РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.06.2021Справа № 910/18043/20

Суддя Господарського суду міста Києва ДЖАРТИ В. В., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, місто Київ, БУЛЬВАР ЛЕСІ УКРАЇНКИ, будинок 26; ідентифікаційний код 32382598)

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай" (04210, місто Київ, ПРОСПЕКТ ГЕРОЇВ СТАЛІНГРАДА , будинок 4, корпус 6А; ідентифікаційний код 32404600)

про відшкодування збитків у розмірі 6 938,00 грн (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 21.12.2020),

Без повідомлення (виклику) представників учасників справи,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У листопаді 2020 року Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (далі - позов, Товариство) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай" (далі - відповідач, Компанія) про відшкодування збитків у розмірі 9 080,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.2020 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 910/18043/20 та ухвалено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначені строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

15.12.2020 від Компанії надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти заявленої суми до стягнення, а також щодо суми витрат на а правову допомогу.

21.12.2020 через загальний відділ діловодства від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла інформація з єдиної централізованої бази даних МТСБУ щодо страхового полісу № AМ/8401154.

21.12.2020 від позивача надійшла заява про зміну та зменшення позовних вимог, відповідно до якої Товариство просило суд стягнути з відповідача 6 938,00 грн страхового відшкодування, 259,32 грн пені, 195,65 грн інфляційних втрат, 64,83 грн три проценти річних та 3000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Розглянувши подану заяву Товариства, суд дійшов висновку про часткове її відхилення з огляну на наступне.

Приписами статті 46 ГПК України унормовано, що сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу:, зокрема, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві (пункт 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011).

Беручи до уваги той факт, що першочергово Товариством не було заявлено до стягнення ані пеню, ані компенсаційні втрати, суд дійшов висновку про прийняття заяви позивача від 21.12.2020 лише в частині зменшення розміру позовних вимог про стягнення страхового відшкодування. Водночас суд вважає за необхідне зауважити, що Товариство не позбавлене права звернутись до суду з окремим позовом про стягнення вищевказаних грошових сум.

З огляду на вказане розгляд справи здійснюється в межах стягнення 6 938,00 грн страхового відшкодування, 3000,00 грн витрат на правову допомогу та розподілу судового збору.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

02.10.2019 між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» та ОСОБА_1 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Пряме врегулювання до автоцивілки» № 06-TR, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Skoda», реєстраційний № НОМЕР_1 .

26.11.2019 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Skoda», реєстраційний № НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Isuzu», реєстраційний № НОМЕР_2 , який знаходився під керуванням ОСОБА_2 .

Згідно постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 13.12.2019 у справі № 755/19480/19, вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення ОСОБА_2 вимог Правил дорожнього руху України, у зв`язку з чим його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статті 124Кодексу України про адміністративні правопорушення.

27.11.2019 ОСОБА_1 звернулася до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надала усі необхідні документи.

Згідно рахунку-фактури ФОП Ільчик Володимир Іванович № 0421 від 24.01.2020, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Skoda», реєстраційний № НОМЕР_1 , складає: 10 080 (десять тисяч вісімдесят) гривень 00 копійок.

12.02.2020 ТДВ СК «Альфа-Гарант» було складено страховий акт та розрахунок страхового відшкодування до нього.

На підставі вищевказаних документів ТДВ СК «Альфа-Гарант» було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 10 080,00 грн на користь ОСОБА_1 (на банківський рахунок ФОП Ільчик В.І.), що підтверджується платіжним дорученням № 6523 від 12.02.2020.

Цивільно-правова відповідальність власника (водія) транспортного засобу «Isuzu», реєстраційний № НОМЕР_2 , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.», згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/8401154.

15.04.2020 ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернулося до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» із заявою на виплату страхового відшкодування (в порядку регресу) за вих. № 6039 на суму 10 080,00 грн. Однак дана заява була проігнорована Відповідачем та виплату страхового відшкодування з боку останнього здійснено не було.

Окрім того, договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № АМ/8401154, передбачає франшизу у розмірі 1 000,00 грн.

Відповідач у своєму відзиві зазначав, що рахунок № 0421 від 25.02.2020 ФОП Ільчик В. І. складено без врахування зносу, розрахунок страхового відшкодування Товариством також здійснено без урахування коефіцієнту фізичного зносу, що підтверджується наявними в матеріалах справи Розрахунком страхового відшкодування та Страховим актом №СТ/19/0401, Відповідач звернувся до аварійного комісара для визначення коефіцієнту зносу відповідно до зазначеної Методики, після чого було встановлено, що коефіцієнтом фізичного зносу на запасні частини пошкодженого транспортного засобу «SKODA OCTAVIA», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 0,51, оскільки транспортний засіб «SKODA OCTAVIA», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 відповідно до даних Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , рік випуску 2012 року, а дата першої реєстрації 29.08.2012, тобто на момент ДТП строк експлуатації складав 7 років 2 місяці, а отже, в даному випадку коефіцієнт фізичного зносу підлягає обов`язковому застосуванню.

Відповідач розглянув Заяву на виплату страхового відшкодування вих. № 76039 від 15.04.2020 на загальну суму 10 080,00 грн та прийняв рішення щодо виплати страхового відшкодування в розмірі 6 938,00 грн з урахуванням зносу та розміру франшизи, як передбачено пунктом 12.1 статті 12 та статтею 29 Закону, який є спеціальним для визначених правовідносин. Про прийняте рішення Компанія повідомила позивача листом вих. № 51-3065 від 26.05.2020, однак станом на день звернення із позовом до суду доказів здійснення сплати вказаної суми грошових коштів Компанією до суду не надано.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, Товариство, здійснивши виплату страхового відшкодування, набуло права потерпілої у ДТП особи в межах здійсненої виплати.

