ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/1426/21

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі судового засідання Г.С. Граматик

за участю представників:

від позивача - Котовська Т.О.,

від відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛК-Трейдінг" про стягнення 46538,55 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛК-Трейдінг" про стягнення 46538,55 грн., в т.ч. 37394,80 грн. штрафу та 9143,75 грн. пені за недопоставку товару, посилаючись на наступне.

13.04.2020 року між АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Українська залізниця" (замовник) та ТОВ "ЛК-Трейдінг" (постачальник) було укладено договір поставки № ОД/НХ-20-198НЮ.

25.05.2020 р. АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Українська залізниця" та ТОВ "ЛК-Трейдінг" уклали додаткову угоду № 1 до договору поставки № ОД/НХ-20-198НЮ від 13.04.2020 р., відповідно до якої сторони вирішили, що специфікація № 1 втратила чинність та ввели в дію специфікацію № 2 на суму 1000548,54 грн.

Так, позивач зазначає, що на виконання умов п. 5.1 та 5.2 договору 03.12.2020 р. замовник направив згідно п. 5.2 договору засобами електронної пошти на електронну адресу ТОВ "ЛК-Трейдінг" () письмову заявку № НХ-09/5353 від 03.12.2020 р. на суму 26100,00 грн., письмову заявку № НХ-09/5348 від 03.12.2020 р. на суму 4839,60 грн. та письмову заявку № НХ-09/5360 від 03.12.2020 р. на суму 2177,40 грн.

Відповідно умов п. 5.2 договору товар має бути поставлений на підставі письмової рознарядки (заявки) впродовж 10 робочих днів з моменту їх отримання будь-яким способом.

За ствердженнями позивача, 24.12.2020 р. за видатковою накладною № 43 відповідач поставив товар на суму 2692,32 грн., тобто письмова заявка № НХ-09/5348 від 03.12.2020 р. на суму 4839,60 грн. була виконана частково, а товар на суму 2147,28 грн. поставлено не було.

Також 24.12.2020 р. за видатковою накладною № 46 відповідач поставив товар на суму 606,60 грн., тобто письмова заявка № НХ-09/5360 від 03.12.2020 р. на суму 2177,40 грн. була виконана частково, товар на суму 1570,80 грн. поставлено не було.

Крім того, як стверджує позивач, письмова заявка № НХ-09/5353 від 03.12.2020 р. на суму 26100,00 грн. не була виконана постачальником.

До того ж позивач вказує, що 15.12.2020 р. замовник направив ТОВ "ЛК-Трейдінг" письмову заявку № НХ-09/5688 від 15.12.2020 р. на суму 8418,78 грн. засобами електронної пошти на електронну адресу згідно п. 5.2 договору.

Так, позивач зазначає, що 24.12.2020 р. за видатковою накладною № 40 відповідач поставив товар на суму 6440,88 грн., тобто письмова заявка № НХ-09/5688 від 15.12.2020 р. на суму 8418,78 грн. була виконана частково, товар на суму 1977,90 грн. поставлено не було.

23.12.2020 р. замовником згідно п. 5.2 договору було направлено засобами електронної пошти на електронну адресу ТОВ "ЛК-Трейдінг" () письмову заявку № НХ-09/5823 від 23.12.2020 р. на суму 361746,00 грн. 24.12.2020 р. за видатковою накладною № 38 відповідач поставив товар на суму 206568,00 грн. Тобто, за ствердженнями позивача, письмова заявка № НХ-09/5823 від 23.12.2020 р. на суму 361746,00 грн. була виконана частково, товар на суму 155178,00 грн. поставлено не було.

Таким чином, як вказує позивач, відповідач не поставив товар на загальну суму 186973,98 грн.

Згідно абз. 1, 2 п. 11.3 договору поставки у разі затримки поставки товару або поставки не в повному обсязі, заявленому замовником, постачальник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленого товару за кожен день затримки. За порушення термінів поставки товару, визначених договором, постачальник має сплачувати штраф у розмірі 20% від вартості непоставленого в строк товару.

