ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"22" липня 2021 р. м. Київ Справа № 911/2064/21

Суддя Бабкіна В.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Сервіс» про забезпечення позову у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Сервіс» 08400, Київська обл., Бориспільський р-н, м. Переяслав, вул. Лагерна, 36)

до Акціонерного товариства «МегаБанк» (61002, м. Харків, вул. Алчевських, 30),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Бєлінська Катерина Валеріївна (61058, м. Харків, вул. Сумська, 51Б),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Ніколаєв Сергій Вікторович (07401, Київська обл., м. Бровари, вул. Я. Мудрого, 90, оф. 18, каб. 4),

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

Без виклику представників учасників

встановив:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява б/н від 12.07.2021 р. (вх. № 2079/21 від 13.07.2021 р.) Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Сервіс» до Акціонерного товариства «МегаБанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Бєлінська Катерина Валеріївна, та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Ніколаєв Сергій Вікторович, про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого 23.04.2021 р., зареєстрованого за № 1929, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бєлінською Катериною Валеріївною про звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Гарант Сервіс» відповідно до іпотечного договору від 02.11.2018 р. № 9-26/2018-МК-UАН-З і складається з цілісного майнового комплексу за адресою: вул. Лагерна, 36, м. Переяслав-Хмельницький, Київська область.

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.07.2021 р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження.

Разом із позовною заявою до господарського суду Київської області Товариством з обмеженою відповідальністю «Гарант Сервіс» було подано заяву б/н від 12.07.2021 р. (вх. № 195/21 від 13.07.2021 р.) про забезпечення позову.

Ухвалою господарського суду Київської області від 14.07.2021 р. заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Сервіс» б/н від 12.07.2021 р. (вх. № 195/21 від 13.07.2021 р.) про забезпечення позову було повернуто заявникові.

22.07.2021 р. до господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Сервіс» надійшла заява б/н від 22.07.2021 р. (вх. № 201/21 від 22.07.2021 р.) про забезпечення позову, відповідно до якої ТОВ «Гарант Сервіс» просить суд забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, а саме: на підставі виконавчого напису, вчиненого 23 квітня 2021 року, зареєстрованого за № 1929, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бєлінською Катериною Валеріївною про звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить товариству з обмеженою відповідальністю «Гарант Сервіс» відповідно до іпотечного договору від 02.11.2018 р. № 9-26/2018-МК-UАН-З і складається з цілісного майнового комплексу адресою: вул. Лагерна, 36, м. Переяслав-Хмельницький, Київська область.

Розглянувши заяву ТОВ «Гарант Сервіс» б/н від 22.07.2021 р. (вх. № 201/21 від 22.07.2021 р.) про забезпечення позову, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд зазначає наступне.

Як слідує із заяви про забезпечення позову, ТОВ «Гарант Сервіс» дізналося про існування виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бєлінською Катериною Валеріївною 23 квітня 2021 року, зареєстрованого за № 1929, про звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Гарант Сервіс» відповідно до іпотечного договору від 02.11.2018 р. № 9-26/2018-МК-UАН-З і складається з цілісного майнового комплексу адресою: вул. Лагерна, 36, м. Переяслав-Хмельницький, Київська обл., з постанов приватного виконавця виконавчого округу Київської області Ніколаєва С.В., які почали надходити позивачу в рамках виконавчого провадження ВП № 65365369 щодо примусового виконання оскаржуваного напису, зокрема, постанови від 07.05.2021 р. про відкриття виконавчого провадження. На даний час приватним виконавцем в рамках зазначеного виконавчого провадження прийняті постанови про звернення стягнення на майно, призначення суб`єкта-оцінювача і нерухоме майно готується до продажу через прилюдні торги. 21.07.2021 р. позивач отримав лист № 3620/08-18-21 від 09.07.2021 р. від Державного підприємства «СЕТАМ» про те, що предмет іпотеки готується до реалізації шляхом проведення електронних торгів, зокрема, лот № 486490, предмет іпотеки - цілісний майновий комплекс за адресою вул. Лагерна, 36, м. Переяслав-Хмельницький, Київська область, дата проведення торгів - 06 серпня 2021 року. Отже, майно, щодо якого вчинено виконавчий напис, може бути відчужено 06 серпня 2021 року з прилюдних торгів. З урахуванням зазначеного, позивач просить суд зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 23 квітня 2021 року, зареєстрованого за № 1929, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бєлінською Катериною Валеріївною про звернення стягнення на предмет іпотеки, який, водночас, є виконавчим документом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Слід відзначити, що у пункті 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 р. у справі № 645/1979/15-ц зроблено висновок, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Водночас, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Поряд з цим, відповідно до частин 1 статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із частиною 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних сводоб, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 р. у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Суд також враховує правову позицію, викладену у Рішенні Конституційного Суду України від 31 травня 2011 року № 4-рп/2011 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв`язку зі статтями 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України, згідно з якою з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини).

