УХВАЛА

м. Київ

15.07.2021Справа № 910/10579/19

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., за участю секретаря судового засідання Анастасової К.В., розглянувши заяву приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельниченка Олега Володимировича про звернення стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником у справі за позовом Фермерського господарства Тимофєєва Анатолія Федоровича (с. Нове, Вознесенський район, Миколаївська область, 56560) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетичний еквівалент» (площа Спортивна, буд. 1-А, м. Київ, 01023) про стягнення вартості попередньо оплаченого товару за договором постачання у розмірі 488400 грн.

За участю:

Заявника (Приватний виконавець) - Мельниченко О. В.

представник стягувача: не прибув;

представник боржника - не прибув;

представник Акціонерного товариства "Одеський припортовий завод" - Середа В.П.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Фермерське господарства Тимофєєва Анатолія Федоровича, звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетичний еквівалент», в якому просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетичний еквівалент» на користь Фермерського господарства Тимофєєва Анатолія Федоровича грошові кошти у сумі 488400 грн. вартості попередньо оплаченого товару за договором поставки та судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи.

Рішенням Господарського суду міста Києва №910/10579/19 від 03.10.2019 позовні вимоги задоволено повністю та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетичний еквівалент» на користь Фермерського господарства Тимофєєва Анатолія Федоровича заборгованість у розмірі 488400 грн. 00 коп. та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 7326 грн. 00 коп., а всього 495726 (чотириста дев`яносто п`ять тисяч сімсот двадцять шість) грн. 00 коп.

14.04.2020 на виконання рішення видано наказ.

25.05.2021 до канцелярії суду приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мельниченком Олегом Володимировичем подано заяву про звернення стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником. В заяві приватний виконавець просить суд: звернути стягнення на грошові кошти у розмірі 545498 (п`ятсот сорок п`ять тисяч чотириста дев`яносто вісім) гривень 60 копійок на рахунках, що належать Акціонерному товариству "Одеський припортовий завод" (65481, Одеська область, м. Южне, вул. Заводська, буд. З, ідентифікаційний код юридичної особи 00206539), яке має заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергетичний еквівалент» (01023, м. Київ, площа Спортивна, буд. 1-А, ідентифікаційний код юридичної особи 40651177), в рахунок задоволення вимог стягувача та приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельниченка Олега Володимировича по виконавчому провадженню №60021968 за наказом №910/10579/19 виданим 14.04.2020 Господарським судом міста Києва про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетичний еквівалент" (01023, м. Київ, ПЛОЩА СПОРТИВНА буд. 1А ) на користь Фермерського господарства Тимофєєва Анатолія Федоровича (56560, Миколаївська обл., Вознесенський р., с. Нове, Код ) заборгованості у розмірі 488400 грн. 00 коп. та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 7362 грн. 00 коп., а всього 495726 (чотириста дев`яносто п`ять тисяч сімсот двадцять шість) грн. 00 коп та відповідно до постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 07.05.2020 року №62021968 в сумі 49572,60 грн., та відповідно до постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 07.05.2020 року №62021968 в сумі 200 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.05.2021 розгляд заяви призначено на 03.06.2021.

В судовому засіданні 03.06.2021 суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 ГПК України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про оголошення перерви в судовому засіданні до 17.06.2021.

04.06.2021 від Фермерського господарства Тимофєєва Анатолія Федоровича надійшло клопотання відповідно до якого стягувач просив заяву приватного виконавця задовольнити, а також просив розгляд заяви проводити без участі Фермерського господарства Тимофєєва Анатолія Федоровича.

В судовому засіданні 17.06.2021 суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 ГПК України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про задоволення клопотання АТ "Одеський припортовий завод" про відкладення розгляду справи та постановив відкласти розгляд заяви на 01.07.2021.

30.06.2021 від представника АТ "Одеський припортовий завод" надійшли заперечення, відповідно до яких, останній зазначив, що приватним виконавцем не зазначено чи була ним здійснена перевірка наявності у боржника іншого майна (крім грошових коштів) на яке відповідно до черговості, встановленої ч. 5,6 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження», та чи була ним встановлена черговість звернення стягнення на таке майно. З огляду на викладене, представник АТ "Одеський припортовий завод" вважає звернення до суду з клопотанням про звернення стягнення на грошові кошти, належні боржнику від третіх осіб, за відсутності вищезазначених відомостей передчасними.

Окрім того згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16 січня 2019 року № 36-р «Про затвердження переліку об`єктів великої приватизації державної власності», АТ "Одеський припортовий завод" (), 99,5667 % акцій якого належать Державі, включено до об`єктів великої приватизації державної власності.

Відповідно до п. 12, ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі, зокрема, включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації, а тому викладене виключає можливість звернення стягнення на грошові кошти, належні АТ «Одеський припортовий завод», які підлягають сплаті на користь боржника у виконавчому провадженні до завершення процедури приватизації АТ «Одеський припортовий завод», оскільки будь-які виконавчі дії відносно АТ «Одеський припортовий завод» підлягають зупиненню.

Також представник АТ "Одеський припортовий завод" звернув увагу суду на те, що ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлені обмеження стосовно вчинення будь-яких заходів примусового виконання щодо боржника, який відноситься до державного сектору економіки, які б могли бути вжиті відносно боржника юридичної особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, на вчинення яких у приватного виконавця відсутня компетенція.

Судове засідання, призначене на 01.07.2021 не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Демидова В.О. на лікарняному, відтак судове засідання підлягає повторному призначенню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.07.2021 судове засідання у справі №910/10579/19 призначено 15.07.21.

