РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.07.2021Справа № 910/8065/21
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЕРА ПРОДАКШН"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Музичний канал "О-ТВ"

про стягнення 186 703,33 грн.

Представники сторін: не викликались.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "ЕРА ПРОДАКШН" до товариства з обмеженою відповідальністю "Музичний канал "О-ТВ" про стягнення 186 703,33 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення умов договору №12-21/19/10 про надання послуг з розповсюдження телепрограми від 21.12.2018 відповідачем в частині оплати наданих послуг, внаслідок чого позивач просить стягнути з відповідача основний борг у розмірі 171 800,00 грн., інфляційні збитки в розмірі 11 901,44 грн., та три проценти річних в розмірі 3 001,89 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.05.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення за №010 (з відміткою судова повістка) на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 24.05.2021 року, а саме: 02081, місто Київ, вулиця Причальна, будинок 1/5.

Вищезазначена ухвала господарського суду м. Києва від 25.05.2021 р. повернута до суду у зв`язку з: «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до п. 99 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку"№270 від 05.03.2009р., рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання листа з ухвалою суду відповідачем та повернення їх до суду є наслідком відсутності волевиявлення відповідача щодо їх належного отримання, проте, ніяким чином не неналежним повідомленням про час та місце розгляду справи у розмінні Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського суду міста Києва, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвал суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі № 910/8065/21 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

21 грудня 2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю "ЕРА ПРОДАКШН" (виконавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Музичний канал "О-ТВ" (замовник) укладено договір №12-21/19/10 про надання послуг з розповсюдження телепрограми.

Відповідно до п.1.1 договору предметом цього договору є надання виконавцем замовнику послуг з розповсюдження телепрограми замовника в ефір через багатоканальну цифрову мережу виконавця на територію, визначену в додатку до цього договору та за параметрами визначеними Ліцензією на мовлення НР № 00845-м від 05.05.2016 року.

Розповсюдження - це прийом та одночасна передача сигналу, що несе в собі телепрограму замовника, у повному обсязі, без будь-яких змін, доповнень, скорочень в ефір через багатоканальну цифрову мережу, що знаходиться у володінні виконавця (п.1.2 договору).

Згідно з ч.1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 статті 905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п.1.3 договору, договір вступає в дію з 01 січня 2019 року та діє до 31 грудня 2019 року включно.

Строк дії договору з 01 січня по 31 грудня 2019 року включно, але у любому випадку у межах строку дії зазначеної Ліцензії. Термін дії цього договору може бути продовжений за згодою сторін, шляхом укладення сторонами додаткового договору до цього договору.

Між сторонами укладено додаткову угоду до договору від 15.11.2019 року, відповідно до умов якої продовжено термін дії договору №12-21/19/10 про надання послуг з розповсюдження телепрограми від 21.12.2018 року на один рік, а саме до 31 грудня 2020 року.

Відповідно до п.3.1 договору в редакції додаткової угоди від 15.11.2019 року за розповсюдження виконавцем телепрограми замовника, замовник щомісячно сплачує виконавцю винагороду у розмірі 57 000,00 грн. за кожний календарний місяць протягом дії цього договору. Вказаний розмір винагороди є остаточним і зміні не підлягає.

Загальна сума договору становить суму вартості послуг, наданих виконавцем згідно цього договору (п.3.2 договору).

Виконавець зобов`язується

- забезпечити для замовника прийом та одночасну передачу сигналу, що несе в собі телепрограму замовника, в ефір, через багатоканальну цифрову мережу, що знаходиться у володінні виконавця (п.2.1.1 договору);

- забезпечити безперебійну роботу технічних засобів, що знаходяться у власності виконавця та за допомогою яких здійснюється розповсюдження телепрограми замовника (п.2.1.2 договору).

На підтвердження безперебійної роботи обладнання ТОВ «ЕРА ПРОДАКШН» за період з 01.08.2020 по 02.11.2020 року позивачем надано лист Київської філії Концерну радіомовлення радіозв`язку та телебачення Адміністрації державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України №153 від 08.04.2021 року та ТОВ «Космонова» №49/04 від 12.04.2021 року.

