ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2021 року м.Дніпро Справа № 904/349/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Іванова О.Г., Чус О.В.

Розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Державного підприємства "Антонов" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2021 (повний текст складено та підписано 01.02.2021р. суддя Ніколенко М.О.) та на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2021 (повний текст складено та підписано 22.02.2021р. суддя Ніколенко М.О.) у справі №904/349/20

за первісним позовом Державного підприємства "Антонов", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенкор", м. Дніпро

про стягнення 103 475,88 грн.

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенкор", м. Дніпро

до Державного підприємства "Антонов", м. Київ

про стягнення 271 947,34 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Державне підприємство "Антонов" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенкор" про стягнення штрафу у розмірі 32 760 грн. та пені у розмірі 19 883,88 грн. за порушення строків поставки товару; стягнення штрафу у розмірі 50 832 грн. за поставку товару неналежної якості.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Стенкор" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із зустрічним позовом до Державного підприємства "Антонов" про стягнення суми основного боргу у розмірі 254 160 грн., 3% річних у розмірі 9971,83 грн. та пені у розмірі 7815,51 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2021 у справі №904/349/20 первісний позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенкор" на користь Державного підприємства "Антонов" пеню у розмірі 702 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 14,26 грн. Відмовлено у задоволенні первісних позовних вимог про стягнення пені у розмірі 19 181,88 грн., штрафу у розмірі 32 760 грн. за порушення строків поставки товару та штрафу у розмірі 50832 грн. за поставку товару неналежної якості.

Зустрічний позов задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства "Антонов" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенкор" суму основного боргу у розмірі 254 160 грн., 3% річних у розмірі 9 618,09 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 956,67 грн. Відмовлено у задоволенні зустрічних позовних вимог про стягнення 3% річних у розмірі 353,74 грн. та пені у розмірі 7 815,51 грн.

Додатковим рішенням від 09.02.2021 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенкор" про стягнення витрат на правову допомогу задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства "Антонов" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенкор" витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 32 220,21 грн. Відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенкор" про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 779,79 грн.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням, Державне підприємство "Антонов" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в повному обсязі, ухвалити нове рішення, яким задовольнити первісний позов в повному обсязі, а у задоволенні зустрічного відмовити в повному обсязі.

Не погодившись з додатковим рішенням, Державне підприємство "Антонов" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції в повному обсязі, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні витрат на правничу допомогу.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Антонов" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2021 обґрунтовано настуним:

- внаслідок невірного встановлення обставин справи та неправильного дослідження й оцінки доказів, поданих ДП «АНТОНОВ», суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що Договір поставки №10.2353.2019 від 11.06.2019р. було укладено 07.09.2019р., а не 05.07.2019р., що в подальшому відобразилося по всій структурі рішення суду та лягло в основу неправильного вирішення питання щодо розміру належних до стягнення пені та штрафів на користь ДП «АНТОНОВ». При цьому, судом першої інстанції не було, зокрема, застосовано норми матеріального права, що підлягали застосуванню при вирішенні спору.

Детальна інформація про закупівлю №3939350 від 25.04.2019 та її результати розміщується в мережі інтернет за посиланням https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2019-07-09-000247-b і була оприлюднена 09.07.2019.

Факт укладання Договору саме 05.07.2019 підтверджується також оригіналом екземпляру Договору, який ДП «АНТОНОВ» надіслало на адресу суду для огляду разом із супровідним листом №126/3064-20 від 13.03.2020.

Звіт про договір про закупівлю, Інформація про зміну істотних умов Договору, посилання на інтернет-сторінку детальної інформації про закупівлю №3939350 від 25.04.2019, оригінал Договору, надалий ДП «АНТОНОВ» до суду, є єдиними належними та допустимими доказами в підтвердження обставини укладання Договору саме 05.07.2019.

- помилкові висновки суду спростовуються відсутністю належного доказу повідомлення від ТОВ «СТЕНКОР» про дострокову поставку товару 06.09.2019, а також встановленою суб`єктам господарювання забороною здійснювати поставку товару без укладення договору, окрім випадків, визначених відповідним законом. З цього слідує, що Договір було укладено 05.07.2019, а не 07.09.2019.

- оскільки Договір було укладено 05.07.2019, тому термін поставки товару за Специфікацією №1 сплив 03.09.2019 включно, а не 06.11.2019, як помилково вказує суд; термін поставки товару за Специфікацією №2 сплив 04.08.2019 включно, а не 07.10.2019.

Судом першої інстанції взагалі не було надано правової оцінки листу ДП «АНТОНОВ» №169/10098-19 від 30.08.2019.

- судом не прийнято в якості доказу копію комерційної пропозиції ТОВ «СТЕНКОР» №403 від 17.10.2019, наданої у відповідь на вищезазначений лист ДП «АНТОНОВ».

Дана комерційна пропозиція виходячи зі змісту статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», вважається електронним документом.

- комерційна пропозиція №403 від 17.10.2019 ТОВ «СТЕНКОР» була відправлено з електронної адреси . Так, згідно профілю організації ТОВ «СТЕНКОР», що міститься за посиланням https://dozorro.org/profile/UA-EDR-41557466/4/го1е2.

Вказана обставина достовірно підтверджує протиправність та незаконність тверджень ТОВ «СТЕНКОР» про не направлення ним комерційної пропозиції на електронну адресу ДП «АНТОНОВ» і хибне підтримання таких тверджень судом.

- єдиним допустимим доказом, що підтверджує обставину повернення ДП «АНТОНОВ» на адресу, вказану ТОВ «СТЕНКОР», 2 (двох) одиниць товару, є чек та експрес-накладна ТОВ «Нова Пошта» №7598.

- повернутий ДП «АНТОНОВ» товар, так ще і за рішенням суду намагається стягнути його повну вартість в розмірі 254 160,00 грн., а також надумані штрафні санкції, тобто умисно спричинити збитки державному підприємству оборонно-промислового комплексу. Факт повернення ДП «АНТОНОВ» згідно експрес-накладної №7598 та чеку ТОВ «Нова Пошта» від 29.10.2019 на адресу ТОВ «СТЕНКОР» непридатного для цільового використання товару є наслідком одержання ДП «АНТОНОВ» від ТОВ «СТЕНКОР» комерційної пропозиції №403 від 17.10.2019 у відповідь на лист №169/12043-19 від 16.10.2019.

- ДП «АНТОНОВ» зауважує, що судом першої інстанції не вказано який саме нормативно-правовий акт було порушено ДП «АНТОНОВ».

- Згідно обставин справи та доказів, що їх підтверджують, вхідний контроль поставленого товару ДП «АНТОНОВ» було здійснено на протязі 15 робочих днів з дати Фактичної поставки товару за видатковими накладними від 06.09.2019 та 07.09.2019, по результатам якого було складено Акт перевірки вйробів від 25.09.2019.

Враховуючи викладене, а також положення пункту 6.2. Договору та пункту1 Специфікації №1, товар не вважається поставленим, зобов`язання з оплати товару у строк 15 календарних днів у ДП «АНТОНОВ» не виникло взагалі, оскільки товар не пройшов вхідний контроль.

- Оскільки товар за Специфікацією №1 у кількості 2 шт., а саме АУ-1056 за №0480092 та №0780263 на загальну суму 254 160,00 грн. виявились несправними та такими, що не відповідають технічним умовам і не можуть бути визнані придатними до експлуатації, то з урахуванням положень частини другої статті 678 Цивільного кодексу України ДП «АНТОНОВ» запропонувало ТОВ «СТЕНКОР» направити уповноваженого представника для вирішення питання щодо усунення зауважень або заміни Агрегатів управління АУ-01056 на кондиційні вироби згідно листа №169/12043-19 від 16.10.2019, про який йшлося раніше.

