ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2021 Справа № 914/1403/21

За позовом: Малого приватного підприємства "Світлана", Волинська область, м. Нововолинськ

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Галайко Христини Андріївни, Львівська область, с. Зимна Вода

про стягнення 23 982,16 грн

Суддя Мороз Н.В.

при секретарі Банзулі М.С.

Представники:

Від позивача: Жигалюк Ю.С.

Від відповідача: Білик П.Б.

Суть спору:

Позовну заяву подано Малим приватним підприємством "Світлана" до Фізичної особи - підприємця Галайко Христини Андріївни про стягнення 23 982,16 грн.

Ухвалою суду від 26.05.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 15.06.2021.

27.05.2021 на електронну адресу господарського суду надійшло клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи "EasyCon".

Ухвалою суду від 02.06.2021 клопотання представника позивача про участь в судовому засіданні у справі №914/1403/21 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon" задоволено.

Ухвалою суду від 15.06.2021 відкладено судове засідання на 06.07.2021, про що відповідача повідомлено в порядку ст. 121 ГПК України.

15.06.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності, оскільки згідно ч.3 ст. 925 ЦК України, до вимог, що випливають з договору перевезення вантажу, пошти, застосовується позовна давність в 1 рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів).

29.06.2021 через електронний суд надійшла заява представника позивача щодо строків позовної давності, згідно якої позивач просив суд не застосовувати строки позовної давності до позовних вимог МПП "Світлана" про стягнення з ФОП Галайко Христини Андріївни заборгованості за договором-заявкою про надання транспортно - експедиційних послуг від 30.04.2020 №КТ20-00232.

12.07.2021 на електронну адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів щодо понесених позивачем витрат на правничу допомогу, надану адвокатом у даній справі.

У зв`язку з перебуванням судді Мороз Н.В на лікарняному з 05.07.2021 по 14.07.2021, розгляд справи №914/1403/21, призначений на 06.07.2021 не відбувся.

Ухвалою суду від 15.07.2021 призначено розгляд справи по суті на 27.07.2021.

В судове засідання 27.07.2021 представник позивача з`явився, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача з`явився, щодо позовних вимог заперечив в повному обсязі. Просив суд застосувати до даного спору строк позовної давності. Крім цього, на електронну адресу суду надіслав клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 5 %.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно укладеного між сторонами 30.04.2020 договору-заявки № КТ20-00232 про надання транспортно-експедиційних послуг, позивачем здійснено перевезення вантажу за визначеним сторонами маршрутом, однак, відповідачем не здійснено оплати за надані позивачем послуги з перевезення, внаслідок чого у ФОП Галайко Христини Андріївни виникла заборгованість перед МПП "Світлана" в розмірі 22000,00 грн. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань, позивач просить суд стягнути з відповідача 22000,00 грн основного боргу, 564,16 грн - 3% річних та 1418,00 грн - інфляційних втрат.

Крім цього, позивач заперечив щодо заяви про застосування строків позовної давності. Зазначив, що Конвенцію про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів 1956 року, а саме частиною 1 статті 32 передбачено, що термін позовної давності для вимог, що випливають з перевезення, на яке поширюється ця Конвенція, встановлюється в один рік. Однак, у випадку навмисного правопорушення або такого неналежного виконання обов`язків, яке згідно законодавства, що застосовується судом або арбітражем, який розглядає справу, прирівнюється до навмисного правопорушення, термін позовної давності встановлюється в три роки. Відлік терміну позовної давності починається: a) у випадку часткової втрати чи пошкодження вантажу, або прострочення в доставці - з дня доставки; b) у випадку втрати всього вантажу - з тридцятого дня по закінченню узгодженого терміну доставки, або, за відсутності такого терміну, - з шістдесятого дня після прийняття вантажу перевізником для перевезення; c) у всіх інших випадках - по закінченню тримісячного терміну з дня укладання договору перевезення. День початку відліку терміну позовної давності у термін не зараховується. Позов просить задоволити.

Позиція відповідача.

Відповідачем подана заява про застосування строків позовної давності, оскільки згідно з ч.3 ст. 925 ЦК України, до вимог, що випливають з договору перевезення вантажу, пошти, застосовується позовна давність в 1 рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів). Крім того, відповідно до ст.32 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, термін позовної давності для вимог, що випливають з перевезення, на яке поширюється Конвенція, встановлюється в один рік. Зазначив, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідач відзиву чи письмових обґрунтованих пояснень суду не представив, позовні вимоги по суті не заперечив, доказів сплати заборгованості не подав.

