ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.07.2021 Справа № 920/409/21

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі

судді Резніченко О.Ю.,

розглянув у порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області

до - фізичної особи-підприємця Семенець Альони Іванівни,

про зобов`язання вчинити дії.

За участю представників сторін:

від позивача не прибув;

від відповідача не прибув.

Стислий виклад позицій сторін по справі. Заяви, які подавались сторонами. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Стислий виклад позицій сторін по справі. Заяви, які подавались сторонами. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Позивач 20.04.2021 звернувся до суду із позовом про зобов`язання відповідача повернути орендоване за договором приміщення нежитлової будівлі павільйону автобусної зупинки за адресою: АДРЕСА_1 (далі по тексту-приміщення) шляхом підписання акту прийманняпередачі.

Позов обґрунтований тим, що між позивачем та відповідачем 27.11.2014 був укладений договір оренди приміщення (далі по тексту-договір) із терміном оренди два роки одинадцять місяців. Підписаною сторонами 25.10.2017 додатковою угодою до договору строк його дії було продовжено до 02.11.2017. Відповідно до постанови Харківського апеляційного господарського суду у справі № 920/120/18 від 16.08.2018 договір був продовжений на той самий строк і на тих умовах, які передбачені договором. На думку позивача договір з урахуванням постанови апеляційного суду був продовжений до 02.10.2020 року. Відповідач, незважаючи на закінчення строку дії договору, та неодноразові повідомлення позивача не звільнив орендоване приміщення, що і змусило позивача звернутися до суду із позовом.

Відповідач заперечує проти позову з огляду на те, що відповідно до пункту 10.7 договору сторони погодили строк його дії з 27.11.2012 по 27.10.2017. Тому з урахуванням додаткової угоди від 25.10.2017 та постанови апеляційного суду строк дії договору закінчується 27.10.2022 року та у позивача відсутні підстави вимагати звільнення приміщення відповідачем.

Суд ухвалою від 21.04.2021 відкрив провадження у справі та визначив розглядати справу за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого засідання.

24.05.2021 відповідач подав відзив на позов, 08.06.2021 позивач подав відповідь на відзив. Заяви по суті залучені до матеріалів справи.

Позивач подавав у судові засідання клопотання про проведення розгляду справи за відсутності його представника.

Суд ухвалою від 24.05.2021 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті у судове засідання.

Представник відповідача 24.06.2021 подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із його зайнятістю в іншому судовому процесі, підтвердивши клопотання відповідними доказами. Суд задовольнив клопотання та відклав судове засідання на 14.07.2021.

У судове засідання 14.07.2021 представник відповідача знову подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із занятістю в іншому процесі. При цьому доказів на підтвердження свого клопотання відповідач суду не подав.

Відповідно до ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Також частиною другою статті 195 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами.

Суд звертає увагу, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи вищезазначене, установлені законом строки розгляду справи по суті, суд відмовляє у задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

27.11.2014 між ФОП Зуєвою А.І. та відповідачем був укладений договір оренди приміщення, за умовами якого орендар прийняла нежитлову будівлю павільйону автобусної зупинки за адресою: м. Путивль, вул. Куйбишева, 4а. Відповідно до п.8.1 договору термін оренди складає два роки одинадцять місяців, а у пункті 10.7 договору сторони визначили: договір діє з 27 листопада 2012 по 27 жовтня 2017.

Приміщення передано в оренду на підставі рішення позивача від 27.11.2014 (аркуш справи 14).

Факт укладання договору сторонами не заперечується.

Приміщення передано відповідачем орендарю згідно акту приймання-передачі основних засобів 27.11.2014 (аркуш справи 12).

22.06.2017 сторони уклали додаткову угоду до договору, відповідно до якої у тексті договору прізвище орендаря змінено на прізвище ОСОБА_1 та назва вулиці Куйбишева змінена на вулиця Глухівська (аркуш справи 17).

