РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2021Справа № 910/19821/20

Суддя Господарського суду міста Києва Головіна К. І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовом Комунального підприємства "Київпастранс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК "Технокомплект"

про стягнення 26 542,35 грн.

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Комунальне підприємство "Київпастранс" (далі - КП "Київпастранс", позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК "Технокомплект" (далі - ТОВ "ТК "Технокомплект", відповідач) про стягнення грошових коштів у сумі 26 542,35 грн.

Позов мотивований тим, що на виконання рішення Господарського суду м. Києва від 26.11.2019 р. у справі № 910/10359/19, що набрало законної сили, з КП "Київпастранс" у примусовому порядку було стягнуто заборгованість за договором поставки № 52.19-62 від 04.02.2019 р. у сумі 78 295,54 грн. (64 720,00 грн. основного боргу, 5 260, 53 грн. пені, 3 % річних в сумі 452,70 грн., судовий збір у розмірі 1 906, 77 грн., 5 955, 54 грн. витрат на професійну правничу допомогу). Проте, під час судового розгляду вказаної справи КП «Київпастранс» у період з жовтня 2019 р. по грудень 2019 р. в рахунок погашення основного боргу за договором № 52.19-62 від 04.02.2019 р. сплатило додаткові кошти у сумі 25 000,00 грн. на користь ТОВ "ТК "Технокомплект", які відповідач на вимогу позивача не повернув. За таких обставин позивач вважає, що ТОВ "ТК "Технокомплект" безпідставно утримує грошові кошти у сумі 25 000,00 грн.

Посилаючись на статтю 1212, 1214, 536 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), КП "Київпастранс" просить стягнути з відповідача надлишково сплачені кошти у сумі 25 000,00 грн., які безпідставно утримуються ТОВ "ТК "Технокомплект", а також проценти за користування цими коштами у сумі 1 542,35 грн., що разом становить 26 542,35 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.01.2021 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, сторонам надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у строк, визначений законом, надав суду відзив, у якому проти позову заперечив, вказав, що положення ст. 1212 ЦК України у спірних правовідносинах не можуть бути застосовані, оскільки кошти були сплачені позивачем на виконання договору поставки № 52.19-62 від 04.02.2019 р. Також вказав, що під час розгляду справи № 910/10359/19 позивач не скористався правами, передбаченими ст. 42 ГПК України, для того, щоб зменшити розмір стягнення у судовому порядку. Просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, розглянувши заяви учасників по суті позову та дослідивши наявні у справі докази, дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом установлено, що 04.02.2019 р. між КП "Київпастранс" (покупець) та ТОВ "ТК "Технокомплект" (постачальник) був укладений договір поставки № 52.19-62 від 04.02.2019 р. (далі-договір). За умовами вказаного договору постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю "кріпильні деталі" код 44530000-4 за ДК 021:2015 (засоби кріпильні, болти, гвинти, цвяхи, шайби, шплінти), а покупець сплатити за товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені у специфікації № 1 (додаток № 1), що додається до цього договору та є його невід`ємною частиною (п.1.1), мета використання товару: виробнича потреба філій та відокремлених підрозділів КП «Київпастранс».

Також матеріали справи свідчать, що на виконання умов укладеного сторонами договору постачальник - ТОВ "ТК "Технокомплект" у період з 12.02.2019 р. по 22.04.2019 р. поставив відповідачу товар на загальну суму 79 291,92 грн. Однак, КП «Київпастранс» свої зобов`язання виконало неналежним чином, вартість поставленого товару оплатило частково - на суму 14 571,92 грн.

У зв`язку з тим, що заборгованість за договором поставки покупцем у повному обсязі не була погашена (64 720,00 грн.), ТОВ "ТК "Технокомплект" звернулось до суду з позовом, в якому вимагало стягнути з КП «Київпастранс» заборгованість за договором поставки № 52.19-62 від 04.02.2019 р. у сумі 75 959,01 грн.

26.11.2019 р. рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/10359/19, позовні вимоги ТОВ "ТК "Технокомплект" були задоволені частково, з КП «Київпастранс» було стягнуто 64 720,00 грн. основного боргу, 5 260, 53 грн. пені, 452,70 грн. 3 % річних, а також судовий збір у сумі 1 906, 77 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5 955, 54 грн., що разом становить 78 295,54 грн.

Указане рішення Господарського суду міста Києва набрало законної сили 18.12.2019 р. відповідно до ст. 241 ГПК України, а 19.12.2019 р. судом був виданий відповідний наказ № 910/10359/19, який стягувач (ТОВ "ТК "Технокомплект") пред`явив до примусового виконання.

