номер провадження справи 34/86/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2021 Справа № 908/1512/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О., при секретареві судового засідання Коцар А.О., розглянувши матеріали справи № 908/1512/21

за позовом: Концерну Міські теплові мережі, ідентифікаційний код юридичної особи 32121458 (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137; фактична адреса: 69005, м. Запоріжжя, вул. Адмірала Нахімова, 4)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Баландіної Наталії Трохимівни, РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; адреса об`єкту надання послуги: АДРЕСА_2 )

про стягнення 22 101 грн 90 коп.

за участі уповноважених представників сторін:

від позивача: Білоус Д.С., довіреність № 957/20-19 від 14.12.2020

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області звернувся Концерн Міські теплові мережі про стягнення з Фізичної особи-підприємця Баландіної Наталії Трохимівни 22 101 грн 90 коп., з яких: 21 518 грн 48 коп. основний борг, 233 грн. 87 коп. інфляційні втрати, 349 грн 55 коп. 3% річних за неналежне виконання умов договору № 511 постачання теплової енергії в гарячій воді від 01.10.2002 щодо оплати відпущеної теплової енергії за період з листопада 2018 по березень 2021.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.05.2021 вказану справу у передано для розгляду судді Науменку А.О.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 25.05.2021 № 908/1512/21 відкрито провадження у справі № 908/1512/21 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 22.06.2021 об 12 год. 00 хв.

07.06.2021 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач сплатив суму основного боргу, просить суд надати розстрочку виконання рішення суду строком на 6 місяців та зменшити суму судового збору.

В судовому засіданні 22.06.2021 здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою комплексу Акорд.

Суд відкрив судове засідання з розгляду справи № 908/1512/21. Перевірив явку представників сторін. Відводів складу суду не заявлено. Суд оголосив про надходження від відповідача відзиву на позовну заяву, який прийнято судом до розгляду та приєднано до матеріалів справи. Представник позивача заявив клопотання про відкладення розгляду справи для надання пояснень щодо здійснених оплат відповідачем. Відповідач підтримала відзив на позовну заяву, зазначила, що суму основного боргу сплачено, просила зменшити суму судового збору.

За наслідками судового засідання 22.06.2021, у зв`язку з тим, що спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, суд оголосив перерву в судовому засіданні до 13.07.2021 о 11 год. 00 хв.

В судовому засіданні 13.07.2021 здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою комплексу Акорд.

Суд продовжив розгляд справи № 908/1512/21. Перевірив явку представників сторін. Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Представник позивача надав суду виписку по рахунку щодо здійснених оплат відповідачем за спірний період. Вказана виписка прийнята судом до розгляду, приєднана до матеріалів справи. Суд запитав думку позивача щодо надання розстрочки виконання рішення суду. Представник позивача залишив вказане питання на розсуд суду.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 216 ГПК України, якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні.

За наслідками судового засідання 13.07.2021, у зв`язку з тим, що спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, суд оголосив перерву в судовому засіданні до 20.07.2021 о 10 год. 20 хв.

В судовому засіданні 13.07.2021 здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою комплексу Акорд.

Суд продовжив розгляд справи № 908/1512/21. Перевірив явку представників сторін.

Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Суду надано пояснення: 01.10.2002 між Концерном «Міські теплові мережі» (позивач, теплопостачальна організація) та Фізичною особою- підприємцем Баландіною Наталією Трохимівною (боржник, споживач) укладено договір № 511 про постачання теплової енергії в гарячій воді. Позивач надав відповідачу послуги. Факт надання послуг у період з листопада 2018 по березень 2021 на загальну суму 21 518,61 грн. підтверджується Актами приймання-передачі та виставленими рахунками. Відповідачем здійснено частково оплати. З урахуванням здійснених відповідачем оплат позивач просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 5569,60 грн. за період з січня по березень 2021, 3 % річних за період 20.12.2018 11.03.2020 у розмірі 349,55 грн. та втрати від інфляції у розмірі 233,87 грн. січень 2019 лютий 2020.