- ДП «АНТОНОВ» в даному спорі має беззаперечне право відмовитися від прийняття товару, поставленого ТОВ «СТЕНКОР» з порушенням строків, визначених Договором, за видатковими накладними від 06.09.2019 та від 07.09.2019, а саме Агрегатів управління АУ-1056 і така відмова є правомірною.

З урахуванням цього, у ТОВ «СТЕНКОР» відсутнє, право вимоги щодо прийняття та оплати товару.

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Антонов" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2021 обґрунтовано настуним:

- згідно вступних частин ухвал суду першої інстанції від від 05.08.2020, від 15.09.2020, від 13.10.2020, від 01.12.2020 адвокат Сухомлин О.В. виступала представником ТОВ «СТЕНКОІР» на підставі Договору №16/01. Жодної вказівки на те, що адвокат уповноважений діяти на підставі Договору від 05.03.2020 чи Договору-доручення ухвали не містять.

- адвокат Сухомлин О.В. діяла на підставі виключно Договору №16/01. а не Договору від 05.03.2020 чи Договору-доручення.

- ТОВ «СТЕНКОР» та адвокат Сухомлин О.В., яка здійснювала представництво на підставі Договору №16/01, не надали належних та допустимих доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості за Договором №16/01.

Долучені ТОВ «СТЕНКОР» до заяви про стягнення витрат на правничу допомогу документи складені на виконання іншого договору, а саме Договору від 05.03.2020, тому ці докази вважаються неналежними та недопустимими.

- В матеріалах справи відсутні додаткові-угоди до Договору №16/01, які б підтверджували розмір винагороди адвоката Сухомлин О.В., відсутній перелік наданих послуг, умови і порядок розрахунків та інші документи, складені на виконання умов Договору №16/01.

- ДП «АНТОНОВ» не отримувало від ТОВ «СТЕНКОР» чи безпосередньо від адвоката Сухомлин О.В. чи з суду копії відповідної довіреності, виданої на ім`я адвоката, чи безпосередньо копії ордеру адвоката, що унеможливлює встановлення факту здійснення представництва інтересів ТОВ «СТЕНКОР» адвокатом Сухомлин О.В.

- відзив на позовну заяву від 10.03.2020, клопотання про витребування доказів від 10.03.2020 та зустрічний позов від 10.03.2020 підписані та подані директором ТОВ «СТЕНКОР» Гаманом С.М., а не безпосередньо адвокатом Сухомлин О.В., що унеможливлює достовірно встановлення факту вкладання та подання їх саме адвокатом; Відповідь на відзив на зустрічний позов від 23.07.2020 та заперечення на клопотання про долучення доказів від 10.11.2020 підписані та направлені на адресу ДП «АНТОНОВ» безпосередньо адвокатом Сухомлин О.В., що підтверджується конвертом та описом вкладення, які знаходяться у ДП «АНТОНОВ». Враховуючи це, неможливо достовірно встановити та довести які саме заяви по суті спору та заяви з процесуальних питань готував та подавав адвокат, а які директор ТОВ «СТЕНКОР»:

заперечення на відповідь на відзив відсутнє у ДП «АНТОНОВ». Такого документу ДП «АНТОНОВ» не отримувало;

щодо вартості участі адвоката у судових засіданнях в розмірі 2500,00 грн. скаржник вкаузує, що сплачувати 2500,00 грн. за одне судове засідання, яке відбулось або не відбулось в тому ж розмірі, суперечить принципам добросовісності та розумності.

- витрати на правничу допомогу не пов`язані з розглядом справи, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами;

розмір витрат є необгрунтованим та непропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову:

- судове рішення по суті спору було ухвалено судом першої інстанції 20.01.2021, тому відповідні докази понесеного розміру судових витрат в даній справі, в тому числі й витрат на професійну правничу допомогу, повинні бути надані ТОВ «СТЕНКОР» в термін до 25.01.2021 включно.

Заява ТОВ «СТЕНКОР» про стягнення витрат на правничу допомогу і датована 25.01.2021, ДП «АНТОНОВ» не володіє інформацією про те, яким чином її було подано до суду, зокрема, безпосередньо через канцелярію або відправлено поштою чи кур`єром.

Ухвалою суду першої інстанції від 01.02.2021 про прийняття заяви ТОВ «СТЕНКОР» про розподіл судових витрат та призначення її до розгляду вказано, що заява надійшла через канцелярію суду 27.01.2021.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

У відзиві на апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Стенкор" вказує, що:

- насправді вказаний вище Договір було підписано Відповідачем 07.09.2019 року, відповідно, саме з цієї дати (07.09.2019) договір є укладеним, так як сторони дійшли згоди з усіх умов даного Договору саме 07.09.2019 року, про шо свідчить особистий підпис Відповідача із зазначенням дати вчинення такого підпису. Підтвердженням цьому є ОРИГІНАЛ ДОГОВОРУ ПОСТАВКИ №10.2353.2019

- правильним є висновок суду першої інстанції про те, що з урахуванням положень п. 4.2 договору та умов специфікацій, строк виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором з поставки товару за специфікацією №1 настав 06.11.2019, специфікацією № 2 настав 07.10.2019.

- Отримувач зобов`язаний викликати для участі у продовженні приймання продукції та складання двостороннього акта представника виробника (відправника) з іншого міста, якщо це передбачено в основних та особливих умовах поставки, інших обов`язкових правилах та договорі.

Покупцем такі акти, передбачені Інструкціями П-6 та П-7 не складалися, представник постачальника на процедуру приймання продукції не викликався, як і представник бюро експертиз чи інший спеціалісту відповідній галузі.

- вважати поставлений ТОВ «СТЕНКОР» на адресу ДП «АНТОНОВ» товар саме товаром неналежної якості, немає жодних обґрунтованих підстав.

- ТОВ «Стенкор» були долучені до матеріалів справи копії видаткових накладних, підписаних з боку Апелянта належним чином, відповідно, останній набув права власності на товар і повинен сплатити його вартість.

- як зазначено судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні, відповідачем було заявлено клопотання про витребування від позивача оригіналу комерційної пропозиції № 403 від 17.10.2019 та доказів направлення листа № 169/12043-19 від 16.10.2019 року.

Однак, Апелянтом не було надано оригіналу даного доказу, відповідно, керуючись нормами чинного ГПК України, суд правильно не взяв до уваги даний доказ

- апелянт зазначив, що має право відмовитися від прийняття та оплати товару, поставленого ТОВ «СТЕНКОР» з порушення строків за видатковими накладними від 06.07.2019 року та 07.09.2019 року.

Однак, по-перше, строки поставки не порушені (з огляду на факт укладення договору саме 07.09.2019 року), по-друге, таке право не було реалізовано Апелянтом, навпаки, останній прийняв даний товар без зауважень та заперечень, відповідно, підстав відмовлятися від товару, який раніше було прийнято, у Апелянта немає.

У відзиві на апеляційну скаргу на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Стенкор" вказує, що:

- неодноразово в судових засіданнях зазначав про те, що ним в подальшому будуть подані відповідні докази понесення витрат на правничу допомогу. Крім того, у зустрічному позові ТОВ «СТЕНКОР» зазначило перед прохальною частиною позову наступне: «Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи: судовий збір у розмірі 4079,21 грн., витрати на правову допомогу орієнтовно складатимуть 50000,00 грн., детальний розрахунок і підтвердження понесення яких будуть надані Позивачем за зустрічним позовом в подальшому.»