З урахуванням наведеного, оскільки постачальник недопоставив замовнику товар на суму 186973,98 грн., позивачем нараховано відповідачу штраф за неналежне виконання відповідачем умов договору в сумі 37394,80 грн. та пеню в сумі 9143,75 грн., що заявлені до стягнення.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.05.2021 р. позовну заяву Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1426/21, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, при цьому судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 22.06.2021 р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.06.2021 р. розгляд справи № 916/1426/21 відкладено на 09 липня 2021 р. з огляду на неявку відповідача.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.07.2021 р. розгляд справи № 916/1426/21 відкладено на 23 липня 2021 р. з огляду на неявку сторін.

Відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не надав, також відповідач в засідання суду не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся судом належним чином за юридичною адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Проте, надіслані судом копії ухвал суду були повернуті до суду без вручення разом з рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, що міститься в матеріалах справи, з позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За змістом п. 116 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 (зі змінами), у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою у порядку, визначеному у пунктах 99, 99-1, 99-2, 106 та 114 цих Правил, із зазначенням причини невручення.

В п. 99-2 вказаних Правил передбачено, що рекомендовані поштові відправлення з позначкою "Судова повістка", адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за вказаною адресою", яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Так, надіслані на юридичну адресу відповідача копії ухвал суду повернулись на адресу господарського суду Одеської області з відміткою відділення поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду від 28.01.2019р. у справі № 915/1015/16.

Також згідно ч. 4 ст. 122 ГПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. В оголошенні про виклик вказуються дані, зазначені в частині першій статті 121 цього Кодексу.

Так, господарським судом відповідач викликався через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

Виходячи з вищевикладених положень ГПК України та встановлених обставин щодо порядку викликів і повідомлень відповідача, суд вважає, що відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, що наділяє суд правом розглядати справу без його участі.

На думку суду, процесуальна поведінка відповідача при розгляді даної справи в суді свідчить про відсутність реальної зацікавленості у вирішенні даного спору у встановлений процесуальним законом строк та відповідно до положень ст. 2 ГПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

З огляду на ненадання відповідачем відзиву, відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом із загальнодоступного сайту "Prozorro", Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" було проведено електронну процедуру закупівель за кодом ДК 021:2015:31510000-4: Електричні лампи розжарення, за результатами якої переможцем процедури закупівлі визнано ТОВ "ЛК-Трейдінг".

13.04.2020 р. між Акціонерним товариством "Українська залізниця" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛК-Трейдінг" (постачальник) укладено договір поставки № ОД/НХ-20-198НЮ, відповідно до п. 1.1 якого відповідач як постачальник передає у власність позивача як замовника, а замовник оплачує товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами (далі - товар), які зазначені у специфікації (додаток №1), що додається до договору про закупівлю і є його невід`ємною частиною. Постачальник передає у власність замовника товар на умовах, зазначених в договорі.

Згідно п. 1.2 договору найменування товару: лампи.

Виробник товару: TM Bellight виробник Bel Light Group spolka zoo (виробничі потужності Польща, КНР) (поз. 1-4, 7-20); ООО "Лисма", м. Саратськ, РФ (поз.5,6) (п. 1.3 договору).

Пунктом 3.1 договору встановлено, що кількість та асортимент товару визначається у специфікації (додаток №1), яка є невід`ємною частиною договору.

В п. 5.1 договору зазначено, що поставка товару проводиться партіями протягом строку дії договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки (заявки) замовника, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності замовника до приймання товару. Зі сторони замовника рознарядка (заявка) підписується з урахуванням вимог статуту замовника щонайменше двома такими уповноваженими особами: директор (особа, що виконує його обов`язки) філії "Одеська залізниця? АТ "Укрзалізниця"; перший заступник директора (особа, що виконує його обов`язки) філії "Одеська залізниця? АТ "Укрзалізниця"; перший заступник - головний інженер (особа, що виконує його обов`язки) філії "Одеська залізниця? АТ "Укрзалізниця"; заступник директора (особа, що виконує його обов`язки) філії "Одеська залізниця? АТ "Укрзалізниця".

