ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2022/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 154, ідентифікаційний код 33908322)
до Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" (61001, м. Харків, пр. Гагаріна, буд. 41/2, корпус 8, офіс 1-12, ідентифікаційний код 31236795) 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 )
про стягнення 9374,11 грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом щодо стягнення з відповідача - Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" заборгованості в розмірі 9374,11 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що ним виплачено страхувальнику - ТОВ "Завод Стеко" страхове відшкодування відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту № 1154/20-Т/ДП/19 від 14.07.2020, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля Renault Duster, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого позивач набув права зворотньої вимоги до відповідача у сумі страхового відшкодування, проте відповідач не сплатив позивачу страхове відшкодування, внаслідок чого заборгованість відповідача становить 9374,11 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.05.2021 залишено позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" без руху. Встановлено позивачу для усунення недоліків позовної заяви 10-денний строк з дня вручення даної ухвали. Позивачу у 10-денний строк з дня вручення даної ухвали запропоновано подати до господарського суду Харківської області підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

07.06.2021 від позивача у справі - Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" надійшла заява про усунення недоліків по господарській справі № 922/2022/21 за вх.№ 13311, в якій позивач надав своє підтвердження того, що в даний час крім даного спору в провадженні Господарського суду Харківської області або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує цивільні спори, відсутні будь - які справи зі спору між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Арсенал Страхування" та Товариством з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" про той же предмет і з тих же підстав, а також відсутні рішення цих органів з такого спору. Вказана заява відправлена позивачем поштовим відправленням - 02.06.2021.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/2022/21. Залучено до участі у справі в якості 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Зобов`язано позивача надіслати 3-ій особі копію позовної заяви разом з доданими до неї документами листом з описом вкладення не пізніше двох днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі, докази чого надати суду протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Здійснювати розгляд справи вирішено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Також, вказаною ухвалою роз`яснено відповідачу, що згідно статті 251 ГПК України, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. У разі ненадання відзиву на позов у встановлений строк, справа згідно з ч.9 ст.165 ГПК України буде розглянута за наявними в ній матеріалами.

06.07.2021 до господарського суду Харківської області від позивача надійшла заява про надання доказів на підтвердження розміру судових витрат за вх.№ 15724, в якій позивач просить вирішити питання про судові витрати понесені ПрАТ "СК" Арсенал Страхування" у справі № 922/2022/21 та стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" - 2000,00 грн у відшкодування судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи на професійну правничу допомогу. До вказаної заяви позивачем додано належним чином завірені копії: ордеру адвоката серії ЗП № 66708 від 11.01.2019; договору про надання правничої допомоги № 110119 від 11.01.2019; рахунку № 922/2022/21 від 15.06.2021 на суму 2 000,00 грн; оригінал платіжного доручення № 32909537 від 16.06.2021 на суму 2 000,00 грн; акту виконаних робіт № 922/2022/21 від 15.06.2021. Також, вказану заяву направлено на адресу відповідача та докази надані до заяви.

Суд, розглянувши документи, що надані позивачем 06.07.2021 за вх.№ 15724 встановив, що вони подані у строк визначений судом, тому визнав за необхідне долучити вказані документи до матеріалів справи.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 09.06.2021 була надіслана відповідачу на адресу: 61001, м. Харків, пр. Гагаріна, буд. 41/2, корпус 8, офіс 1-12, яка зазначена позивачем у позовній заяві та відомості про місцезнаходження відповідача за цією ж адресою містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проте повернута до суду 11.06.2021 з відміткою пошти "адресат вибув".

В силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Таким чином, суд вказує про те, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Третя особа письмових пояснень щодо позову не надала.

Разом з цим, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 09.06.2021, була надіслана на адресу третьої особи: 51034, Дніпропетровська область, с. Рибалки, вул. Шевченка, буд. 20, та вручена третій особі 13.06.2021, про що свідчить поштове повідомлення про вручення повернута до суду поштовим відділенням.

Також, суд констатує, що процесуальні документи у цій справі (ухвала суду про відкриття провадження у справі від 09.06.2021) надсилалися всім учасникам судового процесу.

Таким чином, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог та судом дотримано, під час розгляду справи, обумовлені чинним ГПК України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Положеннями частини 8 статті 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

16.06.2020 між ТОВ "ЗАВОД СТЕКО" (наймачем за договором) та ОСОБА_2 (наймодавцем за договором), який є власником автомобіля Renault Duster, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . було укладено договір найму (оренди) транспортного засобу (далі по тексту - договір оренди).