У відзиві на первісний позов ТОВ «СТЕНКОР» також вказало наступне: «Орієнтовний розрахунок судових витрат: витрати на правову допомогу орієнтовно складатимуть 40 000,00 грн., докази понесеним яких будуть надані суду у передбаченому законом порядку в подальшому, по факту здійснення таких витрат.

- заяву про стягнення витрат на правничу допомогу ТОВ «СТЕНКОР» було подано 25.01.2021 року, тобто протягом 5-ти днів з моменту ухвалення судом рішення по справі №904/349/20.

- ДП «АНТОНОВ» не заявляло до суду першої інстанції жодного клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, навіть жодних заперечень на заяву про стягнення таких витрат не подавало.

- зазначені види правової допомоги були надані саме Адвокатським об`єднанням «Адвокатська компанія «Клименко і партнери», що підтверджується актом від 22.01.2021 року приймання - передачі наданої правової допомоги за Договором про надання правової допомоги від 05 березня 2020 року, укладеного з ТОВ «Стенкор».

Дані обставини не заперечуються ні адвокатом Сухомлин О.В., ні ТОВ «СТЕНКОР», ні АО «Адвокатська компанія «Климснко та партнери».

Договір між ТОВ «СТЕНКОР» та АО «Адвокатська компанія «Клименко та партнери» був укладений 05.03.2020 року, і всі послуги/роботи, зазначені в заяві про стягнення витрат на правничу допомогу, були надані саме на виконання цього Договору, після його укладення.

Адвокат Сухомлин О.В. представляла інтереси ТОВ саме на підставі договору про надання правової допомоги від 05.03.2020 року між ТОВ «СТЕНКОР» та АО «Адвокатська компанія «Клименко та партнери», договору-доручення від 05.03.2020 року на адвоката Сухомлин О.В.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.03.2021 апеляційну скаргу Державного підприємства "Антонов" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2021 було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.03.2021 у задоволенні клопотання Державного підприємства "Антонов" про поновлення строку на апеляційне оскарження додаткового рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2021 - відмовлено. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Антонов" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2021 у справі №904/349/20. Розгляд апеляційної скарги ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

02.04.2021 до канцелярії суду апеляційної інстанції від скаржника надійшла заява про усунення недоліків, до якої на виконання ухвали суду додано відповідні докази.

У зв`язку з перебуванням на лікарняному судді Антоніка С.Г., на підставі розпорядження керівника апарату суду №703/21 від 07.04.2021, проведено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2021 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Дарміна М.О. (доповідач), суддів: Березкіну О.В., Іванова О.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.04.2021 задоволено клопотання Державного підприємства "Антонов" про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2021 у справі №904/349/20. Поновлено строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Антонов" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2021 у справі №904/349/20. Розгляд апеляційної скарги ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

У зв`язку з виходом з лікарняного судді-члена колегії Антоніка С.Г., 29.04.2021 справу №904/349/20 передано на розгляд раніше визначеній колегії суддів у складі: головуючого судді Дарміна М.О. (доповідач), суддів: Березкіної О.В., Антоніка С.Г.

Ухвалою суду від 21.05.2021 приєднано апеляційну скаргу Державного підприємства "Антонов" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2021 для сумісного розгляду до апеляційної скарги Державного підприємства "Антонов" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2021 у справі №904/349/20. Справу №904/349/20 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Дарміна М.О. (доповідача), судді: Березкіна О.В., Антонік С.Г.

У зв`язку з перебуванням у відпустці суддів Антоніка С.Г. та Березкіної О.В., на підставі розпорядження керівника апарату суду №1859/21 від 23.07.2021, проведено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.07.2021 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Дарміна М.О. (доповідач), суддів: Іванова О.Г., Чус О.В.

Ухвалою суду від 28.07.2021 вищезазначеною колегією суддів справу № 904/349/20 прийнято до свого провадження.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА (ЗА ПЕРВІСНИМ ПОЗОВОМ).

Позивач зазначив, що 05.07.2019 між Державним підприємством "Антонов" (надалі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Стенкор" (надалі - продавець) був укладений договір поставки № 10.2353.2019 від 11.06.2019 (надалі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору, продавець зобов`язується поставити комплектуючі вироби, (надалі - товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах, які визначені в даному договорі.

Згідно з п. 1.2 договору, номенклатура, кількість, ГОСТ/ТУ, ціна одиниці товару визначається специфікацією № 1, яка є невід`ємною частиною договору.

Пунктом 3.1 договору встановлена, що ціна за одиницю товару, що поставляється по даному договору, визначена у специфікації № 1 і включає в себе податки та збори, а також вартість тари, упаковки і маркування та доставки товару.

Пунктом 3.1 договору визначено, що загальна сума договору складає 508 320 грн.

Позивач зазначив, що сторонами, 07.09.2020 було укладено додаткову угоду № 1 до договору.

Відповідно до п. 2 додаткової угоди № 1, сума договору збільшується на суму додатку № 1 та складає 976 320 грн. з ПДВ.

Позивач стверджує, що на виконання умов договору, між сторонами, 07.09.2020 було підписано специфікації № 1 на суму 508 320 грн. та № 2 на суму 468 000 грн.

У вказаних специфікаціях сторони погодили номенклатура, кількість, ГОСТ/ТУ, ціну одиниці, строк оплати товару.

Пунктом 4.1 договору встановлено, що поставка за цим договором здійснюється відповідно до правил «Інкотермс» в редакції 2010 року і приймається сторонами на умовах: DDP - склад покупця (Україна, м. Київ, вул. Академіка Туполєва, 1, індекс 03062).

Згідно з п. 4.2 договору, термін поставки товару вказаний у специфікації № 1, але не повинен перевищувати 60 календарних днів з моменту підписання договору. Допускається дострокова поставка товару з обов`язковим повідомленням покупця.

Так, у специфікації № 1 до договору був встановлений термін поставки товару - 60 календарних днів з моменту підписання договору; у специфікації № 2 - 30 календарних днів з моменту підписання договору.

Позивач зазначає, що з урахуванням дати підписання сторонами договору - 05.07.2019, термін поставки товару за специфікацією № 1 сплив 03.09.2019, за специфікацією № 2 - 04.08.2019.

Однак, за твердженням позивача, відповідачем було порушено зобов`язання за договором та поставлено товар з порушенням строків. Внаслідок цього, на підставі пункту 8.3. договору позивачем було нараховано пеню у розмірі 0,1 % від вартості непоставленого товару за загальний період з 04.09.2019 по 16.10.2019 у розмірі 19 883,88 грн. та штраф у розмірі 32 760 грн.

Крім того позивач стверджує, що відповідачем було порушено зобов`язання за договором з поставки товару належної якості.

Так, позивачем зазначено, що за результатами вхідного контролю агрегатів управління АУ 1056, які було поставлено відповідачем по специфікації № 1 до договору, покупцем було складено акт перевірки виробів від 25.09.2019.

Відповідно до даного акту, в лабораторії були отримані такі дані: агрегат управління АУ 1056 заводський номер №0480092 та агрегат управління АУ 1056 заводський номер №0780263 виявилися несправними, при увімкненні автопілоту вали РМ крену і тангажу йдуть на вимкнення, а агрегат управління АУ 1056 заводський номер №110166 та агрегат управління АУ 1056 заводський номер №640115 виявилися справними, але такими, що потребують регулювання. Жоден із агрегатів не відповідають технічним умовам і не можуть бути визнані придатними до експлуатації.