Обставини справи.

30.04.2020 між МПП «Світлана» (перевізник) та ФОП Галайко Христиною Андріївною (експедитор) укладено договір-заявку про надання транспортно-експедиційних послуг №КТ20-00232.

Згідно договору - заявки МПП «Світлана» здійснило перевезення вантажу (20 піддонів МОМ курячий заморожений 1мм, вага нетто 21000 кг) за маршрутом Бжезіни (Brzeziny) 95-060 - м. Київ, автомобілем марки ДАФ державний номер НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , дата та час завантаження: 04.05.2020 року; адреса завантаження: Greta-Plus Anna Greta UI. Sienkiewicza 100, Brzeziny 95-060, Polska, адреса розмитнення: Волинська обл., Луцький район, с. Струмівки, вул. Рівненська,4, адреса розвантаження: 03126 м. Київ, вул. Академіка Біленького, 34, холодокомбінат № 4.

Належне виконання зобов`язання з перевезення вантажу за визначеним маршрутом підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною CMR PL 10214101WE, зі змісту якої вбачається, що вантаж отримано одержувачем ТОВ «Вортек плюс трейд», (в матеріалах справи з нотаріально посвідченим перекладом).

Відповідно до акту наданих послуг від 06.05.2020 № 81, позивач надав відповідачу транспортно-експедиційні послуги на загальну суму 22 000,00 грн за маршрутом згідно договору - заявки, який підписаний та скріплений печатками сторін.

Позивачем виставлено відповідачу рахунок на оплату від 06.05.2020 № 81 за надані послуги на суму 22 000,00 грн.

Згідно з п. 2 договору, відповідач зобов`язався проводити оплату на підставі рахунку і акту виконаних робіт (по кожному перевезенню) протягом 21 банківського дня з моменту отримання оригіналів документів, що підтверджують доставку вантажу вантажоодержувачу (накладні, підписані та завірені печаткою вантажоодержувача, акт прийому-передачі, оригінал та ксерокопію товаро-транспортних накладних/CMR.

Позивач направив на адресу відповідача пакет оригіналів документів, що підтверджують доставку вантажу вантажоодержувачу, а саме: накладні, підписані та завірені печаткою вантажоодержувача, акт прийому-передачі, акт надання послуг №81 від 06.05.2020 на суму 22 000,00 грн, оригінал та ксерокопію товаро транспортних накладних/ CMR, рахунок на оплату №81 від 06.05.2020 на суму 22 000,00 грн (копія фіскального чеку про відправку вказаних документів міститься в матеріалах справи).

З метою врегулювання спору в добровільному порядку, позивач звернувся до відповідача з претензією-вимогою від 16.11.2020 № 16 про сплату заборгованості протягом п`яти банківських днів з моменту отримання даної претензії.

У відповідь на вказану претензію-вимогу відповідачем на адресу позивача надіслано гарантійний лист від 20.11.2020 № 20/11 (копія в матеріалах справи), в якому відповідач гарантував позивачу оплату за надані транспортні послуги в сумі 22 000,00 грн до 25.12.2020.

Однак, відповідач, порушуючи взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснив оплату в сумі 22000,00 грн за надані послуги перевезення вантажу (20 піддонів МОМ курячий заморожений 1мм, вага нетто 21000 кг) за маршрутом Бжезіни (Brzeziny) 95-060 - м. Київ.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем становить 22000,00 грн.

З метою захисту своїх прав, позивач звернувся з позовом до суду та просить стягнути з відповідача 22000,00 грн - основного боргу, 564,16 грн - 3% річних та 1418,00 грн - інфляційних втрат.