25.10.2017 сторони уклали додаткову угоду до договору, якою було продовжено термін дії договору оренди до 02.11.2017 (аркуш справи 18).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду у справі № 920/120/18 від 16.08.2018 (залишена без змін відповідно до Постанови Верховного Суду від 11.12.2018) договір був продовжений на той самий строк і на тих умовах, які передбачені договором.

На думку позивача, строк дії договору був продовжений на 2 роки 11 місяців, що з урахуванням додаткової угоди від 25.10.2017 складає з 02.11.2017 по 02.10.2020.

28.01.2019 позивачем був складений проект додаткової угоди, відповідно до якого запропоновано викласти пункт 10.7 у редакції : договір діє з 03.11.2017 по 02.10.2020. Проект додаткової угоди не підписаний відповідачем. При цьому суд звертає увагу на той факт, що позивач не подав доказів на підтвердження факту направлення зазначеного проекту для підписання відповідачу, а лише зазначив у позові, що позивач не з`явився для підписання додаткової угоди.

01.09.2020 позивач направив відповідачу повідомлення про припинення договору 02.10.2020 та вимогу про звільнення приміщення відповідно до пункту 5.8 договору у 5-ти денний термін шляхом складання акту здачі-приймання. Лист отриманий відповідачем 10.09.2020 (аркуш справи 37-38).

Відповідач надіслала відповідь на лист позивача, в якому повідомила, що на її думку строк дії договору був продовжений за постановою суду на період з 02.11.2017 по 27.10.2022 на 4 роки 11 місяців та 25 днів, так як пунктом 10.7 договору було визначено, що договір діє з 27.11.2012 по 27.10.2017. Також додатковою угодою від 25.10.2017 строк його дії був продовжений до 02.11.2017.

02.10.2020 позивач надіслав відповідачу лист-вимогу про розірвання договору оренди та звільнення приміщення. Лист отриманий відповідачем 08.10.2020 (аркуш справи 40-41).

У зв`язку із тим, що відповідач не звільнила приміщення за договором оренди, продовжує здійснювати у ньому підприємницьку діяльність, позивач звернувся до суду із позовом.

Заперечення відповідача полягають у наступному: позивач не надав доказів на підтвердження виникнення у нього права власності на спірне приміщення, не довів наявність у нього права на звернення до суду із вимогою про витребування майна; строк дії договору закінчується лише 27.10.2022.

Таким чином, з урахуванням визначеного позивачем предмету та підстав позову, поданих відповідачем заперечень, до переліку питань, які необхідно встановити суду, відносяться: коли закінчився строк дії договору оренди із урахування додаткової угоди до договору від 25.10.2017 та постанови Харківського апеляційного господарського суду у справі № 920/120/18 від 16.08.2018; чи виникло у позивача право вимоги щодо зобов`язання відповідача повернути орендоване за договором приміщення.

Щодо права власності на орендоване приміщення:

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.05.2021 власником орендованого приміщення є територіальна громада м. Путивль в особі Путивльської міської ради (аркуш справи 88).

Щодо строку дії договору оренди:

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 631 ЦК України встановлює, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Статтею 795 ЦК України встановлено, що передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Також Закон України «Про оренду державного та комунального майна» № 2269-ХІІ , який діяв на момент укладання договору оренди між сторонами, передбачає, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Стаття 12 зазначеного Закону встановлює, що договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору. Також відповідно до статті 13 Закону передача об`єкта оренди орендодавцем орендареві здійснюється у строки і на умовах, визначених у договорі оренди.

Для визначення строку закінчення дії договору оренди суду необхідно встановити строк набрання договором чинності.

Судом при дослідженні тексту договору встановлено, що дійсно у тексті договору є неузгодження, а саме пункт 8.1 визначає, що термін оренди складає два роки одинадцять місяців, а у пункті 10.7 передбачено, що договір діє з 27.11.2012 по 27.10.2017. При цьому, датою укладення та підписання договору, яка визначена на його перший сторінці, є 27.11.2014.

Діюче законодавство надає право розповсюдити дію договору на відносини, які виникли до його укладання. При цьому у самому договорі сторони повинні прямо зазначити про це. У спірному договорі сторони навпаки чітко визначили у пункті 10.5, що цей договір набирає чинності з моменту початку терміну оренди.