Позивачем вказано, що за результатами випробувань ним було видано свідоцтва від 10.10.2019 про несправність та непридатність агрегату управління АУ 1056 заводський номер №0780263 та агрегату управління АУ 1056 заводський номер №0480092 до експлуатації.

Згідно пункту 7.1.3. договору, у разі якщо поставлений товар не відповідає якості/кількості, продавець зобов`язаний своїми силами і за власний рахунок замінити неякісний товар на якісний або допоставити товар протягом 20 (двадцяти) робочих днів з дати отримання письмової вимоги від Покупця.

Позивач зазначив, що направив на адресу відповідача лист за вих. №169/12043-19 від 16.10.2019, в якому повідомив про несправність агрегатів управління АУ 1056 заводський номер № 0480092 та заводський номер № 0780263, з проханням направити уповноваженого представника відповідача для вирішення питань щодо усунення зауважень або заміни агрегатів управління на кондиційні вироби.

У відповідь на даний лист відповідач направив позивачу комерційну пропозицію №403 від 17.10.2019 з проханням направити на його адресу непридатні до експлуатації агрегати управління для перевірки отриманих зауважень при проведення вхідного контролю.

Позивач наполягає на тому, що, в порушення вимог пункту 7.1.3. договору, відповідач не замінив неякісний товар на якісний, а тому 19.11.2019 позивачем було направлено на адресу відповідача лист за вих. №169/13480-19 від 19.11.2019 про відмову від поставки агрегату управління 1056 у кількості 2 шт.

Позивачем вказано, що ним було повернуто покупцю несправні агрегати. При цьому, первісно позивач стверджував, що такі агрегати були повернуті відповідачу за видатковою накладною № 169-203-115 від 25.11.2019.

У письмових поясненнях № 126/8722-20 від 12.10.2020 (том 2 а.с. 103) представник Державного підприємства "Антонов" просив виключити видаткову накладну (зворотню) № 169-203-115 від 25.11.2019 із числа доказів і не досліджувати її.

В цих же письмових поясненнях представник Державного підприємства "Антонов" зазначив, що дві одиниць неякісного товару були направлені продавцю через поштове підприємство ТОВ «Нова Пошта» за експрес - накладною № 7598.

За поставку товару неналежної якості позивачем було нараховано штраф у розмірі 50832 грн.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА (ЗА ПЕРВІСНИМ ПОЗОВОМ).

Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог за таких обставин.

Відповідач наполягає на тому, що договір поставки № 10.2353.2019 від 11.06.2019 був підписаний зі сторони продавця саме 07.09.2019, а не 05.07.2019, як вказано позивачем. На підтвердження цього відповідач надав копію власного екземпляру договору.

За таких обставин, за розрахунком відповідача, строк поставки товару за специфікацією № 1 настав 06.11.2019, за специфікацією № 2 - 07.10.2019. Відповідач наполягає на тому, що поза встановленими межами строку поставки ним було поставлено тільки товар за специфікацією № 2 на суму 78 000 грн.

При цьому, за твердженням відповідача, таке прострочення виникло внаслідок прийняття ним рішення про зупинення поставки позивачу товару через невиконання останнім зобов`язань з оплати вже поставленого товару.

Також відповідач заперечив проти факту поставки ним покупцю неякісного товару. Відповідач вказав, що покупець здійснював приймання товару з порушенням вимог Інструкції П-7. Покупцем не складався акт про фактичну якість одержаного товару за участю представників відповідача чи галузевої інспекції з якості/експерта бюро товарних експертиз, в якому б вказувалась вся інформація, визначена як обов`язкова у відповідності до п. 28-30 Інструкції П-7.

Відповідач наполягає на тому, що при прийманні продукції від позивача не надходило жодних вимог про заміну, допоставку, доукомплектування продукції, що свідчить про беззаперечне її прийняття.

Свідоцтва про результати випробувань від 10.10.2019 та акт перевірки виробу від 25.09.2019, за твердженням відповідача, не є належними та допустимими доказами наявності факту поставки продукції неналежної якості.

Крім того, відповідач наполягає на тому, що не отримував лист позивача № 169/12043-19 від 16.10.2019 та не складав та не направляв покупцю комерційну пропозицію № 403 від 17.10.2019.

За таких обставин, відповідачем було заявлено клопотання про витребування від позивача оригіналу комерційної пропозиції № 403 від 17.10.2019 та доказів направлення листа № 169/12043-19 від 16.10.2019.

Також відповідач заперечив проти отримання ним агрегатів у кількості 2 одиниці за видатковою накладною № 169-203-115 від 25.11.2019 або за експрес - накладною №7598. Відповідач вказав, зокрема, на відсутність у вказаних документах підпису повноваженого представника продавця.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА (ЗА ЗУСТРІЧНИМ ПОЗОВОМ).

Позивач за зустрічним позовом вказав, що на виконання умов договору ним було поставлено покупцю товар на загальну суму 976 320 грн., що підтверджується видатковими накладними № РН-19107 від 06.09.2019, № РН-119108 від 07.09.2019, № РН-119114 від 07.09.2019, № РН-119113 від 07.09.2019, № РН-119137 від 17.10.2019.

Відповідно до п. 6.2 договору, оплата за товар (партію товару) здійснюється у порядку, зазначеному у специфікації до договору поставки.

Так, за умовами специфікацій № 1 та № 2, оплата за товар за даними специфікаціями здійснюється шляхом перерахунку 100% від вартості товару на розрахунковий рахунок продавця на підставі виставленого продавцем рахунку протягом 15 календарних днів після поставки товару та позитивного висновку результатів вхідного контролю на території покупця.

За розрахунком позивача, строк виконання покупцем зобов`язань зі сплати вартості поставленого товару є таким, що настав.

Однак, відповідач за зустрічним позовом, за твердженням позивача, порушив свої зобов`язання за договором та не оплатив отриманий товар у встановлені строки у повному обсязі. Платіжним дорученням № 7482 від 09.12.2019 відповідачем було оплачено товар, поставлений за ВН № РН-19107 від 06.09.2019 та № РН-119114 від 07.09.2019; платіжним дорученням № 279 від 28.01.2020 - поставлений за ВН № РН-119113 від 07.09.2019 та № РН-119137 від 17.10.2019.

Товар, поставлений за ВН № РН-119108 від 07.09.2019 на суму 254 160 грн., за твердженням позивача, покупцем оплачено не було.

За порушення покупцем строків виконання грошових зобов`язань, позивач нарахував до сплати 3% річних у розмірі 9 971,83 грн. та пеню у розмірі 7 815,51 грн.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА (ЗА ЗУСТРІЧНИМ ПОЗОВОМ).

Відповідач заперечив проти задоволення зустрічних позовних вимог за таких обставин.

Відповідача вказав, що за умовами договору оплата поставленого товару мала бути здійснена на протязі 15 календарних днів після отримання позитивного висновку вхідного контролю. Вхідний контроль, в свою чергу, здійснюється покупцем на протязі 15 календарних днів.

За таких обставин, за розрахунком відповідача, строк оплати товару, поставленого за специфікацією № 1, сплив 10.10.2019; товару, поставленого 07.09.2019 за специфікацією № 2, сплив 27.09.2019, поставленого 17.10.2019 - 07.11.2019, поставленого 17.10.2019 - 22.11.2019.