Оцінка суду.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до ст. 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Згідно з ст. 174 ГК України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Даною статтею визначено істотні умовами договору транспортного експедирування, зокрема такими є відомості про сторони договору: для юридичних осіб-резидентів України - найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України; для фізичних осіб-громадян України: прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання із зазначенням адреси та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів; вид послуги експедитора; вид та найменування вантажу; права, обов`язки сторін; відповідальність сторін, у тому числі в разі завдання шкоди внаслідок дії непереборної сили; розмір плати експедитору; порядок розрахунків; пункти відправлення та призначення вантажу; порядок погодження змін маршруту, виду транспорту, вказівок клієнта; строк (термін) виконання договору, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У разі залучення експедитором до виконання його зобов`язань за договором транспортного експедирування іншої особи у відносинах з нею експедитор може виступати від свого імені або від імені клієнта.

Згідно з ст. 316 Господарського кодексу, договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням.

Як встановлено судом, між сторонами був підписаний договір-заявка від

30.04.2020 № КТ20-00232 про надання транспортно-експедиційних послуг, за умовами якого позивач (перевізник, виконавець) надав відповідачу (замовник) транспортні послуги з міжнародного перевезення вантажу по маршруту Бжезіни (Brzeziny) 95-060 - м. Київ. Вартість послуг з перевезення, відповідно до вказаного договору-заявки, складає 22000, 00 грн. Факт надання зазначених послуг підтверджується актом наданих послуг від 06.05.2020 № 81, який підписаний сторонами без зауважень. Для оплати послуг наданих позивачем, відповідачу було виставлено рахунок на оплату від 06.05.2020 № 81на суму 22000,00 грн.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з п. 2 договору, відповідач зобов`язався проводити оплату на підставі рахунку і акту виконаних робіт (по кожному перевезенню) протягом 21 банківського дня з моменту отримання оригіналів документів, що підтверджують доставку вантажу вантажоодержувачу (накладні, підписані та завірені печаткою вантажоодержувача, акт прийому-передачі, оригінал та ксерокопію товаро-транспортних накладних/CMR.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, позивачем на адресу відповідача надсилався пакет документів, що підтверджує доставку вантажу вантажоодержувачу. Будь-яких зауважень, щодо якості наданих послуг чи їх строків, а також неналежності оформлення супровідних документів відповідачем на адресу позивача суду не надано. Однак відповідач у строки, встановлені у п. 2 договору та гарантійному листі, оплату за надані послуги не здійснив. Відтак, заборгованість відповідача перед позивачем становить 22000 грн.

Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За умовами ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 193 ГК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2. ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п. 4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», сплата трьох процентів річних від простроченої суми не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому, кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

На підставі вищенаведеного, згідно поданого розрахунку, позивачем нараховано відповідачу 3% річних в розмірі 564,16 грн за період з 29.06.2020 по 06.05.2021 та інфляційні втрати на суму 1418,00 грн за період липень 2020 - березень 2021.

Суд, здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних втрат, встановив, що сума 3% річних є меншою ніж заявлена позивачем, та становить 563,25 грн, а сума інфляційних втрат становить 1725,15 грн, тобто є більшою, ніж заявлена позивачем у наданому суду розрахунку. У відповідності до ч. 2 ст. 237 ГПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог. Таким чином, задоволенню підлягають інфляційні втрати в сумі 1418,00 грн та 3% річних в розмірі 563,25 грн.

Відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності, оскільки згідно ч.3 ст. 925 ЦК України, до вимог, що випливають з договору перевезення вантажу, пошти, застосовується позовна давність в 1 рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності, суд зазначає наступне.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасниць Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу" (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі відкрите акціонерне товариство "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, № 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства").

У Цивільному кодексі України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК).

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог у зв`язку з перевезенням вантажу, пошти (ст. 925 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 3 ст. 925 ЦК України, до вимог, що випливають із договору перевезення вантажу, пошти, застосовується позовна давність в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів).

01.08.2006 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажу» від 19.05.1956, якою врегульовані правовідносини, що випливають з договору міжнародного перевезення вантажу.

З урахуванням ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори України» та ст. 3 ГПК України, положення зазначеної Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів мають пріоритет над правилами, передбаченими законодавством України.

