ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2167/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК" (01001, м. Київ, вул. Грушевського 1Д, ідентифікаційний код 14360570)
до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )
про стягнення 42 644,53 грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - ОСОБА_1 (здійснював підприємницьку діяльність, як фізична особа - підприємець з 01.06.2016, проте припинив здійснювати підприємницьку діяльність за власним рішенням 01.06.2021) про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 25.11.2019 в загальному розмірі 42644,53 грн, яка складається з: 36218,28 грн - заборгованість за кредитом, 1928,24 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, 4498,01 грн - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/2167/21. Здійснювати розгляд справи вирішено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Також, вказаною ухвалою роз`яснено відповідачу, що згідно статті 251 ГПК України, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Попереджено відповідача проте, що у разі ненадання відзиву на позов у встановлений строк, справа згідно з ч.9 ст.165 ГПК України буде розглянута за наявними в ній матеріалами.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 07.06.2021, була надіслана на адресу відповідача: АДРЕСА_1 яка зазначена позивачем у позовній заяві та відомості про місцезнаходження відповідача за цією адресою містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вказана ухвала суду вручена відповідачу 10.06.2021, що підтверджується поштовим повідомленням повернутим на адресу суду поштовим відділенням.

Таким чином, суд вказує про те, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Також, суд констатує, що процесуальні документи у цій справі (ухвала суду про відкриття провадження у справі від 07.06.2021) надсилалися всім учасникам судового процесу.

Таким чином, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог та судом дотримано, під час розгляду справи, обумовлені чинним ГПК України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Положеннями частини 8 статті 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

25.11.2019 Фізичною особою-підприємцем Сидоренко Іллею Анатолійовичем (далі по тексту - відповідач) через систему інтернет - клієнт - банкінгу було підписано із використанням електронного цифрового підпису заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг "КУБ" (Заява). Згідно Заяви відповідач приєднався до Умов та правил надання банківських послуг (надалі -Умови), Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із Заявою складають кредитний Договір № б/н від 25.11.2019 р. (Договір) та взяв на себе зобов`язання виконувати умови Договору.

Згідно п. 3.2.8.1. Умов Банк взяв на себе зобов`язання при наявності вільних грошових коштів надати Клієнту строковий Кредит КУБ для фінансування поточної діяльності Клієнта та/або для придбання основних засобів в обмін на зобов`язання Клієнта з повернення кредиту, сплати відсотків в обумовлені цим договором терміни. Істотні умови кредиту (сума кредиту, проценти за користування кредитом, розмір щомісячного платежу, порядок їх сплати) вказуються в Заяві про приєднання до Умов та правил надання послуги "КУБ" (далі - Заява), а також в системі Приват 24.

У відповідності з ч. 2. ст. 639 Цивільного кодексу України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до договору 25.11.2019 відповідачу встановлено кредитний ліміт у розмірі 1 000 000 грн та перераховано кошти у розмірі 100 000,00 грн на поточний рахунок НОМЕР_2 , що підтверджується випискою по вказаному поточному рахунку (арк. справи 21).

Згідно п. 3.2.8.3.1 Умов, повернення кредиту здійснюється щомісячно шляхом забезпечення Клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків зазначених в Заяві. Банк здійснює договірне списання грошей з поточного рахунку Клієнта в терміни і розмірах, передбачених умовами кредитного договору. Остаточний термін погашення заборгованості за кредитом є дата повернення кредиту.

Згідно ст. 212, 651 ЦКУ при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених цим Договором, Банк на свій розсуд, починаючи з дев`яносто першого дня порушення будь-якого із зобов`язань, вправі змінити умови договору встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому Банк направляє Клієнту повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту (Банк здійснює інформування Клієнта на свій вибір або письмово, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта (систему клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення чи інших)). У разі непогашення заборгованості за цим Договором в термін, зазначений в повідомленні, вся заборгованість починаючи з наступного дня з дати, зазначеної в повідомленні, вважається простроченою. У разі погашення заборгованості в період до закінчення 90 днів (Включно) з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, терміном повернення кредиту є дата останнього платежу.

Відповідно п. 3.2.8.5.3 Умов та Правил: Клієнт зобов`язаний повернути кредит в терміни і в сумах, як встановлено в. п. 3.2.8.3.1, 3.2.8.5.14, 3.2.8.6.2, а також вказані в заяві шляхом розміщення необхідних для планового погашення внеску коштів на своєму поточному рахунку.

Відповідно п. 3.2.8.3.2 Умов, за користування послугою Клієнт платить щомісяця відсотки за користування кредитом в розмірі, зазначені в Заяві та Тарифах. Датами сплати відсотків є дати сплати платежів, зазначені в заяві, при несплаті відсотків в зазначений термін вони вважаються простроченими (крім випадків розірвання Договору відповідно до п. 3.2.8.6.2.).

П. 3.2.8.3.3. передбачено, що при порушенні Клієнтом будь-якого грошового зобов`язання Позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому в Заяві.

Відповідно п. 3.2.8.5.2 Умов, Клієнт зобов`язаний оплатити щомісячні відсотки за користування кредитом відповідно до п. 3.2.8.3.2.

