ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року Справа № 915/373/21

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області

у складі головуючого судді Коваль С.М.,

без виклику сторін

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: приватного акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль,

54020, Каботажний спуск, 18, м. Миколаїв;

до товариства з обмеженою відповідальністю Регіональний навчально-консультативний центр міжнародного туризму і менеджменту,

54001, вул. Шевченка, буд. 59, м. Миколаїв;

про стягнення основного боргу за договором від 21.01.2016 № 2008 про постачання теплової енергії в гарячій воді, пені, 3 % річних та суми, на яку збільшився основний борг, з урахуванням індексу інфляції, а всього грошових коштів у сумі 26915 грн. 20 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Приватним акціонерним товариством (ПАТ) Миколаївська теплоелектроцентраль пред`явлено позов до товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) Регіональний навчально-консультативний центр міжнародного туризму і менеджменту з вимогами про стягнення з останнього грошових коштів у загальній сумі м., із яких: 25331 грн. 12 коп. основний борг; 830 грн. 37 коп. пеня; 206 грн. 81 коп. 3 % річних; 546 грн. 81 коп. сума, на яку збільшився основний борг, з урахуванням індексу інфляції, з посиланням на неналежне виконання підприємством зобов`язань за укладеним з позивачем договором від 21.01.2016 №2008 про постачання теплової енергії в гарячій воді, а саме, зобов`язань щодо своєчасної та у повному обсязі оплати поставленої теплової енергії, внаслідок чого утворився основний борг у спірній сумі, а на суми прострочень позивачем нараховано пеню, в порядку п. 7.2.3 договору, а також здійснені нарахування у порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України.

За такими вимогами ухвалою від 29.03.2021 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

ТОВ Регіональний навчально-консультативний центр міжнародного туризму і менеджменту у відзиві, зареєстрованому у Господарському суді Миколаївської області 21.05.2021 за вх. № 7676/21, вказує, що при розрахунку наданої позивачем теплової енергії не враховано фактичну площу яка знаходиться у власності відповідача, а також не враховано інших власників нежитлового приміщення в м.Миколаєві по вул. Шевченка, 59.

Дослідивши подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

21.10.2016 між Публічним акціонерним товариством Миколаївська теплоелектроцентраль, правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство Миколаївська теплоелектроцентраль (енергопостачальна організація, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю Регіональний навчально-консультативний центр міжнародного туризму і менеджменту (споживач, відповідач у справі) було укладено Договір про постачання теплової енергії в гарячій воді №2008 (надалі - Договір), відповідно до умов якого енергопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором (розділ 1 Договору).

У відповідності до п.5.3. Договору споживач, що має прилади обліку, щомісячно подає до енергопостачальної організації звіт про фактичне споживання теплової енергії, в терміни, передбачені в додатку 1 до договору.

Згідно п.5.5. Договору, при відсутності приладів обліку або виході їх з ладу кількість теплової енергії, що відпущена споживачу, визначається енергопостачальною організацією, як виняток, розрахунковим способом.

Пунктами 6.2. та 6.3. Договору визначено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач за 20 днів до початку розрахункового періоду оплачує енергопостачальній організації вартість зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця.

У відповідності до п.10.1. Договору, договір набуває чинності з моменту укладання та діє до 21.10.2017. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п.10.4. Договору).

В опалювальному періоді 2020-2021 років позивач постачав відповідачу теплову енергію в гарячій воді з метою теплозабезпечення приміщень за адресою: м.Миколаїв, вул. Шевченка, 59 (відповідно до Додатку №1/1 до Договору), що підтверджується нарядом на підключення до централізованої системи опалення та не заперечується відповідачем.

Виконуючи умови договору, енергопостачальна організація за період з листопада 2020 по лютий 2021 року включно поставила споживачу теплову енергію на загальну суму 36 121,60 грн, що підтверджується виставленими рахунками за теплову енергію, актами прийому-передачі теплової енергії, які направлялися на адресу відповідача, що підтверджується реєстрами вручення рахунків та актів прийому-передачі.

Відповідач вимоги договору виконав частково, перерахувавши позивачу частину суми основного боргу в розмірі 10 790,48 грн, яка є оплатою поточних нарахувань за спожиту теплову енергію в гарячій воді.

Доводи відповідача щодо того, що при розрахунку наданої позивачем теплової енергії не враховано фактичну площу яка знаходиться у власності відповідача, а також не враховано інших власників нежитлового приміщення в м.Миколаєві по вул. Шевченка, 59, необгрунтовано, оскільки як випливає з матеріалів справи позивачем нарахування відпущеної теплової енгергії проводилось з початку опалювального сезону 2020-2021 року у відповідно тепловому навантаженю 0,0087 Гкал/год на загальну опалювальну площу 176,4 м2.

Контррозрахунку нарахування за теплову енергію відповідачем не подано.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі приписів ч.2 ст.625 ЦК України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача збитки від інфляції за період з грудня 2020 року по лютий 2021 року включно в розмірі 546,90 грн та 3% річних за період з листопада 2020 по лютий 2021 в розмірі 206,81 грн.

Окрім збитків від інфляції та 3% річних, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню.

Частиною 1 ст.229 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобовязання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачені правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання (ч.1 ст.549 ЦК України).

Відповідно до ст.25 Закону України Про теплопостачання, у разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами.

У відповідності до п.7.2.3. Договору несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію пеня, яка обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період, за який нараховується пеня відповідно до Закону України №543/96-ВР від 22.11.1996.

На підставі наведеного та керуючись ст.3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань №543/96-ВР від 22.11.1996, позивачем нарахована пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу.

Посилаючись на несвоєчасну оплату відповідачем послуг за договором, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 830,37 грн.

Розрахунок інфляційних втрат, річних та пені судом перевірено, відповідачем не заперечено.

Розглянувши позовні вимоги в цій частині суд вважає їх також обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.129 ГПК України, у разі задоволення позову, судовий збір підлягає покладенню на відповідача.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 210, 220, 232, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1.Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Регіональний навчально-консультативний центр міжнародного туризму і менеджменту (54001, м.Миколаїв, вул.Шевченка, буд.59, ) на користь Приватного акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль (54020, м.Миколаїв, вул.Каботажний спуск, буд.18, ) 25 331,12 грн боргу за спожиту теплову енергію, 546,81 грн інфляційних втрат, 206,81 грн - 3 % річних, 830,37 грн пені та 2270 грн судового збору.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М.Коваль