Крім того відповідач зазначає, що у нього не виникло зобов`язання з оплати неякісного товару у розмірі 254 160 грн. Відповідач наполягає на тому, що такий товар був повернутий продавцю та останнім не замінений.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга підлягає задоволенню в силу наступного:

Відповідно до частини 2 статті 161 Господарського процесуального кодексу України, заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Як вбачається зі змісту відповіді на відзив ДП «АНТОНОВ» :

« Відповідач заперечує наведений Позивачем у позовній заяві факт стосовно дати укладання Договору і вказує, що Договір, Специфікація №1 до Договору, Додаткова угода №1 та Специфікація №2 насправді були підписані Відповідачем 07.09.2019, а не 05.07.2019, як вказується Позивачем. Тому, на хибну думку Відповідача, саме з цієї дати необхідно визначати: 60-денний строк для поставки товару за Специфікацією №1 до Договору, тобто товар за Специфікацією №1 на думку Відповідача повинен був бути поставлений в термін до 06.11.2019 включно; та 30-денций строк поставки товару за Специфікацією №2 до Договору, тобто товар за Специфкацією №2 на думку Відповідача повинен був бути поставлений в термін до 07.10.2019 включно.

Дані твердження та міркування Відповідача не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки спростовуються оригіналами письмових доказів, які було направлено Позивачем для огляду судом 13.03.2019 разом із супровідним листом №126/3064-20 на виконання вимог ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі. Так, з оригіналів Договору, Специфікації № 1, Додаткової угоди №1 та Специфікації №2 вбачається, що вони були підписані Відповідачем саме 05.07.2019р…

… Звертаємо увагу суду на ту обставину, що відповідно до п.1.4. Договору - закупівля товару здійснювалася за результатами тендеру №3939350 від 25.04.2019 на електронному торгівельйому майданчику SmartTender.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 10 Закону України «Про публічні закупівлі» - замовник самостійно та безоплатно через авторизовані електронні майданчики оприлюднює в електронній системі закупівель у порядку, встановленому Уповноваженим органом та цим Законом, інформацію про закупівлю, а саме звіт про договір про закупівлю, укладений без використання електронної системи закупівель - протягом трьох робочих днів з дня укладення договору про закупівлю.

Так, детальна інформація про проведений тендер №3939350 від 25.04.2019 та його результати розміщується за посиланням https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2019-07-09-000247-b. По результатам проведеного тендеру на виконання вимог Закону України «Про публічні закупівлі» Позивачем було складено Звіт про укладання договору на закупівлю товарів, робіт, послуг за кошти підприємств №1906. Відповідно до даного Звіту датою укладання Договору є 05.07.2019.

Разом з цим Позивачем також було сформовано Інформацію про зміну істотних умов договору про закупівлю товарів, робіт та послуг за кошти підприємства, з якої вбачається, що датою укладення Договору та Додаткової угоди №1 зі Специфікацією №2 є саме 05.07.2019.

Отже, заперечення Відповідача щодо дати укладення Договору 07.09.2019 не відповідають дійсним обставинам справи та спростовуються відповідними доказами» (т.2 а.с.1-7).

До відповіді на відзив позивачем додано письмову роздруківку Звіту № 1906 про укладання договору про закупівлю товарів, робіт та послуг за кошти підприємства(т.2 а.с.8-9); копію інформації № 1906/1 про зміну до істотних умов договору про закупівлю товарів, робіт та послуг за кошти підприєтва (т.2 а.с.10-11); копію витягу з сайту публічних закупівель щодо предмету закупівлі (т.2 а.с. 12-15); витяг з електронного листування в паперовій формі (т.2 а.с.16-17 ); копію видаткової накладної (зворотної) № 169-203-115 від 25.11.2019р. (т.2 а.с.18).

Відповідно до частин 1,3 статті 167 Господарського процесуального кодексу України:

1. У запереченні відповідач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів і мотиви їх визнання або відхилення.

3. До заперечення застосовуються правила, встановлені частинами третьою - шостою статті 165 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

ТОВ «Стенкор» не надало заперечень щодо вищенаведених обставин, викладених у відповіді на відзив ДП «АНТОНОВ» і доказів на їх спростування.

Відповідно до змісту розділу 1.Предмет договору Договору поставки №10.2353.2019 від 11.06.2019р., продавець зобов`язується поставити комплектуючі вироби, далі по тексту - Товар, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Товар на умовах, які визначені в даному Договорі (пункт 1.1).

1.2. Номенклатура, кількість, ГОСТ/ТУ, ціна одиниці Товару визначається Специфікацією № 1, яка є невід`ємною частиною Договору.

1.4. Закупівля здійснюється за результатами тендеру №3939350 від 25.04.2019 р. на електронному торгівельному майданчику SmartTender.

Згідно пункту 2 Постанови КМУ від 10.05.2018р. N 433 «Про затвердження Порядку відбору операторів електронних майданчиків для організації проведення електронних аукціонів з продажу об`єктів малої приватизації, авторизації електронних майданчиків та визначення адміністратора електронної торгової системи», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено державне підприємство "ПРОЗОРРО.ПРОДАЖІ", що належить до сфери управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі, відповідальним за забезпечення функціонування електронної торгової системи - адміністратором електронної торгової системи.

За електронною адресою https://tender.uub.com.ua в мережі інтернет знаходиться офіційний майданчик Prozzoro «УКРАЇНСЬКА УНІВЕРСАЛЬНА БІРЖА» публічних закупівель України, акредитований за І,ІІ,ІІІ та ІV рівнями.

На офіційній веб сторінці https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2019-07-09-000247-b розміщена оголошення про проведення закупівлі Державним підприємством "АНТОНОВ" чотирьох одиниць агрегатів управління АУ-1056 (автопілоту АП-28Л1). Місце поставки товарів або місце виконання робіт чи надання послуг: 03062, Україна, Київська обл., Київ, вул. Академіка Туполєва, 1 Строк поставки товарів, виконання робіт чи надання послуг: 03 вересня 2019 ДК 021:2015:

На цій же веб сторінці за електронною адресою https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2019-07-09-000247-b/print/limited-reporting/pdf розміщено звіт про укладання договору про закупівлю без використання електронної системи закупівель UA-2019-07-09-000247-b, згідно якого 05 липня 2019 00:00 (п.1) було укладено договір номер 10.2353.2019 від 11.06.2019 р. (п.2) між ДЕРЖАВНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ "АНТОНОВ" Код згідно з ЄДРПОУ замовника: 14307529 (п.п.3,4) та Товариством з обмеженою відповідальністю «CТЕНКОР» Код згідно з ЄДРПОУ/реєстраційний номер облікової картки платника податків постачальника товарів, виконавця робіт чи надавача послуг: 39 (п.п. 6,7) про закупівлю Агрегата управління АУ-1056 (автопілоту АП-28Л1) (п.п. 9,10) у кількості 4 штук (п.11) місце поставки 03062, Україна, Київська обл., Київ, вул. Академіка Туполєва, 1(п. 12) строк поставки товарів, виконання робіт чи надання послуг по 03 вересня 2019року (п. 13) Ідентифікатор договору UA-2019-07-09-000247-b-b1 (п.17).

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 96 ГПК України встановлено, що учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Частиною п`ятою статті 96 ГПК України встановлено, якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

З огляду на викладене, в силу приписів частин третьої та п`ятої статті 96 ГПК України праву учасника справи подати до суду паперову копію електронного доказу відповідає право суду витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу з власної ініціативи, зокрема, у випадку, якщо суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу. При цьому невзяття судом до уваги паперової копії оригіналу електронного доказу є процесуальним наслідком саме неподання оригіналу електронного доказу на вимогу суду (а не неподання його разом із позовом чи відзивом на нього).