Згідно п.1.1. договору оренди, наймодавець передає наймачеві в користування за плату на встановлений цим договором строк належний йому на праві власності транспортний засіб:

- загальний легковий тип УНІВЕРСАЛ марки RENAULT DASTER, шасі № НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований вперше 29.03.2016, дата реєстрації 16.06.2020 року, Центром 1246, свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 .

Сторони встановили строк оренди - 1 (Один) рік. Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 16 червня 2021 року.

Між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (Страховик за договором, далі по тексту - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД СТЕКО" (Страхувальник за договором) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 1154/20-Т/ДП/19 від 14.07.2020 (далі по тексту договір страхування), за яким Страховик застрахував майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, зокрема автомобіля Renault Duster, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Згідно п.23.1. договору страхування, цей Договір вважається укладеним з моменту підписання Сторонами. При цьому Договір набирає чинності з моменту:

23.1.1. У випадку сплати страхового платежу за Договором одноразово в розмірі згідно з розділом 11 Договору, про що зазначається в розділі 14 договору, Договір набуває чинності з 00-00 годин дати, наступної за датою надходження страхового платежу, вказаного в розділі 11 цього договору, у повному обсязі на поточний рахунок або до каси Страховика, але не раніше 00-00 годин дати, зазначеної в Договорі як дата початку договору та діє до 24-00 години дати, зазначеної в Договорі як дата закінчення договору.

Згідно розділу 16 договору страхування: "Строк дії договору (з вказаної дати та до вказаної дати включно)", сторони погодили дату початку (п.16.1.) та закінчення строку дії договору (п. 16.2.).

У пункті 16.1. договору страхування, сторони визначили з "20" липня 2020 р, з урахуванням умов п.п. 23.1, 23.2 Договору".

У пункті 16.2. договору страхування, сторони визначили до "19" липня 2021 р, з урахуванням умов п.п. 23.1, 23.2 Договору".

Відповідно розділу 9 договору страхування сторони погодили осіб, допущених до керування (позначити обране Так/Ні).

Згідно п. 9.1. договору страхування сторони визначили, будь - яка особа, яка має право керувати ТЗ на законних підставах без обмеження щодо мінімального віку та стажу керування транспортними засобами відповідної категорії: Так.

16.10.2020 року в Дніпропетровській області, в с. Ванівка, по вул. Центральна сталося ДТП за участю автомобіля «Renault Duster», державний номер НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_3 та «Iveco 40С11», державний номер НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_1 якого визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, що підтверджується постановою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04.11.2020 року по справі № 175/3912/20.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований в ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування" автомобіль «Renault Duster», державний номер НОМЕР_5 . Про вказану дорожньо-транспортну пригоду Управлінням патрульної поліції в Дніпропетровській області було складено довідку № 675212 від 16.10.2020 про дорожньо - транспортну пригоду.

ОСОБА_3 , що керував автомобілем «Renault Duster», державний номер НОМЕР_5 працює в ТОВ "ЗАВОД СТЕКО" водієм транспортних засобів згідно Наказу № 238-к від 01.11.2013 про прийняття на роботу, та має стаж водія з 1995 року.

На виконання умов Договору страхування, на підставі заяви про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу від 17.10.2020 та договору страхування наземного транспорту 1154/20-Т/ДП/19 позивачем було складено страховий акт № 006.02634620-1 від 13.11.2020.

Оцінювачем ОСОБА_4 (сертифікат № 350/19 суб`єкта оціночної діяльності виданого Фондом Державного майна України від 07.05.2019) було надано звіт № Б23102002 "Про матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Renault Duster», державний номер НОМЕР_5 в наслідок його пошкодження". Згідно розділу 12 вказаного звіту визначено коефіцієнт фізичного зносу: 0,00. Розділом 13 звіту визначено вартість відновлюваного ремонту, яка складає 18 526,83 грн. У розділі 15 звіту визначено матеріальний збиток 18 526,83 грн.

Також, до звіту № Б23102002 "Про матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Renault Duster», державний номер НОМЕР_5 в наслідок його пошкодження, суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 надано ремонтну калькуляцію № 823102002 від 27.10.2020, в якій визначено вартість ремонту: 18 526,83 грн.

Згідно розрахунку страхового відшкодування від 23.11.2020 позивачем визначено суму, що підлягає відшкодуванню страхувальнику ТОВ "ЗАВОД СТЕКО", зокрема 11 874,11 грн.