Також у пункті 5.1 договору встановлено, що вступ орендаря у володіння та користування приміщенням настає одночасно з підписанням сторонами договору, тому початок терміну оренди не може бути раніше, ніж момент передачі об`єкта оренди орендодавцю .

Об`єкт оренди був переданий відповідачу 27.11.2014, що зафіксовано в акті прийняття-передачі основних засобів, який підписано сторонами без зауважень. Також відповідачем не подано суду доказів, які б підтверджували факт користування об`єктом оренди до 27.11.2014.

Тому суд дійшов висновку, що договір набрав чинності 27.11.2014 з терміном оренди два роки одинадцять місяців. Враховуючи додаткову угоду до договору, якою продовжено строк його дії до 02.11.2017, та Постанову Харківського апеляційного господарського суду у справі № 920/120/18 від 16.08.2018, відповідно до якої договір визнаний продовжений на той саме строк та на тих же умовах, суд погоджується із позицією позивача, що строк договору оренди є з 02.11.2017 по 02.10.2020.

У зв`язку із вищевикладеним суд відхиляє позицію відповідача щодо набрання чинності договором з 27.11.2012 та його дії до 02.11.2017 протягом 4 років 11 місяців 25 днів. Крім цього суд бере до уваги що, відповідно до статті 793 ЦК України в редакції Закону № 501-V від 20.12.2006 договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню. Правові наслідки недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення передбачені статтею 220 ЦК України у вигляді нікчемності договору.

Щодо права позивача вимагати повернення орендованого майна:

Як встановлено судом, строк дії договору оренди закінчився 02.10.2020.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» № 2269-ХІІ , який діяв на момент укладання договору оренди між сторонами, договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Статтею 27 зазначеного Закону встановлено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Порядок повернення орендованого майна визначений у пунктах 5.8-5.10 договору, а саме орендар зобов`язаний протягом п`яти робочих днів з моменту закінчення терміну оренди звільнити об`єкт оренди та передати його орендодавцю за актом здачі-приймання, який підписується представниками сторін. Об`єкт оренди вважається фактично повернутим орендодавцю з моменту підписання акту здачі-приймання.

Позивач з урахуванням приписів договору 01.09.2020 надіслав відповідачу повідомлення про не продовження договору після закінчення терміну його дії (аркуш справи 37-38). Також 02.10.2020, 06.11.2020 позивач надсилав відповідачу претензії-вимоги про звільнення орендованого приміщення, які були отримані відповідачем (аркуш справи 40-41,43-44). Відповідач об`єкт оренди за актом приймання-передачі не повернув позивачу.

Враховуючи встановлений судом факт закінчення терміну оренди приміщення за договором, невиконання відповідачем обов`язку щодо його повернення суд дійшов висновку про порушення прав позивача, правильно обраний ним спосіб захисту права та задоволення позову у повному обсязі.

Розподіл судових витрат між сторонам.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що судом позовні вимоги позивача до відповідача задоволені, то на відповідача покладаються витрати позивача із сплати судового збору.

Керуючись ст. ст.123, 129, 130, 185, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області (вул. Князя Володимира, 50, м. Путивль, Сумська область, 41500, ) до Фізичної особи підприємця Семенець Альони Іванівни ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про зобов`язання вчинити дії задовольнити.

2. Зобов`язати Фізичну особу підприємця Семенець Альону Іванівну повернути приміщення нежитлової будівлі павільйону автобусної зупинки за адресою: м. Путивль, вул. Глухівська, 4а шляхом підписання акту прийманняпередачі.

3. Стягнути з Фізичної особи підприємця Семенець Альони Іванівни ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області (вул. Князя Володимира, 50, м. Путивль, Сумська область, 41500, ) 2270,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

4. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повні реквізити сторін зазначені у п. 3 резолютивної частини даного рішення.

Повне судове рішення складено 23.07.2021

Суддя О.Ю. Резніченко