Представник відповідача у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомив. В матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідачем сплачено самостійно частину суми основного боргу. Відповідач просив суд надати суду розстрочку виконання рішення суду строком на 6 місяців та зменшити розмір судового збору.

20.07.2021 судом прийнято рішення, оголошено його вступну та резолютивну частину.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд

УСТАНОВИВ:

Концерн «Міські теплові мережі» (далі - теплопостачальна організація) діє на підставі статуту. Відповідно до статуту підприємства основною метою діяльності концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально- економічних інтересів трудового колективу концерна.

Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше.

Правовідносини між теплопостачальною організацією та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України Про теплопостачання від 02.06.2005 за № 2633-ІУ, «Правилами користування тепловою енергією», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 03.10.2007 за № 1198 та іншими нормативно-правовими актами України.

В розумінні Закону України «Про теплопостачання» та Правил користування тепловою енергією, споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору.

23.02.1999 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Запорізькій області (орендодавець) та Приватним підприємцем Баландіною Наталією Трохимівною (орендар) укладено договір № 154 оренди державного нерухомого майна, що знаходиться на балансі ВАТ «Запоріжсталь», відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно: нежитлове приміщення в житловому будинку, розташованому за адресою: м. Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України, 6, яке знаходиться на балансі ВАТ «Запоріжсталь» та не увійшло до статутного фонду, а саме: вбудоване цокольне приміщення, загальною площею 76,35 кв.м. Сторонами складено та підписано Акт приймання-передачі до вказаного договору.

Відповідно до відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно, нежиле приміщення ХVІІІ літ. А 5 належить на праві приватної власності відповідачу (а.с. 14).

01.10.2002 між Концерном «Міські теплові мережі» (далі позивач, теплопостачальна організація) та Фізичною особою- підприємцем Баландіною Наталією Трохимівною (далі - боржник, споживач) укладено договір № 511 про постачання теплової енергії в гарячій воді (далі - договір). Відповідно до умов якого теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання відпустити теплову енергію в гарячій воді споживачу, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами договору та додатками до договору, що є його невід`ємними частинами.

Договором визначено, що договір постачання теплової енергії в гарячій воді укладено для об`єкту розташованого за адресою м. Запоріжжя, вул. Незалежної України буд. 6 (далі - об`єкт теплопостачання).

Відповідно до умов договору облік споживання теплової енергії на потреби опалення та гарячого водопостачання проводиться за приладами комерційного обліку або розрахунковим способом згідно договірних навантажень.

Розрахунковим періодом між сторонами є розрахунковий місяць, а підставою для розрахунків між Теплопостачальною організацією та Споживачем є рахунок та акт приймання - передачі теплової енергії (п.п. 6.2., 6.4. договору).

Споживач, згідно п. 6.3 Договору, отриманий акт приймання-передачі теплової енергії повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу Теплопостачальної організації до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Споживач зобов`язаний до 20 числа поточного місяця перерахувати на розрахунковий рахунок енергопостачальної організації суму заборгованості за фактично спожиту теплову енергію і передоплату (п. 6.6. договору).

Цей договір набуває чинності після підписання його обома сторонами та діє з 01.10.2002 по 30.09.2003. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, окрім досягненні взаємної згоди сторін про його розірвання. Усі зміни та доповнення до договору повинні бути оформлені письмово, узгоджені та підписані обома сторонами (п. 10.1. договору).

До договору складено схему балансової належності теплових мереж та експлуатаційної відповідальності сторін.

Доказів розірвання договору або його припинення суду не надано. Таким чином, договір є діючим.

Споживач заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках та актах приймання - передачі теплової енергії на адресу теплопостачальної організації не надав, належним чином оформлені акти приймання - передачі теплової енергії за спірний період не повернув. Тобто, фактично погодився з кількістю спожитої теплової енергії та з сумами нарахованими заявником до оплати за відповідні періоди.