Відповідно до п.2.1.8 договору здача послуг виконавцем та приймання їх результатів замовником оформлюється актом приймання-передачі наданих послуг, який підписується повноважними представниками сторін не пізніше 10 числа місяця, що слідує за місяцем в якому були надані послуги. Виконавець складає проект акту приймання-передачі наданих послуг та направляє його замовнику. У випадку відсутності зауважень до наданих послуг замовник зобов`язаний підписати наданий виконавцем проект акту приймання-передачі наданих послуг, і передати один примірник акту останньому. Якщо замовник не може прийняти надані послуги та підписати отриманий від виконавця акт приймання-передачі через наявність зауважень до якості або об`єму наданих послуг, то йому належить надіслати на адресу виконавця письмово обґрунтовану відмову.

На виконання умов договору, позивачем надано відповідачу послуги з розповсюдження сигналу на території України на підтвердження чого надано акти надання послуг, а саме:

- №79 від 31.08.2020 року на суму 57 000,00 грн.,

- №90 від 30.09.2020 року на суму 57 000,00 грн.,

- №102 від 31.10.2020 року на суму 57 000,00 грн.,

- №112 від 02.11.2020 року на суму 3 800,00 грн.

Вищезазначені акти підписані тільки позивачем.

Також, в матеріалах справи наявні рахунки на оплату виставлені позивачем, а саме:

- №80 від 04.08.2020 року на суму 57 000,00 грн.,

- №91 від 04.09.2020 року на суму 57 000,00 грн.,

- №102 від 01.10.2020 року на суму 57 000,00 грн.,

- №112 від 02.11.2020 року на суму 3 800,00 грн.

Як зазначено позивачем, на адресу відповідача вищезазначені акти та рахунки на оплату були направлені разом з претензією 05.02.2021 року, на підтвердження чого надано опис вкладення у цінний лист від 05.02.2021 (№533).

Вищезазначені документи отримані відповідачем 12.02.2021 року, що підтверджується відстеженням здійсненим на сайті Укрпошти.

Як зазначено позивачем, будь-яких листів або претензій із зауваженнями щодо якості та/або об`єму наданих послуг від відповідача на адресу позивача засобами поштового або іншого зв`язку не надходило, відповідачем отримані акти виконаних робіт також не були повернуті.

Частиною 1 статті 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з п.3.3 договору виплата винагороди, що передбачена п. 3.1 цього договору здійснюється замовником щомісячно, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок виконавцяна підставі рахунку - фактури, виставленого виконавцем, до 15 числа наступного місяця (за місяцем, в якому надавалися послуги).

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

В матеріалах справи наявне платіжне доручення №266 від 29.01.2021 року на суму 3 000,00 грн. з призначенням платежу: «оплата за послуги з розповсюдження програм телеканалу «О-ТВ» за 2020р., зг. дог. №12-21/19/10 від 21.12.2018 у т. ч. ПДВ 20% 500 грн.».

Будь-яких інших доказів оплати матеріали справи не містять.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором у відповідача перед позивачем в розмірі 171 800,00 грн. (за період серпень 2020 року - листопад 2020 року) належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

У зв`язку з простроченням оплати позивач просить стягнути з відповідача три проценти річних в розмірі 3 001,89 грн. та інфляційні збитки в розмірі 11 901,44 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд погоджується з розрахунком інфляційних втрат в розмірі 11 901,44 грн. та трьох процентів річних в розмірі 3 001,89 грн. наданим позивачем і вважає його обґрунтованим, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 статті 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ч.1 ст. 74, ч.1 ст. 77, ст.ст. 79, 129, ч.9 ст. 165, ст.ст. 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1 Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Музичний канал "О-ТВ" (02081, місто Київ, вулиця Причальна, будинок 1/5, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ЕРА ПРОДАКШН" (01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, будинок 42, квартира 42, ідентифікаційний код 32420342) основний борг в розмірі 171 800 (сто сімдесят одна тисяча вісімсот) грн. 00 коп., три проценти річних в розмірі 3 001 (три тисяча одна) грн. 89 коп., інфляційні втрати в розмірі 11 901 (одинадцять тисяч дев`ятсот одна) грн. 44 коп. та судовий збір в розмірі 2 800 (дві тисячі вісімсот) грн. 55 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Мудрий