Суд зазначає, що достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП, є платіжні доручення та рахунки на сплату послуг з ремонту пошкодженого ТЗ.

З матеріалів справи вбачається, що на час скоєння вищевказаної ДТП цивільно-правова відповідальність власника (водія) транспортного засобу «Isuzu», реєстраційний № НОМЕР_2 була застрахована в ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.», згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/8401154.

Отже, Компанія є особою, на яку вказаним полісом покладено обов`язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації вищевказаного автомобіля «Isuzu», реєстраційний № НОМЕР_2 на момент ДТП.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Аналогічна норма міститься у статті 9 Закону України "Про страхування".

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу № АМ/8401154, а також положення статей 12, 22, 29 Закону, статей 9, 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1192 ЦК України, суд дійшов висновку про те, що у відповідача в зв`язку з настанням ДТП виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в розмірі суми, право на вимогу якої перейшло до останнього.

У той же час суд зазначає, що відповідно до статті 9 Закону України "Про страхування" франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Беручи до уваги підтверджену матеріалами справи суму сплаченого позивачем страхового відшкодування у розмірі 10 080,00 грн, а також враховуючи встановлений полісом АМ/8401154 ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, у розмірі 100 000,00 грн та франшизи - 1 000,00 грн, враховуючи письмові доводи обох сторін, суд дійшов висновку про те, що у відповідача в зв`язку з настанням ДТП виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в розмірі 6 938,00 грн. При цьому суд відзначає, що спір щодо вказаної суми між сторонами відсутній.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи те, що сума страхового відшкодування, яка склала 6 938,00 грн, підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документів на підтвердження погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про задоволення даного позову.

Судові витрати, які складаються зі сплаченої Товариством суми судового збору, відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача суми понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 3 000,00 грн., суд зазначає наступне.

За частиною 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема до них належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 2, 3 статті 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 8 статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно зі статтею 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Статтею 30 цього Закону встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.01.2020 між Товариством та адвокатом Адвокатським бюро «Лідії Поліщук» (далі - Бюро) укладено договір про надання правової допомоги, за умовами якого останній зобов`язався надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цією угодою, а позивач - оплатити замовлення в порядку та строки, обумовлені сторонами.

Між Товариством та Бюро було підписано акт виконаних робіт №17.10 від 23.10.2020 на загальну суму 3 000,00 грн. У цьому акті визначено, що загальна кількість витраченого часу на виконання вищевказаних послуг з надання правової допомоги склала 3 години, з яких: підготовка та подання позовної заяви.

На підтвердження того, що ОСОБА_3 , який надавав правову допомогу, є адвокатом, до позовної заяви було додано: копію відповідного свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 2 лютого 2004 року № 462, а також копію ордера від 11 січня 2019 року серії ЗП № 70258, що підтверджує повноваження наведеного адвоката на представництво інтересів Товариства в суді.

Судом встановлено, що Товариство сплатило на рахунок Бюро 3 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 22.10.2020 № ID-149370, яке наявне в матеріалах справи.

Суд зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншого учасника справи в разі наявності заперечень такої особи щодо співрозмірності заявленої суми компенсації має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а їх розмір є розумним та виправданим. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У своєму відзиві відповідач зазначив, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним та неспівмірним з наданими адвокатом послугами, а співмирними з складністю справи, об`ємом виконаних адвокатом робіт та ціною позову є витрати на правничу допомогу в сумі 500,00 грн.

Відповідно до частин 4, 5, 6 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотриманням вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року в справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року в справі "Гімайдуліна й інші проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року в справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року в справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За висновками суду, заявлений позивачами до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн. відповідає критеріям, що наведені у частині 4 статті 126 ГПК України.

Доводи відповідача про завищення розміру послуг не приймаються судом, оскільки вказані аргументи не підтверджені належними доказами, не відповідають свободі вибору клієнтом захисника своїх прав, у тому числі зважаючи на доведення матеріалами справи дійсності надання послуг професійної правничої допомоги у даній справі.

З урахуванням предмету та підстав позову, виходячи з встановлених обставин, характеру спірних правовідносин та обсягів матеріалів справи, витраченого адвокатом часу (3 години), самого розміру понесених адвокатом витрат, а також враховуючи задоволення пред`явлених Товариством позовних вимог у повному обсязі, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про покладення на Компанію 3 000,00 грн. витрат на правову допомогу адвоката.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай" про відшкодування збитків у розмірі 6 938,00 грн (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 21.12.2020) задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.ЕС.АЙ" (04210, місто Київ, проспект Героїв Сталінграда, будинок 4, корпус 6А; ідентифікаційний код 32404600) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, місто Київ, БУЛЬВАР ЛЕСІ УКРАЇНКИ, будинок 26; ідентифікаційний код 32382598) 6 938,00 грн (шість тисяч дев`ятсот тридцять вісім гривень 00 копійок) відшкодування матеріальної шкоди, 2 102,00 (дві тисячі сто дві гривні 00 копійок) судового збору, а також 3 000,00 грн (три тисячі гривень 00 копійок) витрат на професійну правничу допомогу.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 19.07.2021.

СУДДЯ В. В. ДЖАРТИ