Так, установлено, що 05.02.2020 р. за заявою ТОВ "ТК "Технокомплект" було відкрите виконавче провадження № 610552062, у межах якого державним виконавцем було звернуто стягнення на кошти боржника (КП «Київпастранс») та перераховано на рахунок ТОВ "ТК "Технокомплект" грошові кошти у сумі 86 125,09 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ДКП00256/1 від 31.03.2020 р.

Також матеріали справи свідчать, що у період з жовтня 2019 р. по грудень 2019 р. на виконання договору поставки № 52.19-62 від 04.02.2019 р. та в рахунок погашення основного боргу за договором № 52.19-62 від 04.02.2019 р. відокремленим підрозділом КП «Київпастранс» Центром технічного обслуговування тролейбусів відповідачу були перераховані кошти у сумі 25 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № ЦТТ00442/1 від 10.10.2019 р., № ЦТТ00443/1 від 11.11.2019 р., № ЦТТ00444/1 від 04.12.2019 р., № ЦТТ00441/1 від 11.12.2019 р.

Звертаючись до суду з даним позовом, КП «Київпастранс» зазначає, що ці кошти були сплачені відповідачу під час розгляду вказаної справи в суді та на виконання договору № 52.19-62 від 04.02.2019 р, проте, вони не були враховані під час її розгляду. Разом з тим, стягнуту судом заборгованість позивач сплатив у повному обсязі. Отже, на думку позивача, кошти у сумі 25 000,00 грн. є безпідставно набутими відповідачем, які ТОВ "ТК "Технокомплект" зобов`язане повернути КП «Київпастранс» згідно зі ст. 1212 ЦК України.

Перевіряючи такі доводи позивача та вирішуючи спір по суті, суд врахував наступне.

Згідно зі статтями 8, 55 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу закріплено статтею 16 цього Кодексу.

Визначаючи предмет позову, як спосіб захисту права чи інтересу, важливим є перелік способів захисту цивільного права та інтересу, наведений у статті 16 ЦК України, за приписами якої способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, тощо. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Позивач, скориставшись правом на судовий захист своїх прав та інтересів, обрав спосіб, передбачений ст. 1212 ЦК України, у вигляді кондикції, тобто позадоговірного зобов`язального способу захисту права власності або іншого речового права, коли певна вимога власника майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

Так, частиною 1 ст. 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1212 ЦК України зобов`язання із безпідставного набуття (збереження) майна виникає незалежно від того, що стало причиною збагачення набувача: його діяння, діяння потерпілого, інших осіб, подія.

Отже, стягнення безпідставно набутих коштів у порядку, передбаченому положеннями частин 1, 2 статті 1212 ЦК України є можливим за умови обов`язкового доведення відсутності правової підстави для набуття таких коштів особою, до якої заявлено вимогу про повернення коштів. Вказана позиція викладена Верховним Судом у постанові від 17.02.2021 у справі № 5023/10655/11.

Також слід зазначити, що частина 3 ст. 1212 ЦК України поширює дію положень про безпідставне збагачення на відносини, що регулюються іншими положеннями ЦК України, зокрема, на випадки виконання зобов`язання однією із сторін:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Таким чином, у випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Вказаний висновок викладено Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду від 27.01.2021 у справі № 910/16334/19.

Отже, вирішення питання про стягнення безпідставно набутих коштів залежить від висновків про наявність/відсутність між сторонами договірних правовідносин, на підставі яких здійснено відповідне перерахування заявлених до стягнення коштів.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, дії КП «Київпастранс», а саме - сплата коштів у сумі 25 000,00 грн., були здійснені на виконання договору поставки № 52.19-62 від 04.02.2019 р., що також вбачається з призначення платежу, зазначеного у наданих позивачем в підтвердження указаної банківської операції, платіжних дорученнях № ЦТТ00442/1 від 10.10.2019 р., № ЦТТ00443/1 від 11.11.2019 р., № ЦТТ00444/1 від 04.12.2019 р., № ЦТТ00441/1 від 11.12.2019 р. (наявне посилання на договір № 52.19-62 від 04.02.2019 р.).

Разом з цим, позивач не надав суду доказів того, що договір поставки № 52.19-62 від 04.02.2019 р. був розірваний сторонами або визнаний недійсним у судовому порядку, тобто не довів, що правова підстава набуття відповідачем спірних грошових коштів у сумі 25 000,00 грн. - відпала.

Отже, оскільки ТОВ "ТК "Технокомплект" набуло спірні грошові кошти за наявності достатніх правових підстав (договору поставки № 52.19-62 від 04.02.2019 р.), то договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень ст. 1212 ЦК України. Вказана позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08.05.2019 року у справі № 911/1903/18, Верховним Судом у постанові від 06.02.2020 р. у справі № 910/13271/18.