Згідно Закону України «Про теплопостачання» серед основних обов`язків споживача додержання вимог договору та нормативно-правових актів (ст. 24).

Відповідно до Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198 (надалі - Правила), споживач зобов`язаний дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил (п. 40).

Заявник надсилав на адресу боржника претензію № 596/05-юр від 20.04.2021 з вимогою погасити суму заборгованості у розмірі 21 518,48 грн. Однак сума заборгованості у добровільному порядку погашена не була.

Факт надання послуг у період з листопада 2018 по березень 2021 на загальну суму 21 518,61 грн. підтверджується Актами приймання-передачі та виставленими рахунками.

З урахуванням здійснених відповідачем оплат позивач просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 5569,60 грн. за період з січня по березень 2021, 3 % річних у розмірі 349,55 грн. та втрати від інфляції у розмірі 233,87 грн. січень 2019 лютий 2020.

Згідно з приписами п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, пунктом 2 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в строк, що встановлений законом, договором.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 276 ГК України Споживач зобов`язаний був оплатити відпущену теплову енергію у встановлений термін за встановленими цінами.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Невиконанням своїх грошових зобов`язань споживач порушив вищевказані вимоги законодавства й умови діючого договору.

Споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів (ч. 4 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання»).

Правовідносини між сторонами виникли на підставі договору № 511 про постачання теплової енергії в гарячій воді від 01.10.2002, який є діючим.

На виконання умов договору теплопостачальна організація відпустила теплову енергію за період з листопада 2018 року по березень 2021 року на загальну суму 25 880,61 грн., яка відповідачем було сплачена частково у розмірі 4 362,13 грн.

Позивачем первинно було заявлено у позовній заяві вимога про стягнення суми основного боргу у розмірі 21 518,48 грн. У судовому засіданні 22.06.2021 представник відповідача заявила про сплату суми боргу частково. В судовому засіданні 13.07.2021 представник позивача надав суду виписку по банківському рахунку щодо всіх оплат відповідача за спірний період, заявив, що після проведення звірки та перевірки оплат у відповідача існує заборгованість за період січень березень 2021 у розмірі 5569, 60 грн. У судовому засіданні 20.07.2021 представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі з урахуванням всіх оплат, здійснених відповідачем.

Згідно із матеріалів справи, відповідачем сплачено частково оплату основного боргу за спірний період у розмірі 20 311, 01 грн., що підтверджується випискою по банківському рахунку.

Таким чином загальна сума основного боргу складає 5 569, 60 грн., яка підлягає стягненню.

Відповідно до п. ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи, оплати відповідача на суму 15 948,88 коп. суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі в цій частині у зв`язку із відсутністю предмета спору.

Згідно ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, якій прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано відповідачу 3 % річних за період 20.12.2018 по 11.03.2020 у розмірі 349,55 грн. та втрати від інфляції у розмірі 233,87 грн. січень 2019 лютий 2020.

Судом перевірено розрахунки позивача, розрахунки є правильними та вказані суми підлягають стягненню.

Щодо заяви відповідача про надання розстрочки виконання рішення суду строком на 6 місяців.

Статтями 7, 13 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.

Надання заявникові відстрочки або розстрочки виконання рішення є правом господарського суду, при цьому, закон не обмежує це право точним переліком господарських спорів або обставин, за яких суд має право надання відстрочки, проте визначальним фактором при наданні відстрочки є винятковість цих випадків та їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення. При цьому, матеріальний стан визначено як обставину, яка також враховується судом, але стосовно саме фізичної, а не юридичної особи згідно приписів ст. 331 ГПК України.