П. 3.2.8.9 Умов, передбачено, що за користування кредитом в період з дати списання коштів з позикового рахунку до дати погашення кредиту згідно п. п. 3.2.8.1, 3.2.8.2, 3.2.8.3, 3.2.8.3.1 цього договору Клієнт платить відсотки в розмірі, зазначеному в п. 3.2.8.3.2.

Згідно п. З.2.8.9.1. Умов, передбачено, що у разі порушення Клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених п. п. 3.2.8.5.2., 3.2.8.5.3. цього Договору, Клієнт сплачує Банку відсотки в розмірі, зазначеному в п. 3.2.8.3.3. цього Договору (за винятком випадку реалізації Банком права зміни умов Договору, встановленого п. З.2.8.З.1. цього Договору).

Згідно п. 3.2.8.9.6 Умов, розрахунок і нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється в терміни, зазначені в заяві, кожного наступного місяця з дати списання коштів з позикового рахунку і проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом на суму залишку заборгованості по кредиту.

Відповідно п. 3.2.8.9.7 Умов, нарахування прострочених відсотків здійснюється щодня, при цьому відсотки розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів у році. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не враховується.

Відповідно п. 3.2.8.3.2 Умов, передбачено, що за користування послугою Клієнт платить щомісяця відсотки за користування кредитом в розмірі, зазначені в Заяві та Тарифах. Датами сплати відсотків є дати сплати платежів, зазначені в заяві, при несплаті відсотків в зазначений термін вони вважаються простроченими (крім випадків розірвання Договору відповідно до п. 3.2.8.6.2.).

Пунктом 3.2.8.10.7 Умов визначено, що Надання Послуги здійснюється з моменту подачі Клієнтом в Банк заяви на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

За твердженнями позивача, відповідач прострочив виконання своїх зобов`язань за даним договором, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на момент розгляду справи не сплачена.

Позивач зазначає, що станом на 13.05.2021 р. у відповідача існує заборгованість перед АТ КБ "ПРИВАТБАНК" по Договору б/н від 25.11.2019 в сумі 42 644,53 грн, що складається з:

- заборгованості за кредитом у розмірі 36218,28 грн,

- заборгованості за відсотками у розмірі 1928,24 грн, нарахованих на прострочену заборгованість згідно пунктів 3.2.8.3.3. та 3.2.8.9.1. Умов, що нараховані позивачем за період з 25.02.2021 по 13.05.2021;

- заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії у розмірі 4498,01 грн нарахованої на прострочену заборгованість згідно пунктів 3.2.8.3.2. та 3.2.8.9. Умов, нарахованої за період з 25.04.2020 по 13.05.2021.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

В той же час при прийнятті даної позовної заяви до суду судом встановлено, що на момент існування між сторонами договірних відносин відповідач був зареєстрований, як суб`єкт підприємницької діяльності, проте, що 01.06.2021 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис: 0183483 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця Сидоренко Іллі Анатолійовича (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі власного рішення.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала позицію щодо юрисдикції спору за позовом суб`єкта господарювання до фізичної особи, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, що виник при виконанні умов укладеного між ними господарського договору (постанови від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14?144цс18), від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18 (провадження № 12-294гс18), від 5 червня 2019 року у справі № 904/1083/18 (провадження № 12-249гс18).

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відтак норми процесуальних законів наведено тут і далі у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року.

Згідно зі статтею 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших відносин, крім справ, розгляд яких здійснюється за правилами іншого судочинства.

Разом з тим статтею 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено предметну та суб`єктну юрисдикцію господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Статтею 45 ГПК України встановлено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (як приклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Відтак господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 09.10.2019 у справі № 127/23144/18.

Таким чином, виходячи із суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, а саме кредитного договору б/н від 25.11.2019, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинились, суд дійшов висновку про належність спору до господарської юрисдикції.

Відповідач правом на висловлення свої позиції у справі не скористався та відзив на позов до суду не надав.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором (ст. 1048 ЦК України).

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором .

Якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення позики, що залишилася, та сплати процентів (ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України).

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості по кредиту, а в матеріалах справи такі докази відсутні, отже позовні вимоги позивача не спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ КБ "Приватбанк" в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 36218,28 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 1928,24 грн та заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії у розмірі 4498,01 грн, обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 129 ГПК України, відповідно до якої судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача, а отже судові витрати: судовий збір у розмірі 2270,00 грн. покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 611, 612, 624 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 4, 20, 73, 74, 77, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Сидоренко Іллі Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК" (01001, м. Київ, вул. Грушевського 1Д, ідентифікаційний код 14360570) заборгованість за кредитним договором б/н від 25.11.2019 в загальному розмірі 42644,53 грн, яка складається з: 36218,28 грн - заборгованість за кредитом, 1928,24 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, 4498,01 грн - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

3. Судові витрати у справі у вигляді судового збору у розмірі 2270,00 грн покласти на відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

4. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК" (01001, м. Київ, вул. Грушевського 1Д, ідентифікаційний код 14360570) судовий збір у розмірі 2270,00 грн

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК" (01001, м. Київ, вул. Грушевського 1Д, ідентифікаційний код 14360570).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "22" липня 2021 р.

Суддя І.О. Чистякова