В п. 5.2 договору сторони передбачили, що товар має бути поставлений на підставі письмових рознарядок (заявок) впродовж 10 робочих днів з моменту їх отримання будь-яким способом (факсом; електронною поштою: ; листом за адресою: 65031, м. Одеса, вул. Київське шосе, 5) постачальником у кількості, визначеній в рознарядці (заявці). Замовник має право розірвати договір в односторонньому порядку, якщо товар не поставлений замовнику впродовж 10 робочих днів від дня одержання постачальником рознарядки (заявки) замовника.

За умовами п. 5.3 договору замовник не несе відповідальності та обов`язку оплати за поставлений товар за рознарядкою (заявкою), що підписана іншими особами, ніж тими, що визначена в п. 5.1 цього договору.

Відповідно до 5.4 договору акт прийому-передачі або видаткова накладна та інші первинні документи, що стосуються виконання цього договору та приймання товару, підписуються щонайменше двома уповноваженими особами виробничого підрозділу замовника, згідно довіреності.

Згідно п. 5.5 договору товар постачається за рахунок та транспортом постачальника на склад замовника (65098, м. Одеса, вул. Степна, 2) на умовах DDP в редакції Інкотермс 2010.

За умовами п. 6.1 договору замовник оплачує доставлений постачальником товар за ціною, вказаною у специфікації.

Пунктом 6.3 договору встановлено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадків, передбачених ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі?.

В п. 6.4 договору зазначено, що загальна сума по договору 1054686,06 грн., у тому числі ПДВ 20% 175781,09 грн.

В п. 7.2 договору сторони передбачили, що розрахунки за поставлений товар здійснюються замовником протягом 30 банківських днів з дати поставки товару, але не раніше дати реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування з операцій по постачанню товару, який підлягає оплаті, в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН) у встановлений чинним законодавством порядку та строки. У разі реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН з порушенням граничних строків їх реєстрації, встановлених чинним законодавством, оплата здійснюється протягом 10 банківських днів після реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

За умовами п. 7.3 договору днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками видаткової накладної.

Відповідно до п. 11.1 договору за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за даним договором винна сторона несе відповідальність згідно з чинним законодавством України і цим договором.

Згідно п. 11.3 договору постачальник за даним договором несе наступну відповідальність:

- у разі затримки поставки товару або поставки не в повному обсязі, заявленому замовником, постачальник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленого товару за кожний день затримки;

- за порушення термінів поставки товару, визначених договором, постачальник має сплачувати штраф у розмірі 20% від вартості непоставленого в строк товару;

- при постачанні неякісного товару постачальник має проводити заміну товару на якісну за власний рахунок у термін, що не перевищує 20 діб та сплачувати штраф у розмірі 20% від вартості поставленого товару неналежної якості;

- у разі передачі прав та обов`язків по укладеному договору постачання товару іншим особам - постачальник, що порушив зобов`язання, сплачує замовнику штраф у розмірі 20% від суми договору.

Згідно п. 11.7 договору сплата штрафних санкцій не звільняє сторони від взятих на себе зобов`язань.

За умовами п. 12.1 договору у випадку виникнення спорів або розбіжностей, сторони зобов`язуються вирішувати їх шляхом взаємних переговорів та консультацій.

В п. 12.2 договору встановлено, що у разі недосягнення сторонами згоди спори (розбіжності) вирішуються у судовому порядку згідно чинного законодавства.

Відповідно до п. 13.1 договору всі зміни, доповнення та додатки до цього договору, крім випадків, передбачених цим договором, вносяться сторонами шляхом підписання додаткових угод, які є його невід`ємною частиною та мають юридичну силу, якщо вони підписані уповноваженими представниками сторін.