Питання задоволення заяви сторони у справі про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Як було зазначено вище, підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Із підстав, умов та меж надання розстрочки виконання судового рішення випливає, що безпідставне надання розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

У зв`язку з тим, що розстрочка виконання рішення продовжує період відновлення порушеного права позивача, при її наданні необхідно враховувати закріплені в нормах національного матеріального права та Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, допустимі межі надання такої розстрочки.

До заяви відповідачем не надано належних та допустимих доказів наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідач, як юридична особа, що здійснює підприємницьку діяльність на власний ризик, враховуючи принципи, закріплені в ст. 6 Цивільного кодексу України, взяв на себе відповідні зобов`язання (здійснити своєчасний/повний розрахунок з постачальником), і об`єктивно усвідомлював усі можливі ризики ведення господарської діяльності та виконання зобов`язань за договором.

Ризики при збитковій підприємницькій діяльності несе суб`єкт господарювання, а відповідно нерентабельність та неприбутковість відповідача стосується діяльності самого відповідача, у зв`язку з чим наведені ризики не можуть бути ризиками іншої сторони, оскільки в протилежному випадку порушується принцип збалансованості інтересів сторін.

Як передбачено ст. 42 ГК України, підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до п. 1, абз. 4 ст. 44 ГК України підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.02.2018 у справі № 910/15430/16, від 27.04.2018 у справі № 910/313/17 та від 02.05.2018 у справі № 910/3816/16.

Суд також звертає увагу на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 21.01.2020 у справі № 910/1180/19 та 03.09.2020 у справі № 905/30/16.

Так, касаційним судом зазначено, що питання про розстрочення виконання рішення суду господарські суди мають вирішувати із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення.

У постанові від 03.09.2020 у справі № 905/30/16 Верховний Суд також зазначив, що оскільки питання щодо розстрочення виконання рішення належить до дискреційних повноважень суду, який у свою чергу навів відповідні та достатні підстави в обґрунтування свого висновку про розстрочення виконання рішення на 6 місяців, відсутні підстави вважати, що суд першої інстанції, задовольняючи чи відмовляючи у відповідній заяві, допустив порушення норм матеріального чи процесуального права, або «справедливого балансу» між сторонами, що може бути підставою для скасування рішень.

Підставою для встановлення розстрочки виконання рішення суду може бути доведена належними та допустимими доказами обставина, яка робить виконання такого рішення неможливим. Більше того, заявник має довести повну відсутність грошових коштів та майна, за рахунок якого можливо задовольнити вимоги.

Господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Представник позивача залишив вирішення питання про надання розстрочки на розсуд суду.

Отже, звертаючись із заявою про розстрочку виконання судового рішення, відповідач не довів належними та допустимими доказами наявність виключних обставин, які можуть бути підставою для надання розстрочки.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір у розмірі 631,05 грн. Покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В іншій частині підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України за відповідним клопотанням відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір».

Щодо клопотання про зменшення розміру судового збору, суд зазначає, що судовий збір розподілено між сторонами пропорційно та з відповідача підлягає стягненню 27,8 % від заявленого до стягнення судового збору.

Керуючись ст.ст. 129, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Баландіної Наталії Трохимівни, РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; адреса об`єкту надання послуги: АДРЕСА_2 ) на користь Концерну Міські теплові мережі, ідентифікаційний код юридичної особи 32121458 (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137; фактична адреса: 69005, м. Запоріжжя, вул. Адмірала Нахімова, 4) суму заборгованості у розмірі 5 569 (п`ять тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять) грн. 60 коп., 3 % річних у розмірі 349 (триста сорок дев`ять) грн. 55 коп., інфляційні втрати у розмірі 233 (двісті тридцять три) грн. 87 коп., судовий збір у розмірі 631 (шістсот тридцять одна) грн. 05 коп.

3. В частині стягнення суми основного боргу у розмірі 15 948 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот сорок вісім) грн. 88 коп. провадження у справі закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 17.5 Розділу ХI Перехідних положень ГПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Запорізької області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 22.07.2021.

Суддя А.О. Науменко