Відповідно, добросовісно реалізуючи право на подання електронного доказу в його паперовій копії, учасник справи, виходячи з принципу правової визначеності, може розраховувати на відповідні процесуальні дії суду, у випадку виникнення у нього (суду) сумнівів щодо відповідності поданої паперової копії оригіналу, включаючи і право учасника справи, у разі відсутності у нього можливості подати доказ, який витребовує суд, або відсутності можливості подати такий доказ у встановлені строки, повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про витребування таких доказів (частини восьма, десята статті 81 ГПК України).

Частиною четвертою статті 74 ГПК України встановлено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 2 липня 2020 року у справі № 922/2315/19.

Проте, в порушення наведених приписів процесуального законодавства, місцевий господарський суд не витребував у позивача оригіналу електронних доказів, у зв`язку з чим помилковим є невзяття до уваги судом першої інстанції поданих позивачем в паперових копіях доказів (т.2 а.с. 8,9,10,11,12-15).

Посилання ТОВ ««CТЕНКОР» на правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 16.03.2020р. у справі № 910/1162/19 визнаються колегією суддів такими, що носять характер вібіркового цитування тексту постанови суду касаційної інстанції, без урахування загальної правової позиції, викладеної за наслідками перевірки законності прийнятої апеляційним судом постанови і спростовуються правовою позицією Верховного Суду, яку наведено колегією суддів апеляційної інстанції вище.

Крім цього, з вищенаведених підстав, місцевим господарським судом неправомірно було не взято до уваги в якості належного і допустимого доказу паперова копія електронного доказу - листа ТОВ ««CТЕНКОР» «КОМЕРЦІЙНА ПРОПОЗИЦІЯ» вих. № 403 від 17.10.2019р. (т.1 а.с. 35, т.2 а.с. 17).

При цьому, колегія суддів враховує, що згідно резолютивної частини ухвали місцевого господарськогосуду від 27.07.2020 судом першої інстанції відповідні електронні докази не витребовувалися.

Не є порушенням норм процесуального права не дослідження оригіналу електронного доказу за наявності в матеріалах справи паперових копій цих доказів та за відсутності обгрунтованих сумнівів у їх відсутності оригіналу (Постанова ВС від 28 квітня 2021 року у справі №234/7160/20, від 18 червня 2021 року у справі №234/8079/20).

Таким чином суд першої інстанції, не маючи обгрунтованих сумнівів у відповідності оригіналу "«КОМЕРЦІЙНА ПРОПОЗИЦІЯ» вих. № 403 від 17.10.2019р. (т.1 а.с. 35, т.2 а.с. 17)" мав взяти його до уваги в якості належного і допустимого доказу.

Вищенаведені електронні докази приймаються до уваги колегією суддів як належні і допустимі в розумінні статтей 76,77 Господаського процесуального кодексу України докази, на підставі яких у сукупності з іншими наявними в матеріалах справи доказами, в порядку статті 79 Господарського процесуального кодексу України, колегією суддів встановлено наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини.

З урахуванням приписів статті 79 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів доходить висновку, що докази, надані ДП «АНТОНОВ» на підтвердження обставин укладання договору № 10.2353.2019 від 11.06.2019року саме 05.07.2019р., датою , яка визначена як офіційна дата підписання зазначенного договору на сайті https://prozorro.gov.ua і збігається з датою, якою договір підписано як ДП «АНТОНОВ» так і ТОВ «СТЕНКОР» на копії примірника договору, доданого до позовної заяви ( т.1 а.с. 11-17) є більш вірогідними, ніж сам факт наявності у відповідному розділі примірника договору (т.1 а.с.67) дати укладання його з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «CТЕНКОР» (07.09.2019р.), і відповідний висновок суду першої інстанції щодо визначення дати укладання договору № 10.2353.2019 від 11.06.2019року датою підписання примірника паперової форми договору Товариством з обмеженою відповідальністю «CТЕНКОР» 07.09.2019р., а не датою 05.07.2019р., яка визначена як офіційна дата підписання зазначенного договору на сайті https://prozorro.gov.ua і збігається з датою, якою договір підписано з боку ДП «АНТОНОВ» на письмовому примірнику договору є помилковим і не відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до п. 1.1. договору, продавець зобов`язується поставити комплектуючі вироби, (надалі - товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах, які визначені в даному договорі.

Згідно з п. 1.2 договору, номенклатура, кількість, ГОСТ/ТУ, ціна одиниці товару визначається специфікацією № 1, яка є невід`ємною частиною договору.

Пунктом 3.1 договору встановлена, що ціна за одиницю товару, що поставляється по даному договору, визначена у специфікації № 1 і включає в себе податки та збори, а також вартість тари, упаковки і маркування та доставки товару.

Пунктом 3.1 договору визначено, що загальна сума договору складає 508 320 грн.

Крім цього, 05.07.2019 сторонами було укладено додаткову угоду № 1 від 20.06.2019 зі специфікацією №2 (т1. а.с.16, 17) до договору. Інформація про дату внесення змін до договору 05.07.2019р. знаходиться в розділі "Зміни до договору" https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2019-07-09-000247-b.

Відповідно до п. 2 додаткової угоди № 1, сума договору збільшується на суму додатку № 1 та складає 976 320 грн. з ПДВ.

На виконання умов договору, між сторонами, 05.07.2020 було підписано специфікації № 1 на суму 508 320 грн. та № 2 на суму 468 000 грн.

У вказаних специфікаціях сторони погодили номенклатура, кількість, ГОСТ/ТУ, ціну одиниці, строк оплати товару.

Пунктом 4.1 договору встановлено, що поставка за цим договором здійснюється відповідно до правил «Інкотермс» в редакції 2010 року і приймається сторонами на умовах: DDP - склад покупця (Україна, м. Київ, вул. Академіка Туполєва, 1, індекс 03062).

Згідно з п. 4.2 договору, термін поставки товару вказаний у специфікації № 1, але не повинен перевищувати 60 календарних днів з моменту підписання договору. Допускається дострокова поставка товару з обов`язковим повідомленням покупця.

Так, у специфікації № 1 до договору був встановлений термін поставки товару - 60 календарних днів з моменту підписання договору; у специфікації № 2 - 30 календарних днів з моменту підписання договору.

З урахуванням вищевикладених висновків суду першої інстанції щодо дати підписання сторонами договору - 05.07.2019, термін поставки товару за специфікацією № 1 сплив 03.09.2019, а за специфікацією № 2 - 04.08.2019. Відповідні доводи апеляційної скарги приймаються до уваги колегією суддів як такі, що відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи Товариства з обмеженою відповідальністю «CТЕНКОР», викладені у відзиві на апеляційну скаргу

«З наданих до відповіді на відзив невідомих роздруківок про закупівлю вбачається, що оголошення про проведення закупівлі опубліковано 09.07.2019 року,тендерна документація також оприлюднена Апелянтом (Замовником закупівлі) 09.07.2019 року, однак за результатами такої закупівлі - як зазначає Апелянт - договір укладено і підписано сторонами 04.07.2019 року (за 5 днів до початку закупівлі, ще навіть до розміщення оголошення про проведення закупівлі). При цьому, доданий до відповіді на відзив односторонньо складений Апелянтом документ - «звіт №1906 про укладення договору про закупівлю товарів, робіт і послуг за кошти підприємств» зазначає про те, що Договір укладено 05.07.2019 року (також до початку навіть розміщення оголошення про закупівлю)» визнається колегією суддів такою, що не відповідає змісту інформації, щодо дати укладання, дати внесення змін і дати публікації змін до договору, розміщеній на офіційній веб сторінці https://prozorro.gov.ua, яка наведена вище за відповідними посиланнями.