В п. 16.2 договору передбачено, що строк дії цього договору встановлюється сторонами з моменту його підписання до 31.12.2020 р., в частині відвантаження товару - до 25.12.2020 р., в частині виконання обов`язків щодо розрахунків по договору - до закінчення місяця, наступного за місяцем, у якому закінчується строк реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН за операціями із цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами укладено специфікацію № 1 до договору поставки № ОД/НХ-20-198НЮ від 13.04.2020 р., якою визначено назву, характеристику асортименту товару, кількість та його ціну. Зокрема, вказаною специфікацією передбачено, що вартість товару складає 1054686,06 грн. (у т.ч. ПДВ 175781,09 грн.).

25.05.2020 р. між Акціонерним товариством "Українська залізниця" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛК-Трейдінг" (постачальник) було укладено додаткову угоду № 1 до договору поставки № ОД/НХ-20-198НЮ від 26.04.2020 р., пунктами 1-3 якої погоджено специфікацію № 1 до договору № ОД/НХ-22-198-НЮ від 13.04.2020 р. на суму 1054686,06 грн. вважати такою, що втратила чинність; введено в дію специфікацію № 2 на суму 1000518,54 грн. та визначено, що знижка складає 54137,52 грн.

При цьому пунктом 4 вказаної додаткової угоди № 1 змінено умови договору, виклавши їх у наступній редакції, зокрема:

- п. 1.1 "Постачальник передає у власність замовника, а замовник оплачує товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами (далі - товар), які зазначені у специфікації (додаток №2), що додається до договору про закупівлю і є його невід`ємною частиною. Постачальник передає у власність замовника товар на умовах, зазначених в договорі";

- п. 2.1 "Якість товару, що постачається, повинна відповідати нормативним документам, які зазначені у специфікації (додаток № 2)";

- п. 3.1 "Кількість та асортимент товару визначається у специфікації (додаток №2), яка є невід`ємною частиною договору";

- п. 6.4 "Сума договору складає 1000548,54 грн., у тому числі ПДВ 20% 166758,09 грн.".

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, на виконання додаткової угоди № 1 від 25.05.2020 р. до договору № ОД/НХ-20-198НЮ від 26.04.2020 р. між сторонами укладено специфікацію № 2 до договору поставки № ОД/НХ-20-198НЮ від 13.04.2020 р., якою визначено назву, характеристику асортименту товару, кількість та його ціну. Зокрема, вказаною специфікацією передбачено, що вартість товару складає 1000548,54 грн. (у т.ч. ПДВ 166758,09 грн.).

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 173 ГК України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 174 ГК України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Так, укладений між сторонами по справі договір поставки є підставою для виникнення у сторін за цим договором господарських зобов`язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання його сторонами.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В свою чергу відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

За ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Як з`ясовано судом, позивачем були оформлені наступні рознарядки (заявки):

- від 03.12.2020 р. № НХ-09/5360 на постачання товару: ламп на загальну суму 2177,40 грн. Вказана заявка підписана заступником директора регіональної філії з інфраструктури та головним інженером регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Українська залізниця";

- від 03.12.2020 р. № НХ-09/5348 на постачання товару: ламп на загальну суму 4839,60 грн. Вказана заявка підписана заступником директора регіональної філії з інфраструктури та головним інженером регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Українська залізниця";

- від 03.12.2020 р. № НХ-09/5353 на постачання товару: ламп на загальну суму 26100,00 грн. Вказана заявка підписана заступником директора регіональної філії з інфраструктури та головним інженером регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Українська залізниця";

- від 15.12.2020 р. № НХ-09/5688 на постачання товару: ламп на загальну суму 8418,78 грн. Вказана заявка підписана заступником директора регіональної філії з інфраструктури та головним інженером регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Українська залізниця";

- від 23.12.2020 р. № НХ-09/5823 на постачання товару: ламп на загальну суму 361746,00 грн. Вказана заявка підписана заступником директора регіональної філії з інфраструктури та головним інженером регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Українська залізниця".