На виконання умов Договору страхування, на підставі страхового акту № 006.02634620-1 від 13.11.2020., позивач на підставі розрахунку страхового відшкодування від 13.11.2020, звіту № Б23102002 оцінювача ОСОБА_4 про матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Renault Duster», державний номер НОМЕР_5 внаслідок його пошкодження здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 11 874,11 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 61930059 від 16.11.2020 на суму 11 874,11 грн.

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04.11.2020 у справі № 175/3912/20 особою, винною у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_1 , якого було притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно умов договору страхування одним із страхових випадків, визначається подія, у разі якої внаслідок ДТП було завдано шкоду автомобілю страхувальника. Розмір страхового відшкодування визначається Страховиком, виходячи із суми заподіяного збитку, але не більше розміру страхової суми. Підставою для виплати страхового відшкодування є рахунок станції технічного обслуговування, рекомендованої Страховиком.

На момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність особи, винної в скоєнні ДТП була застрахована у Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" за полісом серії ЕР-200391205 (надалі - Поліс), за яким ліміт за шкоду, заподіяну майну, становить 130000,00 грн., франшиза - 2500,00 грн., що не спростовано відповідачем.

Враховуючи вказане, позивачем на адресу відповідача було надіслано претензію на виплату страхового відшкодування на суму 11874,11 грн за вих № 161220-108/р про відшкодування суми понесених збитків.

У відповідь на претензію відповідач надав відповідь у формі листа за вих. № 278 від 19.01.2021, в якому визнала подію, що відбулася 16.10.2020 за участю автомобіля «Renault Duster», державний номер НОМЕР_5 страховим випадком і визначив страхове відшкодування у розмірі 9374,11 грн, таким, що буде сплачено на зазначені позивачем реквізити.

Проте, суму відшкодування у розмірі 9374,11 грн відповідач позивачу не перерахував, що зумовило звернення позивача до суду із даним позовом, про стягнення вказаної суми страхового відшкодування в примусовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Страхування, згідно з приписами ст. 1 Закону України "Про страхування", який регулює відносини у сфері страхування і спрямований на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України "Про страхування", яка кореспондується зі статтею 354 Господарського кодексу України та статтею 979 Цивільного кодексу України, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховим випадком, за умовами ч.2 ст.8 Закону України "Про страхування", є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

За положеннями ст. 9 Закону України "Про страхування" страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Франшизою є частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ст.25 Закону України "Про страхування").

Згідно зі ст. 993 Цивільного кодексу України, ст.27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з приписами ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Враховуючи наведене, заподіяння шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків.

У такому випадку потерпілий виступає кредитором стосовно винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, які зі свого боку є боржниками у відповідному зобов`язанні згідно з визначеними законодавством межами їх відповідальності.

При цьому, визначаючи обов`язок страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ виплатити страхове відшкодування законодавцем у положеннях статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено випадки, з настанням яких страховик набуває правових підстав для відмови у здійсненні такої виплати, зокрема, у випадку, коли потерпілим чи особою, яка має право на отримання відшкодування, не було протягом року з моменту скоєння ДТП подано заяви про виплату страхового відшкодування.

За змістом статей 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, установлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вже зазначалось, положеннями ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, з виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов`язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди, відповідно до приписів статті 512 ЦК України відбувається фактична заміна кредитора у таких зобов`язаннях: у деліктному зобов`язанні винуватця; у зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ здійснити відшкодування завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого як кредитора переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування.

В такому випадку перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов`язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ).

Відтак, у силу приписів статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов`язанні саме на тих умовах, які існували в останнього, що в цьому випадку полягає в набутті права отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань виключно за умови подання йому у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування).

Зазначена правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 у справі № 910/7449/17.

Положеннями статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Пунктом 22.1 статті 22 Зазначеного Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Таким чином, відповідач, як страховик відповідальності винної у ДТП особи, на підставі статті 29 та пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством та в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Враховуючи наведене, у справі, що розглядається, у відповідача у зв`язку із настанням страхового випадку (ДТП) виник обов`язок відшкодувати позивачеві шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком і в межах суми фактичних затрат, право на вимогу якої перейшло до позивача у зв`язку з виплатою страхового відшкодування.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, далі по тексту - Методика).

Згідно п. 1.6. Методики, утратою вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників).

