Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/139/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

секретар судового засідання: Сенькіна Л.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Старунський А.Ф. - керівник,

Рябчинський О.Ю. - адвокат, довіреність від 21.07.2020,

Матяш О.В. - юрисконсульт ФГ "Калина", довіреність від 21.07.2020,

від відповідача: не прибув.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фермерського господарства "Калина"

до Брусилівської селищної ради

про визнання недійсними рішення органу місцевого самоврядування

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним рішення 48 сесії сьомого скликання Ставищенської сільської ради Брусилівського району Житомирської області від 07.10.2020:

- № 887 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування будівель органів місцевого самоврядування в с. Ставище, вул. Садова, 1";

- № 888 "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно договору купівлі-продажу від 17.06.2020 позивач купив у СФГ "Калина" адміністративне приміщення (контору) під номером АДРЕСА_1 , загальною площею 440,6 кв. м. Дане нерухоме майно розташоване на земельній ділянці площею 1,4358 га, кадастровий номер :01:001:3100. Оспорюваними рішеннями затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі кадастровий номер :01:001:3100, площею 1,3264 га та надано дозвіл Ставищенській сільській раді на виготовлення техдокументації щодо поділу даної ділянки на дві земельні ділянки, площею 1,2000 га та 0,1264 га без зміни цільового призначення.

Разом з тим, позивач посилаючись на положення 377 ЦК України, ч.ч. 1, 6 ст. 120 ЗК України вважає, що дані рішення №887, 888 від 07.10.2020 порушують його права, оскільки земельна ділянка кадастровий номер :01:001:3100 є його власністю.

Ухвалою Господарського суду житомирської області від 15.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 20.05.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/139/21 до судового розгляду по суті.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити в повному обсязі. Додатково пояснили, що на спірну земельну ділянку не оформлено право оренди, також зазначив, що адміністративна будівля належить на праві власності позивачу, право власності, зареєстроване за Ставищенською сільською радою, скасовано згідно постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.04.2020.

Відповідач не скористався своїм правом надання письмового відзиву на позовну заяву та правом на участь в судовому засіданні: повноважного представника в судові засідання не направляв, про причини неявки суд не повідомляв, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином,

на підтвердження чого в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення адресату поштового відправлення.

Оскільки явка представника відповідача в судове засідання не визнана обов`язковою, а надання письмового відзиву є правом відповідача, а не його обов`язком, суд вважає, що неявка представника відповідача та неподання відзиву не перешкоджатиме розгляду справи за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 17.06.2020 між Фермерським господарством "Калина" (с. Крюківщина Київської області, ід. код 20593924) (продавець) та Фермерським господарством "Калина" (с. Ставище Житомирської області, ід. код 32837544) (покупець/позивач) укладений Договір купівлі-продажу адміністративного приміщення (контори) (а.с. 14-16).

Даний договір посвідчено Сподіним І.Я., приватним нотаріусом Києво- Святошинського районного нотаріального округу Київської області та зареєстрований в реєстрі за № 305.

Згідно п. 1 даного договору на умовах, викладених у цьому договорі, Продавець передає (продає) у власність Покупця належне йому на праві приватної власності адміністративне приміщення (контора) під номером 1 (один), яке розташоване на АДРЕСА_1 (об`єкт нерухомості), а Покупець приймає (купує) цей об`єкт нерухомості у власність і сплачує за нього обговорену грошову суму. Вказана будівля загальною площею - 440,6 кв. м.

Згідно п. 3 договору відчужуване нерухоме майно розташоване на земельній ділянці площею 1,4358 га , кадастровий номер :01:001:3100.

Право власності позивача на спірне приміщення відповідно до ст. 182 Цивільного кодексу України 17.06.2020 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 17).

Як зазначив, Позивач, 05.02.2021 стало відомо про те, що 07.10.2020 Ставищенська сільська рада Брусилівського району Житомирської області на 48 сесії сьомого скликання прийняла два рішення щодо земельної ділянки, на якій розміщене придбане Позивачем нерухоме майно, а саме:

- № 887 Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо; встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування будівель органів місцевого, самоврядування в АДРЕСА_1 ;

- № 888 Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності.

Згідно рішення № 887 Ставищенська сільська рада затвердила технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі на місцевості площею 1,3264 га, кадастровий номер :01:001:3100, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель органів місцевого самоврядування в с. Ставище, вул. Садова, 1, Брусилівського району, Житомирської області.

Відповідно до рішення № 888 Ставищенська сільська рада надала дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності площею 1,3264 га за кадастровим номером :01:001:3100, яка знаходиться по вул. Садова, 1, с. Ставище, Брусилівського району, Житомирської області, із земель громадської забудови з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель органів державної влади та місцевого самоврядування на дві земельні ділянки площами 1,2000 га та 0,1264 га без зміни цільового призначення.

Також позивач зазначив, що на виконання рішення № 888 ФОП Слободенюк В.В. було виготовлено Технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки загальною площею 1,3264 га (кадастровий номер :01:001:3100) Ставищенській сільській раді для будівництва та обслуговування будівель органів державної влади та місцевого самоврядування на території Ставищенської сільської ради Брусилівського району Житомирської області за адресою: Житомирська область, Брусилівський район, с. Ставище, вул. Садова, 1.

Позивач вважає, що вказані рішення органу місцевого самоврядування порушують його право на користування та володіння спірною земельною ділянкою.

З метою захисту своїх прав та інтересів, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення учасників процесу, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України).

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 Цивільного кодексу України).

Право власності позивача на спірне нерухоме майно сторонами не оспорюється.

Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 334 Цивільного кодексу України).

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним (ч. 3 ст. 334 Цивільного кодексу України).

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України).

До особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) (ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України).

Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків) (ч. 2 ст. 377 Цивільного кодексу України).

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення (ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України).

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України).

За змістом наведених норм законодавець встановив імперативний припис щодо переходу права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю або споруду та передбачив відповідну підставу для припинення права користування земельною ділянкою у випадку набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Отже, законодавство встановлює правило, за яким перехід права на земельну ділянку до нового набувача жилого будинку, будівлі або споруди відбувається в силу прямого припису закону, незалежно від волі попереднього власника земельної ділянки.

Отже, чинне земельне та цивільне законодавство передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства.

При цьому принцип спільної юридичної долі нерухомого майна та земельної ділянки, на якій це майно розміщене, закріплений наведеними законодавчими нормами, зумовлений невіддільністю нерухомого майна від земельної ділянки, на якій воно розміщене, та має на меті дотримання законних прав та інтересів власника нерухомого майна, а також забезпечення можливості реалізації ним відповідних правомочностей власника щодо володіння, користування та розпорядження цим майном.

Разом з тим, позивачем не подано суду жодного доказу щодо того, що земельна ділянка загальною площею 1,3264 га (кадастровий номер :01:001:3100) перебувала у власності чи користуванні попереднього власника.

Водночас, в ході розгляду справи, представником позивача долучено витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, з яких вбачається, що поділені земельні ділянки за адресою: Житомирська область, Брусилівський район, с. Ставище, вул. Садова, 1 є комунальною власністю.

Отже, за наведених обставин, суд дійшов висновку, що оспорювані позивачем рішення жодним чином не порушують права позивача, оскільки до нього не перейшли від попереднього власника ані право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:3100, ані право користування.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач не подав до суду достатніх та належних доказів на доведення позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані, не підтверджуються належними доказами, та не підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 23.07.21

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2, 3 - сторонам (рек.)