За таких обставин вимоги КП «Київпастранс» про стягнення з ТОВ "ТК "Технокомплект" грошових коштів у сумі 25 000,00 грн. на підставі ст. 1212 ЦК України є неправомірними, а тому задоволенню не підлягають.

Стосовно доводів позивача про те, що перераховані у період з жовтня по грудень 2019 р. відокремленим підрозділом КП «Київпастранс» кошти у сумі 25 000,00 грн. не були враховані судом під час розгляду справи № 910/10359/19, а тому відповідач володіє не своїми коштами, суд зазначає, що така ситуація виникла внаслідок неналежної бездіяльності КП «Київпастранс», яке під час розгляду справи № 910/10359/19 не скористалось своїм правом, передбаченим ст. 42 ГПК України, не подало заяву, у якій би вказувало про сплату ним коштів у сумі 25 000,00 грн. в рахунок погашення боргу за договором № 52.19-62 від 04.02.2019 р., не просило суд зменшити заявлені ТОВ "ТК "Технокомплект» позовні вимоги на цю суму, що підтверджується рішенням Господарського суду м. Києва від 26.11.2019 р. у вказаній справі. До того ж указане рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2019 р. КП «Київпастранс» не оскаржувало, та воно набрало законної сили, а тому було обов`язковим для виконання боржником відповідно до ст. 326 ГПК України.

Так само під час примусового виконання рішення суду боржник не повідомив державного виконавця про часткове погашення боргу та не звертався до останнього з відповідною заявою.

Отже, кошти, отримані ТОВ "ТК "Технокомплект», не є безпідставно набутими.

Щодо вимог позивача про стягнення з ТОВ "ТК "Технокомплект" процентів за користування безпідставно набутими коштами у сумі 1 542,35 грн., то суд зазначає, що указані вимоги є похідними від вимог КП «Київпастранс» про стягнення коштів у сумі 25 000,00 грн., у яких судом було відмовлено.

У той же час, суд звертає увагу відповідача на положення ст. 328 ГПК України, якою передбачена можливість визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню (повністю чи частково), або на положення ст. 333 ГПК України, згідно з якою можливе вирішення питання про поворот виконання рішення тим же судом, що розглядав справу № 910/10359/19, а також на інші положення ГПК України, якими передбачені правові механізми повернення коштів у залежності від обставин та підстав для сплати таких коштів.

Отже, у позові КП «Київпастранс» суд відмовляє у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір у разі відмови у позові покладається на позивача.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, заявлених ТОВ "ТК "Технокомплект" (відповідачем) у вигляді витрат за надану професійну правничу допомогу на суму 10 000,00 грн., суд виходить з такого.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ст. 126 ГПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У даному випадку на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн. відповідач надав: ордер на надання правничої допомоги АА № 1079458 від 04.01.2021 р., виданий адвокату Апонащенку С. С.; договір про надання правової (правничої) допомоги № 0104/2021 від 04.01.2021 р., укладений між ТОВ "ТК "Технокомплект" та Адвокатським Бюро «Апонащенко та партнери», додаткову угоду № 5 від 18.02.2021 р., у якій сторони домовились, що гонорар бюро становить 10 000,00 грн.; акт наданих послуг правничої допомоги № 12 від 19.03.2021 р. на суму 2 400,00 грн., рахунок на оплату № 10 від 19.03.2021 р. на суму 2 400,00 грн., платіжне доручення № 2626 від 23.03.2021 р. про оплату послуг на правничу допомогу у сумі 2 400,00 грн.

Суд, дослідивши надані відповідачем докази, вважає їх достатніми для підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката. При цьому, враховуючи дотримання критерію розумності та співмірності між обсягом роботи, проведеної адвокатом і заявленими витратами, здійсненими на оплату адвокатських послуг, суд вважає обґрунтованою суму таких витрат у розмірі 2 400,00 грн., тобто у сумі, фактично понесеній відповідачем.

Згідно зі ст. 129 ГПК України указані витрати, понесені відповідачем, а також витрати позивача зі сплати судового збору у сумі 2 102,00 грн. покладаються на КП «Київпастранс» (відповідача) у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73-79, 129, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову Комунального підприємства "Київпастранс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК "Технокомплект" про стягнення 26 542,35 грн.

Стягнути з Комунального підприємства "Київпастранс" (04070, м. Київ, Набережне шосе, 2, ідентифікаційний код 31725604) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК "Технокомплект" (03083, м. Київ, вул. Пирогівський шлях, буд. 34, ідентифікаційний код 24185151) витрати на правничу допомогу в сумі 2 400 (дві тисячі чотириста) грн. 00 коп.

Повне судове рішення складено 21 липня 2021 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К. І.