Відповідно звіту № Б23102002 "Про матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Renault Duster», державний номер НОМЕР_5 в наслідок його пошкодження, наданим суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 визначено, що коефіцієнт фізичного зносу (Ез) автомобіля «Renault Duster», державний номер НОМЕР_5 дорівнює 0,00.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідачем, у встановленому законом порядку, позовні вимоги позивача не спростовано.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене та те, що відповідачем у заяві за вих. № 278 від 29.01.2021 визнано наявність обов`язку сплати відновлюваного ремонту автомобіля «Renault Duster», державний номер НОМЕР_5 та необхідність страхового відшкодування позивачу у розмірі 9374,11 грн, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 9374,11 грн. є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи, не спростованими відповідачем і такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з п. 5 ч.1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.

Позивачем у справі до позовної заяви було надано заяву про попередній (орієнтовний) розрахунок витрат, в якому позивач зазначав про понесення витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 270,00 грн та зазначав про витрати, які він планував понести, зокрема витрати на проведення експертизи у розмірі 10 000,00 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн. При цьому 06.07.2021 позивачем надано заяву про надання доказів на підтвердження розміру судових витрат за вх.№ 15724, в якій позивач просить вирішити питання про судові витрати понесені ПрАТ "СК" Арсенал Страхування" у справі № 922/2022/21 та стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" - 2000,00 грн у відшкодування судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи на професійну правничу допомогу.

Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень частини 1 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 126 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

Частиною восьмою статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як свідчать матеріали справи, в зв`язку з порушенням відповідачем прав та інтересів позивача, останній звернувся до адвокатського бюро з метою надання останнім правової допомоги пов`язаної зі зверненням до суду з позовом у даній справі.

Зокрема, матеріали справи свідчать про те, що між адвокатом Даниловим Анатолієм Григоровичем (адвокат за договором) та позивачем (довіритель) укладено договір - № 110119 про надання правової допомоги від 11.01.2019 (далі по тексту - договір про надання правової допомоги), предметом якого є надання адвокатом правової допомоги в обсязі та на умовах передбачених цим договором, яку довіритель має оплатити у порядку та строки обумовлені сторонами.

Згідно п.3.1. договору про надання правової допомоги, за правову допомогу, передбачену в п.п. 1.2. Договору довіритель сплачує Адвокату винагороду в розмірі визначеною додатком № 1 до цього договору.

Згідно додатку № 1 до договору № 110119, яким є акт виконаних робіт № 922/2022/21 від 15.06.2021 сторони погодили передачу адвокатом та прийняття позивачем робіт на загальну суму 2000,00 грн.

При визначенні суми відшкодування, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем в якості надання професійної правничої допомоги адвокатом у розмірі 2000,00 грн надані наступні документи: рахунок № 922/2022/21 від 15.06.2021 на суму 2000,00 грн, акт виконаних робіт № 922/2022/21 від 15.06.2021, платіжне доручення № 32909537 від 16.06.2021 на суму 2000,00 грн.

Дослідивши надані докази на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 2 000,00 грн., беручи до уваги рівень складності даної справи, об`єм вчинених представником позивача дій, а також керуючись критерієм реальності адвокатських витрат, суд дійшов висновку, що дані докази підтверджують суму витрат позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн.

Враховуючи те, що суд задовольнив позов повністю, у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; статей 512, 514, 979, 985, 993, 999, 1192 Цивільного кодексу України, та керуючись статтями 73, 74, 86, 91, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" (61001, м. Харків, пр. Гагаріна, буд. 41/2, корпус 8, офіс 1-12, ідентифікаційний код 31236795) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 154, ідентифікаційний код 33908322) борг у розмірі 9374,11 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

3. Судові витрати у справі у вигляді судового збору у розмірі 2270,00 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн покласти на відповідача: Товариство з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" (61001, м. Харків, пр. Гагаріна, буд. 41/2, корпус 8, офіс 1-12, ідентифікаційний код 31236795).

4. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" (61001, м. Харків, пр. Гагаріна, буд. 41/2, корпус 8, офіс 1-12, ідентифікаційний код 31236795) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 154, ідентифікаційний код 33908322) судовий збір у розмірі 2270,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Позивач: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 154, ідентифікаційний код 33908322).

Відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" (61001, м. Харків, пр. Гагаріна, буд. 41/2, корпус 8, офіс 1-12, ідентифікаційний код 31236795).

3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "23" липня 2021 р.

Суддя І.О. Чистякова