Відтак, виходячи із вказаних вище рознарядок (заявок), позивачем оформлено замовлення передбаченого спірним договором поставки № ОД/НХ-20-198НЮ від 26.04.2020 р. товару на загальну суму 403281,78 грн.

За умовами п. 5.2 договору товар мав бути поставлений відповідачем як постачальником у кількості, визначеній в рознарядці (заявці), впродовж 10 робочих днів з моменту отримання такої заявки позивача.

Так, у відповідності з ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Як встановлено судом, на виконання умов договору поставки № ОД/НХ-20-198НЮ від 26.04.2020 р. відповідачем - ТОВ "ЛК-Трейдінг" було частково здійснено поставку обумовленого договором товару на адресу позивача згідно виставлених позивачем рознарядок (заявок) на загальну суму 216307,80 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними, а саме: видатковою накладною № 46 від 24.12.2020 р. на суму 606,60 грн. (в т.ч. ПДВ в розмірі 101,10 грн.); видатковою накладною № 43 від 24.12.2020 р. на суму 2692,32 грн. (в т.ч. ПДВ в розмірі 448,72 грн.); видатковою накладною № 40 від 24.12.2020 р. на суму 6440,88 грн. (в т.ч. ПДВ в розмірі 1073,48 грн.); видатковою накладною № 38 від 24.12.2020 р. на суму 206568,00 грн. (в т.ч. ПДВ в розмірі 34428,00 грн.).

Таким чином, як з`ясовано судом та не спростовано відповідачем, останній недопоставив позивачу товар на суму 186973,98 грн. (403281,78 грн. - 216307,80 грн.), у т.ч.:

- згідно заявки № НХ-09/5360 від 03.12.2020 р. замовлено товар на суму 2177,40 грн., а поставлено товар на суму 606,60 грн. по видатковій накладній № 46 від 24.12.2020 р., всього недопоставлено товар на суму 1570,80 грн.;

- згідно заявки № НХ-09/5348 від 03.12.2020 р. замовлено товар на суму 4839,60 грн., а поставлено товар на суму 2692,32 грн. по видатковій накладній № 43 від 24.12.2020 р., всього недопоставлено товар на суму 2147,28 грн.;

- згідно заявки № НХ-09/5353 від 03.12.2020 р. замовлено товар на суму 26100,00 грн., однак вказана заявка не виконана постачальником;

- згідно заявки № НХ-09/5688 від 15.12.2020 р. замовлено товар на суму 8418,78 грн., а поставлено товар на суму 6440,88 грн. по видатковій накладній № 40 від 24.12.2020 р., всього недопоставлено товар на суму 1977,90 грн.;

- згідно заявки № НХ-09/5823 від 23.12.2020 р. замовлено товар на суму 361746,00 грн., а поставлено товар на суму 206568,00 грн. по видатковій накладній № 38 від 24.12.2020 р., всього недопоставлено товар на суму 155178,00 грн.

Так, непоставивши позивачу у повному обсязі обумовлений договором товар, відповідач порушив прийняті на себе зобов`язання за договором поставки № ОД/НХ-20-198НЮ від 26.04.2020 р., що є недопустимим згідно ст. 525 Цивільного кодексу України.

Відтак, враховуючи існування у відповідача невиконаного зобов`язання перед позивачем щодо поставки ламп на суму 186973,98 грн., суд вважає, що відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу ч. 4 статті 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 229 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Ч. 1, 2, 4 ст. 217 ГК України передбачають, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин.

В силу положень ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Невиконання зобов`язання або виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що мало місце у даному випадку (непоставка відповідачем товару у повному обсязі у встановлений строк) згідно ст. 610 Цивільного кодексу України є порушенням зобов`язання, зокрема з боку відповідача.

В свою чергу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Як передбачено частиною 1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Згідно положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно вимог ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання (в тому числі щодо неустойки) вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 ЦК України).