Згідно видаткової накладної №РН-19107 від 06.09.2019 Відповідачем було поставлено Агрегат управління АУ-1056 в кількості 1 шт. вартістю 127 080,00 (сто двадцять сім тисяч вісімдесят грн. 00 коп.) (т.1 а.с. 18). Згідно видаткових накладних №РН-19108 (т.1 а.с. 19) та №РН-19114 від 07.09.2019 (т.1 а.с. 20) Відповідачем було поставлено Агрегат управління АУ-1056 в загальній кількості 3 шт. вартістю 381 240,00 (триста вісімдесят одна тисяча двісті сорок грн. 00 коп.).

Отже, Відповідач порушив терміни поставки Товару згідно Специфікації №1 на суму 508 320,00 (п`ятсот вісім тисяч триста двадцять грн. 00 коп.) на 2 (два) дні і на 1 (один) день на суму 381 240,00 (триста вісімдесят одна тисяча двісті сорок грн. 00 коп.).

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої зміни умов договору, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно пункту 8.3. Договору - у разі порушення термінів поставки Продавець на вимогу Покупця сплачує пеню у розмірі'6,1% від вартості непоставленого Товару за кожен день прострочення, а за прострочення більше 30-ти календарний днів, додатково стягується штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого Товару.

Оскільки колегією суддів вище встановлено, що Відповідач порушив строк поставки Товару за Специфікацією №1, то Позивач правомірно заявив вимогу щодо сплати пені у розмірі 0,1 від вартості непоставленого своєчасно Товару за кожен день прострочення, яка становить:

1 016,64 грн за два дні прострочки на суму 508 320,00 грн за період з 04.09.2019р. по 05.09.2019р. та 381,24грн за один день прострочки 06.09.2019р. у розмірі 381,24грн. Відповідні позовні вимоги визнаються колегією суддів обґрунтованими і такими, що підлягають задоволеню.

Крім цього, як зазначалося вище, 05.07.2019 між Відповідачем та Позивачем було укладено Додаткову угоду №1 від 20.06.2019 до Договору зі Специфікацією №2.

Відповідно до Специфікації №2 Відповідач зобов`язався поставити в 30-денний строк з моменту підписання Договору Позивачу наступний Товар: «Маска димозахисна киснева ДКМ-1М» в кількості 6 (шт.) загальною вартістю 468 000,00 (чотириста шістдесят вісім тисяч грн. 00 коп.) в тому числі ПДВ.

Згідно видаткової накладної видаткової накладної №РН-19113 маски димозахисні кисневі ДКМ -1М у кількості 5 одинць на суму 390 000,00 грн було поставелно 07.09.2019р., тобто в порушення обумовленного Специфікацією 2 строк 6 одиниць масок на суму 468 000,00 грн було поставлено з порушенням 30-денний строк з моменту підписання Договору (до 04.08.2019 включно). Нараховані пеня у розмірі 15 444,00 грн та штраф 32 760,00 грн, нараховані за період 33 дні ( з 05.08.2019р. по 08.09.2019р. включно) визнаються колегією суддів такими, що підлягають задоволенню.

17.10.2019р. за видактовою накладною №РН-19137 відповідачем було поставлено маску димозахисну кисневу ДКМ -1М у кількості однієї одиниці вартістю 78 000, 00, тобто з порушенням визначенного Специфікацією 2 строку. З урахуванням вищевикладеного абзацу, поставка цієї маски мала відбутися в строк до 08.09.2019р., відповідно позивач правомірно заявив до стягнення пені у розмірі 3 042,00 грн нараховану за період 39 днів (з 08.09.2019р. по 16.10.2019р. включно), яка визнається визнаються колегією суддів такою, що підлягає задоволенню.

З урахуванням вищевикладеного позовні вимоги ДП «АНТОНОВ» за первісним позовом визнаються колегією суддів обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2020р. прийнято зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Стенкор» до Державного підприємства «Антонов» про стягнення 271 947,34 грн до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднано їх в одне провадження. Відповідачу (за зустрічним позовом) в порядку статті 251 ГПК України запропоновано надати відзив на зустрічний позов і всі письмові та електроні докази (які можливо доставити) суду, надіславши іншим учасникам справи копію відзиву та доданих документів.

Відповідно до відзиву ДП «АНТОНОВ» за зустрічним позовом :

Згідно обставин справи та доказів, що їх підтверджують, вхідний контроль поставленого товару Відповідачем за зустрічним позовом було здійснено на протязі 15 робочих днів з дати фактичної поставки товару за видатковими накладними від 06.09.2019 та 07.09.2019, по результатам якого було складено Акт перевірки виробів від 25.09.2019. Отже, Відповідач за зустрічним позовом здійснив вхідний контроль товару у визначений Договором та Специфікацією №1 строк, а саме 15 робочих днів.

Враховуючи викладене, а також положення пункту 6.2. Договору та пункту 1 Специфікації №1, строк оплати поставленого товару за Специфікацією №1 до Договору розпочався з 26.09.2019 (наступного дня з моменту отримання результатів вхідного контролю) та скінчився через 15 календарних днів, тобто 10.10.2019 включно. Дане твердження також кореспондується із моментом фактичного складання Свідоцтва про результати випробувань від 10.10.2019.

Позивачем за зустрічним позовом невірно трактовано момент виникнення та закінчення у Відповідача за зустрічним позовом зобов`язання з оплати поставленого товару. Так, датою виникнення зобов`язання Відповідача за зустрічним позовом з оплати товару згідно Специфікації №1 є 26.09.2019. Кінцевою датою оплати товару є 10.10.2019, а не 22.09.2019 як вказує Позивач за зустрічним позовом.

Поряд з цим, за результатами проведеного Відповідачем за зустрічним позовом вхідного контролю товару відповідно до Акту перевірки виробів від 25.09.2019 - Агрегати управління 1056 за №0480092 та №0780263 (2 шт. на суму 254 160,00 грн.) виявились несправними та непридатними до експлуатації, про що повідомлялось Позивачу за зустрічним позовом листом №169/12043-19 від 16.10.2019» (т.2 а.с. 31-36).

Як зазначалося вище, місцевий господарський суд помилково встановив обставини щодо не підтвердження факту направлення постачальником комерційної пропозиції № 403 від 17.10.2019р.

Згідно змісту комерційної пропозиції № 403 від 17.10.2019р. (далі мовою оригіналу): «У відповідь на Ваш лист № 169/12043-19 від 16.10.2019р. просимо Вас направити на нашу адресу продукцію «АУ-1056 сер1» у кількості 2 штуки (№ 0480092, 0780263) відвантажені на адресу ДП «АНТОНОВ» згідно договору № 10.2353.2019 для перевірки отриманих зауважень при проведенні вхідного контролю. Продукцію просимо надіслати за адресою : м.Дніпро, відділення Нова Пошта № 9 отримувач - ТОВ «Стенкор» (т.1 а.с. 35, т.2 а.с. 17).

В сукупрості з наявними в матеріалах справи доказами (мовою оригіналу): «Акт проверки изделия» від 25.09.2019р. (т.1 а.с. 31), свидетельство о резельтате испытаний» (т.1 .а.с. 32,33), лист ДП «АНТОНОВ» № 169/12043-19 від 16.10.2019р. (т.1 а.с. 34) колегія суддів вважає встановленим, що під час вхідного контролю на працездатність агрегатів управління АУ 1056 заводські номери № 0480092, № 0780263 були в обох виявлені несправності «при включенні автопілота, вали РМ крену та тангажу йдуть на відключення», про які ДП «АНТОНОВ» належним чином сповістив ТОВ «Стенкор» і запросив у найкоротші терміни направити уповноважного представника адресата задля усунення зауважень або заміни агрегатів управління АУ-1056 на кондиційні вироби, тим самим дотримавшись положень пункту 16 Інструкції П-7, згідно якого при виявленні невідповідності якості, комплектності, маркування продукції, що надійшла, тари або упаковки вимогам стандартів, технічних умов, кресленням, зразкам (еталонам) договору або даним, зазначеним у маркуванні і супровідних документах, що засвідчують якість продукції (п. 14 цієї Інструкції), одержувач призупиняє подальшу прийомку продукції і складає акт, в якому вказує кількість оглянутої продукції і характер виявлених при прийманні дефектів.

