, послуги є неоплаченими відповідачем;

- за актом № 70 від 30.11.2020 про надання послуги з розподілу електричної енергії у листопаді 2020 року на суму 1 781 691 грн. 83 коп. граничним строком оплати є 14.12.2020, послуги є неоплаченими відповідачем;

- за актом № 27 від 31.12.2020 про надання послуги з розподілу електричної енергії у грудні 2020 року на суму 802 630 грн. 79 коп. граничним строком оплати є 14.01.2021, послуги є неоплаченими відповідачем.

Слід також зазначити, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Доказів на підтвердження оплати наданих позивачем в період з серпня по грудень 2020 року послуг з розподілу електричної енергії на загальну суму 2 806 248 грн. 69 коп. відповідач не надав, доводи позивача щодо наявності боргу, шляхом надання належних доказів, не спростував.

Крім того, суд зазначає, що на підставі укладеного договору між сторонами виникли господарські відносини, що регулюються нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Статтею 1 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Відповідач є юридичною особою, а відповідно до статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Між тим, ані приписи Господарського кодексу України, ані норми Цивільного кодексу України не допускають привілейованого становища суб`єктів господарювання, що пов`язані із фінансуванням від третіх осіб.

Отже, відповідач, як юридична особа, самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями за договором, і така відповідальність не може ставитися у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

При цьому, відповідно до статті 617 Цивільного кодексу України відсутність у боржника необхідних коштів не вважається випадком, внаслідок якого боржник може бути звільнений від відповідальності.

Тому відсутність коштів у відповідача не може бути підставою для звільнення його від виконання його зобов`язань за договором електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії перед позивачем.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями частини 2 статті 218 Господарського кодексу України, де зазначено, що непереборною силою, тобто надзвичайними і невідворотними обставинами не вважаються, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів.

Враховуючи викладене, заперечення відповідача в частині відсутності коштів, а також наявності дебіторської заборгованості у підприємства відхиляються судом.

Враховуючи зазначені норми чинного законодавства України та обставини справи, господарський суд вважає, що вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та доведеними належними доказами, у зв`язку з чим підлягають задоволенню, оскільки зобов`язання повинні виконуватись належним чином та у встановлені строки.

Враховуючи вищевикладене, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 2 806 248 грн. 69 коп.

При цьому, з метою захисту законних прав та інтересів фізичних та юридичних осіб при укладанні різноманітних правочинів та договорів законодавство передбачає ряд способів, які сприяють виконанню зобов`язань - способи або види забезпечення виконання зобов`язань.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549 - 552, 611, 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно зі статтями 1 та 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Так, у пункті 6.6. договору передбачено, що за внесення платежів, передбачених договором, з порушенням термінів, визначених порядком розрахунків, постачальник сплачує Оператору системи розподілу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, за кожний день прострочення, враховуючи день фактичної оплати.

За прострочення виконання зобов`язання на підставі пункту 6.6. договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за загальний період прострочення з 15.09.2020 по 31.03.2021 у сумі 95 063 грн. 92 коп.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку пені, долученого до позовної заяви (а.с.10), та встановлено, що позивачем було невірно визначено граничний термін оплати наданих у жовтні 2020 року послуг, без врахування частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України, відповідно до якої якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день, є таким, що настав. Крім того, в частині наданих у серпні та грудні 2020 року послуг позивачем було здійснено арифметично невірний розрахунок.

Отже, розрахунок пені, здійснений позивачем (а.с.10), визнається судом необґрунтованим та таким, що не відповідає умовам договору, вимогам законодавства та фактичним обставинам справи.

У постанові Верховного Суду від 27.05.2019 по справі № 910/20107/17 викладений наступний правовий висновок:

"З огляду на вимоги статей 79, 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).".

Аналогічні правові висновки викладені також в постановах Верховного Суду від 21.05.2019 по справі № 916/2889/13, від 16.04.2019 по справам № 922/744/18 та № 905/1315/18, від 05.03.2019 по справі № 910/1389/18, від 14.02.2019 по справі № 922/1019/18, від 22.01.2019 по справі № 905/305/18, від 21.05.2018 по справі № 904/10198/15, від 02.03.2018 по справі № 927/467/17.

Отже, враховуючи визначені судом періоди прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, застосувавши межі періодів, що визначені позивачем у розрахунку, здійснивши власний розрахунок пені, господарський суд встановив таке:

- за актом № 89 від 31.08.2020 надання послуг з розподілу електричної енергії у серпні 2020 року на суму 23 450 грн. 26 коп. граничним строком оплати є 14.09.2020, послуги є неоплаченими відповідачем; отже пеня підлягає нарахуванню в період з 15.09.2020 по 15.03.2021 на суму заборгованості 23 450 грн. 26 коп. та в цей період складає 1 407 грн. 95 коп. Однак у вказаному періоді позивач нараховує та заявляє до стягнення пеню в сумі 1 407 грн. 51 коп.;

- за актом № 03 від 31.10.2020 про надання послуги з розподілу електричної енергії у жовтні 2020 року на суму 198 475 грн. 81 коп. граничним строком оплати, з урахуванням положень частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України, - є 16.11.2020, послуги є неоплаченими відповідачем; отже пеня підлягає нарахуванню в період з 17.11.2020 по 31.03.2021 на суму заборгованості 198 475 грн. 81 коп. та в цей період складає 8 947 грн. 86 коп.