Відповідно до п. 11.3 договору постачальник за даним договором несе наступну відповідальність, зокрема, у разі затримки поставки товару або поставки не в повному обсязі, заявленому замовником, постачальник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленого товару за кожний день затримки; за порушення термінів поставки товару, визначених договором, постачальник має сплачувати штраф у розмірі 20% від вартості непоставленого в строк товару.

Так, з огляду на невиконання відповідачем зобов`язань за спірним договором щодо здійснення своєчасної поставки обумовленого договором товару позивачем відповідно до п. 11.3 договору нараховано відповідачу штраф у розмірі 20% від суми заборгованості у розмірі 37394,80 грн. та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення у розмірі 9143,75 грн., розрахунки яких наведено в позові (а.с. 3).

Враховуючи вищенаведене та невиконання відповідачем зобов`язань за спірним договором щодо поставки обумовленого договором товару у повному обсязі, суд вважає, що позивачем цілком правомірно нараховано штраф та пеню. Дослідивши та перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми штрафу в розмірі 37394,80 грн. (186973,98 грн. х 20%), судом встановлено, що розрахунок штрафу було здійснено позивачем вірно, також вказаний розрахунок відповідачем не оспорювався. Відтак, з відповідача підлягає стягненню штраф в розмірі 37394,80 грн.

Поряд з цим слід зазначити, що такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною 3 статті 549 ЦК України, частиною 6 статті 231 ГК України та статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", а право встановити у договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною 4 статті 231 ГК України. Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною 2 статті 231 ГК України. При цьому в інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Заборона застосування пені та штрафу прямо не випливає із закону чи із суті відносин сторін, що дозволяє здійснити відповідне урегулювання у договорі. При цьому слід враховувати презумпцію правомірності правочину, визначену ст. 204 ЦК України.

Так, слід зазначити, що п. 11.3 договору поставки № ОД/НХ-20-198НЮ від 26.04.2020 р., яким на відповідача як постачальника покладається відповідальність у вигляді сплати на користь замовника пені та штрафу за у разі затримки поставки товару або поставки не в повному обсязі, не оспорювався відповідачем, в зв`язку з чим в силу вимог статті 204 ЦК України презюмується правомірність вказаного правочину.

За таких обставин, суд вважає, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 р. у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 25.05.2018 р. у справі №922/1720/17, від 02.04.2019 р. у справі № 917/194/18).

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців.

Відтак, за загальним правило частиною шостою статті 232 ГК України визначено строк та порядок нарахування штрафних санкцій, а строк, протягом якого особа може звернутись до суду за захистом свого порушеного права, встановлюється ЦК України. Так, нарахування пені можливо за шість місяців, визначених частиною шостою статті 232 ГК України, а право на стягнення такої пені може бути заявлено в межах передбаченого пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України річного строку позовної давності.

Дослідивши та перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми пені в розмірі 9143,75 грн. на суму недопоставленого товару 186973,00 грн. за період з 28.12.2020 р. по 14.05.2021 р. (138 дн.), судом встановлено, що розрахунок пені було здійснено позивачем вірно, виходячи з облікової ставки НБУ, що діяла у відповідному періоді прострочення, також вказаний розрахунок відповідачем не оспорювався. Відтак, з відповідача підлягає стягненню пеня в розмірі 9143,75 грн.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно положень ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи надані сторонами докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" обґрунтовані та відповідають вимогам чинного законодавства і фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

У зв`язку з тим, що рішення відбулось на користь позивача, згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн., понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛК-Трейдінг" про стягнення 46538,55 грн. задовольнити.

2. СТЯГНУТИ з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛК-Трейдінг" (65031, м. Одеса, Київське шосе, буд. 5; ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ) в особі регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Українська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, буд 19; ) штраф у сумі 37394/тридцять сім тисяч триста дев`яносто чотири/грн. 80 коп., пеню в сумі 9143/дев`ять тисяч сто сорок три/грн. 75 коп.,витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270/дві тисячі двісті сімдесят/грн. 00 коп.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складення повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 28 липня 2021 р.

Суддя В.С. Петров