Одержувач зобов`язаний забезпечити зберігання продукції неналежної якості або некомплектної продукції в умовах, що запобігають погіршення її якості і змішання з іншого однорідної продукцією.

Одержувач також зобов`язаний викликати для участі у продовженні приймання продукції та складання двостороннього акту представника іногороднього виробника (відправника), якщо це передбачено в основних та додаткових умовах поставки, інших обов`язкових правилах чи договорі.

В договорах можуть бути передбачені випадки, коли явка представника іногороднього виробника (відправника) для участі у прийманні продукції за якістю та комплектністю та складання акту є обов`язковою.

Отримання листа ДП «АНТОНОВ» № 169/12043-19 від 16.10.2019р. ТОВ «Стенкор» підтверджується змістом «комерційної пропозиції» Вих.№ 403 від 17.10.2019. в першому реченні якої йдеться пряма вказівка : «У відповідь на Ваш лист № 169/12043-19 від 16.10.2019р….»

Відповідний висновок суду першої інстанції в частині того, що позивач не здійснював виклик представника постачальника для складання акту про невідповідність поставленого товару вимогам до якості визнається колегією суддів таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Доводи ТОВ «Стенкор» в частині того, що тільки належним чином складені акти про фактичну якість і комплектність продукції, у відповідності до вимог Інструкції П-7, за участі компетентних представників сторін/представника бюро експертиз можуть бути належними і допустимими доказами поставки неякісного товару спростовуються змістом «комерційної пропозиції» Вих.№ 403 від 17.10.2019р., яка визнана колегією суддів належним і допустимим доказом.

Заперечуючи проти позовних вимог за зустрічним позовом, ДП «АНТОНОВ» заявив клопотання (т.2 а.с. 104-106) щодо встановлення додаткового строку на подання письмового доказу, яким мала стати відповідь ТОВ «Нова Пошта» на адвокатський запит представника ДП «Антонов».

Як вбачається зі змісту експрес накладної «Нової пошти» № 7598 (т.2 а.с. 107), фіскального чеку до експрес накладної «Нової пошти» № 7598 (т.2 а.с. 108), 30.10.2019р. представником ТОВ «Стенкор» Пред Анасією Петросович отримано відправлення від ДП «АНТОНОВ» на два місця.

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Отже, відповідно до правил доказування відповідач, заперечуючи позовні вимоги та посилаючись на підписання актів звірки неуповноваженою особою, повинен довести зазначені обставини.

З урахуванням відсутності доказів на підтвердження отримання ТОВ «Стенкор» будь-яких інших товарно матеріальних цінностей від ДП «АНТОНОВ» окрім тих, про які йдеться мова в «комерційній пропозиції» Вих.№ 403 від 17.10.2019р., колегія суддів з урахуванням положень статті 79 Господарського процесуального кодексу України вважає доведеною обставину повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Стенкор» агрегатів управління АУ 1056 заводські номери № 0480092, № 0780263. Відповідні висновки суду першої інстанції :« …надана позивачем копія комерційної пропозиції ТОВ "Стенкор" № 403 від 17.10.2019 не є належним доказом отримання постачальником листа покупця № 169/12043-19 від 16.10.2019 та доказом наявності волевиявлення ТОВ "Стенкор" на отримання спірних агрегатів за допомогою перевізника «Нова Пошта» за адресою: м. Дніпро, відділення Нова Пошта № 9.

За таких обставин, позовні вимоги Державного підприємства "Антонов" про стягнення штрафу у розмірі 50 832 грн. за поставку товару неналежної якості - є необґрунтованими…

…Товар, поставлений за ВН № РН-119108 від 07.09.2019 на суму 254 160 грн., покупцем оплачено не було.

За таких обставин, у Державного підприємства "Антонов" утворилась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Стенкор" у розмірі 254 160 грн.», визнаються колегією суддів такими, що не відповідають встановленим обставинам справи, а відповідні обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими є нез`ясуваними.

Відповідно, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенкор", визнаються колегією суддів необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, відповідно до частини пунктів 2,3 частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України є:

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів доходить висновку, що рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про повне задоволення первісного позову Державного підприємства "Антонов" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенкор" про стягнення 103 475,88 грн і відмову в задоволені зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенкор" до Державного підприємства "Антонов" про стягнення 271 947,34 грн.

Вирішуючи питання щодо правомірності висновків суду першої інстанції в частині часткового задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенкор" про стягнення витрат на правову допомогу і стягнення з Державного підприємства "Антонов" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенкор" витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 32 220,21 грн, до яких суд першої інстанції дійшов під час прийняття додаткового рішення від 09.02.2021, колегія суддів виходить з наступного:

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, прийнятій об`єднаною палатою Касаційного господарського суду, викладено такий правовий висновок:

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частин 1,3 статті 123 Господарського процесуального кодексу Укрнаїни, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в даному випадку в задоволені зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенкор" до Державного підприємства "Антонов" про стягнення 271 947,34 грн. колегією суддів апеляційної інстанції прийнято рішення про відмову в задоволені зустрічного позову в повному обсязі, заявлені до стягнення Товариством з обмеженою відповідальністю "Стенкор" витрати з правничої допомоги у розмірі 33 000 грн покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "Стенкор".

З урахуванням відсутності підстав для стягнення витрат на правничу допомогу, згідно ч.4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України про які зазначено вище, інші доводи апеляційної скарги "ДП Антонов" та у відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "Стенкор" визнаються колегією суддів такими, що не впливають на можливість стягнення витрат на правничу допомогу.

Відповідно, апеляційна скарга Державного підприємства "Антонов" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2021р. у справі № 904/349/20 підлягає задоволенню, а додаткове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, про відмову в задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенкор" про стягнення витрат на правову допомогу в повному обсязі.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 9 271,81 грн. (т. 3 а.с. 22, 36) покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "Стенкор".

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Антонов" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2021 у справі №904/349/20 - задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2021 у справі №904/349/20 - скасувати.

Ухвалити нове рішення:

Первісний позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенкор" (місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 38; ідентифікаційний код: 41557466) на користь Державного підприємства "Антонов" (місцезнаходження: 03062, м. Київ, вул. Академіка Туполєва, 1; ідентифікаційний код: 14307529) пеню у розмірі 19 883,88 грн., штраф у розмірі 32 760,00 грн. за порушення строків поставки, штраф у розмірі 50 832,00 за поставку неякісного товару та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 102,00 грн.

В задоволенні зустрічного позову відмовити.

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Антонов" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2021 у справі №904/349/20 - задовольнити.

Додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2021- скасувати.

Ухвалити нове рішення:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенкор" про стягнення витрат на правову допомогу - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенкор" (місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 38; ідентифікаційний код: 41557466) на користь Державного підприємства "Антонов" (місцезнаходження: 03062, м. Київ, вул. Академіка Туполєва, 1; ідентифікаційний код: 14307529) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 9 271,81 грн.

Доручити Господарському суду Дніпропетровської області видачу відповідних наказів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.Г. Іванов

Суддя О.В. Чус