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя. Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи, виконання рішення) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в господарському судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для людини рішення, оскільки надає можливість суду до ухвалення рішення в господарській справі вжити заходів до забезпечення реалізації позовних вимог

При цьому, беручи до уваги правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 16.08.2018 р. у справі № 910/1040/18, при розгляді питання про забезпечення позову у справах про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, судам необхідно досліджувати, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. У справах з немайновою вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, не має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Водночас, у разі, якщо стягнення за виконавчим написом не буде зупинено, виконавець буде зобов`язаний виконати повноваження, зокрема, реалізувати належне позивачу нерухоме майно.

При цьому, вжиття судом заходу забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису зупинить вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого напису, зокрема, реалізацію належного позивачеві майна, та надасть можливість заявнику доводити порушення права останнього шляхом розгляду судом по суті позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, вимога заявника про зупинення стягнення на підставі оскарженого ним виконавчого напису нотаріуса, за висновками суду, є саме тим заходом забезпечення позову, який в розумінні приписів статті 136 Господарського процесуального кодексу України є ефективним для захисту оспорюваного права заявника та таким, що відповідає змісту порушеного права останнього, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Вжиття вказаного заходу забезпечення пов`язано з предметом позовних вимог, є адекватним, розумним і співмірним заходом до забезпечення позову та відповідає принципу забезпечення збалансованості інтересів сторін.

Крім того, при вирішенні питання щодо вжиття заходів забезпечення позову, суд оцінив, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти, та дійшов висновку, що у даному випадку вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу (виконавчого напису № 1929 від 23.04.2021 р.) буде мати наслідком збереження існуючого становища заявника до розгляду справи по суті.

Згідно зі ст. 141 Господарського процесуального кодексу України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Проте, в даному випадку суд не вбачає необхідності в зустрічному забезпеченні, оскільки відсутні підстави вважати, що відповідач понесе збитки у зв`язку із заявою позивача про забезпечення позову.

Відповідно частині 6 статті 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 232-234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Сервіс» б/н від 22.07.2021 р. (вх. № 201/21 від 22.07.2021 р.) про забезпечення позову задовольнити.

2. Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, вчиненого 23 квітня 2021 року, зареєстрованого за № 1929, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бєлінською Катериною Валеріївною про звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить товариству з обмеженою відповідальністю «Гарант Сервіс» відповідно до іпотечного договору від 02.11.2018 р. № 9-26/2018-МК-UАН-З і складається з цілісного майнового комплексу адресою: вул. Лагерна, 36, м. Переяслав-Хмельницький, Київська область.

3. Стягувачем за ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю «Гарант Сервіс» 08400, Київська обл., Бориспільський р-н, м. Переяслав, вул. Лагерна, 36, код 20598034).

4. Боржником за ухвалою є Акціонерне товариство «МегаБанк» (61002, м. Харків, вул. Алчевських, 30, код 09804119).

5. Згідно ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 22.07.2021 р., підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 23.07.2024 р.

6. Дана ухвала з урахуванням п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" є виконавчим документом.

Ухвала господарського суду оскаржується в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 22.07.2021 р.

Суддя В.М. Бабкіна