У судове засідання 15.07.2021 прибув приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мельниченко Олег Володимирович та представник Акціонерного товариства "Одеський припортовий завод".

Представники від стягувача та боржника у судове засідання 15.07.2021 не прибули, повідомлялись належним чином.

Таким чином, неявка представників стягувача та боржника не перешкоджає розгляду заяви.

В судовому засіданні 15.07.2021 оголошено вступну та резолютивну частину ухвали.

Розглянувши матеріали поданої заяви, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на кошти, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб (пункт 1 частини першої статті 10 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частинами першою, четвертою статті 53 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. На належні боржникові у разі передачі від інших осіб кошти, що перебувають на рахунках у банках та інших фінансових установах, стягнення звертається виконавцем на підставі ухвали суду в порядку, встановленому цим Законом.

Порядок звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, визначено статтею 336 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Пунктом 2 частиною 2 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, зокрема крім рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету.

Як встановлено судом згідно з розпорядження Кабінету Міністрів України від 16 січня 2019 року № 36-р «Про затвердження переліку об`єктів великої приватизації державної власності» ПАТ "Одеський припортовий завод" () відноситься до об`єктів великої приватизації державної власності, частка держави у якому становить 99,5667 % акцій.

Статтею 34 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що Виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.

Відповідно положень частин 1 - 8 статті 336 ГПК України суд, що розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили (ч. 1). Суд відмовляє в задоволенні такої заяви, якщо вона подана після закінчення строку позовної давності для відповідної вимоги боржника до такої особи, або строку на пред`явлення до виконання виконавчого документа про стягнення коштів з такої особи на користь боржника за судовим рішенням, що набрало законної сили (ч. 2). Заява розглядається судом протягом десяти днів з дня її надходження (ч. 3). Суд розглядає заяву про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, в судовому засіданні з викликом такої особи та учасників справи, проте їх неявка не перешкоджає розгляду справи за умови належного їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи (ч. 4). За заявою стягувача суд може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили. Арешт накладається у межах загальної суми стягнення в порядку, встановленому цим Кодексом для накладення арешту при вжитті заходів забезпечення позову (ч. 5). Одночасно суд вирішує питання про зустрічне забезпечення та про заборону такій особі вчиняти дії щодо погашення заборгованості перед боржником та (або) зупиняє виконання судового рішення, згідно з яким з такої особи на користь боржника стягуються грошові кошти в межах загальної суми стягнення, до закінчення розгляду питання про звернення стягнення на грошові кошти (ч. 6). Про задоволення заяви про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, або про відмову у її задоволенні суд постановляє ухвалу (ч. 7). У разі задоволення заяви судове рішення може бути виконано шляхом звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі в межах заборгованості такої особи перед боржником (ч. 8). Звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, є підставою для визнання виконавчого документа, за яким боржник виступає стягувачем, таким, що не підлягає виконанню в розмірі стягнутої суми (ч. 9).

Правовий аналіз наведеної процесуальної норми дає підстави для висновку, що особа, яка має заборгованість перед боржником, не набуває процесуального статусу сторони (боржника) у такій справі, а лише здійснює оплату заборгованості відповідача (боржника) в межах заборгованості такої особи перед боржником.

Тобто, особа, яка має заборгованість перед боржником, що не оспорюється нею або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили, набуває статусу боржника саме у виконавчому провадженні, розпочатому виконавцем на виконання судового рішення, в силу ухвали суду про задоволення заяви стягувача, а не в межах окремих майнових відносин між стягувачем та такою особою. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 910/7023/19 (провадження № 12-146гс19)).

Разом з тим, хоча АТ «Одеський припортовий завод» не є боржником відповідно до виконавчого документа №60021968 за наказом №910/10579/19, який перебуває на виконанні, проте підставою для вчинення виконавчих дій відносно АТ "Одеський припортовий завод" підлягає до застосуванню ст. 53 ЗУ «Про виконавче провадження».

Положення ст. 53 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачає звернення стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб. Так за змістом вищевказаної статті виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобов`язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику. Після надходження відомостей про наявність майна боржника виконавець проводить опис такого майна, накладає на нього арешт, вилучає його і реалізує в установленому цим Законом порядку. Якщо особа, в якої перебуває майно боржника, перешкоджає виконавцю у вилученні такого майна, воно вилучається виконавцем у примусовому порядку. Готівка та майно, що належать боржнику від інших осіб, вилучаються виконавцем у таких осіб у присутності понятих. На належні боржникові у разі передачі від інших осіб кошти, що перебувають на рахунках у банках та інших фінансових установах, стягнення звертається виконавцем на підставі ухвали суду в порядку, встановленому цим Законом. За ухилення від виконання розпоряджень виконавця особа, в якої перебуває майно боржника, несе відповідальність відповідно до закону.

Згідно з частиною 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Виходячи з аналізу зазначених норм процесуального права, обов`язок доказування тих обставин, на які посилаються учасники судового процесу, як на підставу своїх вимог або заперечень покладено на сторони. При цьому, суд позбавлений прав самостійно збирати докази, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України», no. 4241/03 від 28.10.2010).

Оскільки АТ «Одеський припортовий завод» відноситься до об`єктів великої приватизації державної власності, частка держави у статутному капіталі якого перевищує 25 відсотків, враховуючи положення статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до якої виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації, а також враховуючи, положення статті 53 ЗУ «Про виконавче провадження», суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні заяви приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельниченка Олега Володимировича про звернення стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником.

На підставі викладеного та керуючись ст. 234, 336 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельниченка Олега Володимировича про звернення стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником - відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили 20.07.2021 року та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя В.О. Демидов