- за актом № 70 від 30.11.2020 про надання послуги з розподілу електричної енергії у листопаді 2020 року на суму 1 781 691 грн. 83 коп. граничним строком оплати є 14.12.2020, послуги є неоплаченими відповідачем; отже пеня підлягає нарахуванню в період з 15.12.2020 по 31.03.2021 на суму заборгованості 1 781 691 грн. 83 коп. та в цей період складає 63 967 грн. 26 коп. Однак у вказаному періоді позивач нараховує та заявляє до стягнення пеню в сумі 63 933 грн. 65 коп.;

- за актом № 27 від 31.12.2020 про надання послуги з розподілу електричної енергії у грудні 2020 року на суму 802 630 грн. 79 коп. граничним строком оплати є 14.01.2021, послуги є неоплаченими відповідачем; отже пеня підлягає нарахуванню в період з 15.01.2021 по 31.03.2021 на суму заборгованості 802 630 грн. 79 коп. та в цей період складає 20 648 грн. 50 коп., як вірно розрахував позивач.

При цьому, відповідно до частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Враховуючи, що позивачем розраховано у вказаних вище періодах пеню, розмір якої є менший ніж розрахований судом, суд, у відповідності до положень частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України, вважає, що саме такий її розмір підлягає стягненню з відповідача.

Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню в сумі 94 937 грн. 52 коп.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період прострочення з вересня 2020 року по лютий 2021 року сумі 86 705 грн. 60 коп.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку інфляційних втрат, зробленого позивачем (а.с.11), та встановлено, що під час його проведення позивачем було вірно визначено суму заборгованості та період нарахування інфляційних втрат, але арифметично розрахунок проведено невірно.

Отже, розрахунок інфляційних втрат, здійснений позивачем (а.с.11), визнається судом необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам законодавства та фактичним обставинам справи.

При цьому, здійснюючи власний розрахунок інфляційних втрат, суд враховані правові позиції, викладені у постановах Верховного суду щодо вказаного питання, а саме:

- Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 зазначив, що у кредитора згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу. Водночас, якщо боржник після нарахування йому інфляційних втрат за відповідний місяць допустив подальше прострочення в оплаті основного боргу, то кредитор, виходячи з того, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат, яке виникло в силу закону, є грошовим, вправі нарахувати боржнику інфляційні втрати на суму основного боргу, збільшену на індекс інфляції за попередній місяць прострочення;

- згідно із правовою позицією Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі № 905/600/18, викладеною у постанові від 05.07.2019, нарахування інфляційних втрат за наступний період має здійснюватися з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього місяця, оскільки інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання;

- зазначена позиція також викладена в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі № 905/306/18 від 30.07.2019, а також у постановах Верховного Суду у справах № 905/306/18, №908/1928/18, № 904/4565/18, №904/4083/18, № 904/10242/17, № 913/63/18.

Отже, враховуючи визначений судом період прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, застосувавши межі періодів, що визначені позивачем у розрахунку, здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат у відповідності до правових позицій вказаних вище постанов Верховного Суду, господарський суд встановив, що у вказаних періодах інфляційні втрати становлять більший розмір, ніж розраховано та заявлено до стягнення позивачем.

При цьому, відповідно до частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Враховуючи вказане, а також те, що позивачем розраховано та заявлено до стягнення у вказаному вище періоді інфляційні втрати, розмір яких є менший ніж розрахований судом, суд, у відповідності до положень частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України, вважає, що саме такий їх розмір підлягає стягненню з відповідача.

Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 86 705 грн. 60 коп. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, за прострочення виконання зобов`язань на підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних за період прострочення з 15.09.2020 по 31.03.2021 у сумі 23 289 грн. 87 коп.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку 3% річних, зробленого позивачем (а.с.11), та встановлено, що під час його проведення за актами від 31.08.2020 (сума нарахованих 3% річних складає 381 грн. 06 коп.), від 30.11.2020 (сума нарахованих 3% річних складає 15 662 грн. 32 коп.) та від 31.12.2020 (сума нарахованих 3% річних складає 5 013 грн. 69 коп.) позивачем було вірно визначено суми заборгованості та періоди прострочення, арифметично розрахунок проведено також вірно. Але позивачем було невірно визначено граничний термін оплати наданих у жовтні 2020 року послуг, без врахування частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України, відповідно до якої якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день, є таким, що настав. Отже, в частині проведення розрахунку за актом від 31.10.2020 розрахунок 3% річних, здійснений позивачем (а.с.11), визнається судом необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам законодавства та фактичним обставинам справи.

Враховуючи визначений судом період прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, застосувавши межі періоду, що визначені позивачем у розрахунку, здійснивши власний розрахунок 3% річних, господарський суд встановив, що за актом № 03 від 31.10.2020 про надання послуги з розподілу електричної енергії у жовтні 2020 року на суму 198 475 грн. 81 коп. граничним строком оплати, з урахуванням положень частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України, - є 16.11.2020, послуги є неоплаченими відповідачем; отже 3% річних підлягають нарахуванню в період з 17.11.2020 по 31.03.2021 на суму заборгованості 198 475 грн. 81 коп. та в цей період складають 2 100 грн. 26 коп.

Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення 3% річних підлягають частковому задоволенню в сумі 23 257 грн. 33 коп.

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог; стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 45 167 грн. 24 коп. частина витрат по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" про стягнення заборгованості за договором електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії у загальному розмірі 3 011 308 грн. 08 коп. - задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (04080, м. Київ, вулиця Кирилівська, будинок 85; ідентифікаційний код 19480600) на користь Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" (49107, м. Дніпро, шосе Запорізьке, будинок 22; ідентифікаційний код 23359034) - 2 806 248 грн. 69 коп. основного боргу, 94 937 грн. 52 коп. пені, 86 705 грн. 60 коп. інфляційних втрат, 23 257 грн. 33 коп. 3% річних, 45 167 грн. 24 коп. - частину витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 20.07.2021.

Суддя Ю.В. Фещенко