Згідно з п.1 ст.1 вказаної Конвенції, ця Конвенція застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 32 Конвенції, термін позовної давності для вимог, що випливають з перевезення, на яке поширюється ця Конвенція, встановлюється в один рік. Однак, у випадку навмисного правопорушення або такого неналежного виконання обов`язків, яке згідно законодавства, що застосовується судом або арбітражем, який розглядає справу, прирівнюється до навмисного правопорушення, термін позовної давності встановлюється в три роки. Відлік терміну позовної давності починається: a) у випадку часткової втрати чи пошкодження вантажу, або прострочення в доставці - з дня доставки; b) у випадку втрати всього вантажу - з тридцятого дня по закінченню узгодженого терміну доставки, або, за відсутності такого терміну, - з шістдесятого дня після прийняття вантажу перевізником для перевезення; c) у всіх інших випадках - по закінченню тримісячного терміну з дня укладання договору перевезення.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів (ст. 218 ГК України).

Згідно приписів ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Таким чином саме особа, яка порушила зобов`язання має довести відсутність своєї вини у вказаному порушенні в силу вимог вищевказаних норм законодавства.

В той же час, відповідачем в порушення приписів ст.74 ГПК України не доведено, що ним ужито усіх заходів для недопущення господарського правопорушення (прострочення оплати заборгованості за договором-заявкою про надання транспортно-експедиційних послуг від 30.04.2020 № КТ20-00232).

Уклавши вказаний вище договір та отримавши від позивача послуги міжнародного перевезення вантажу, відповідачу було відомо про виникнення у нього обов`язку щодо оплати за надані позивачем послуги.

Невжиття відповідачем заходів, спрямованих на виконання свого зобов`язання за договором щодо оплати наданих послуг за своєю суттю є ухиленням від виконання господарського зобов`язання.

Разом з тим, в силу ст.ст. 6, 626 ЦК України, сторони є вільними у виборі контрагента та визначенні (погоджені) умов договору. При цьому відносини, що виникли між сторонами засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (ч. 1 ст. 1 ЦК України), що регулюються актами цивільного законодавства України.

Відтак, з огляду на наведене, суд дійшов висновку, що невиконання зобов`язань за договором-заявкою про надання транспортно-експедиційних послуг від 30.04.2020 № КТ20-00232 спричинено навмисними діями відповідача фактично спрямованими на ухилення від виконання зобов`язання з оплати послуг міжнародного перевезення, з огляду на що, до правовідносин сторін у даній справі підлягає застосуванню термін позовної давності в три роки.

Оскільки договір між сторонами укладено 30.04.2020, а позивач надіслав на адресу суду позов 12.05.2021, суд дійшов висновку про те, що позивач звернувся до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів у межах позовної давності, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосовування наслідків спливу позовної давності, встановлені ст. 267 ЦК України.

Дослідивши та проаналізувавши подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем не виконано передбаченого договором та законом обов`язку щодо оплати за надані послуги перевезення, чим було порушено право позивача на одержання коштів. Відтак, позивач в порядку захисту свого порушеного права вправі вимагати стягнення з відповідача заборгованості за договором-заявкою про надання транспортно-експедиційних послуг від 30.04.2020 № КТ20-00232.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України, вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України, встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України, встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

З аналізу матеріалів справи та наявних доказів у сукупності вбачається, що право позивача, за захистом якого мало місце звернення до суду, є порушеним відповідачем.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, не надано суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судового засідання, відтак, позовні вимоги про стягнення з відповідача 22000,00 грн - основного боргу, 563,25 грн - 3% річних та 1418,00 грн - інфляційних втрат підлягають до задоволення частково.

Судові витрати.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2269,91 грн.

Разом з тим, позивач подав документи на підтвердження понесених витрат на правову допомогу та просив суд стягнути з відповідача 9000,00 грн таких витрат.

Відповідно до ст.123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст.129 ГПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідні докази були подані позивачем під час розгляду справи судом, тобто з дотриманням вимог процесуального закону щодо строку їх подання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У поданій позовній заяві позивач зазначав, що у зв`язку із розглядом справи орієнтоний розрахунок судових витрат становить 9000,00 грн.

Надання адвокатом Жигалюк Юлією Сергіївною правової допомоги МПП «Свтлана» у Господарському суді Львівської області при розгляді справи №914/1403/21 підтверджується ордером серії АА №1102928 від 06.05.2021.

Суд встановив, що між адвокатом Жигалюк Юлією Сергіївною, яка діє на підставі свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю №3332, виданого згідно рішення Київського міського кваліфікаційно-дисциплінарної комісії від 29.05.2008 № 20-14-20 та Малим приватним підприємством «Світлана», в особі директора Марценюка Станіслава Володимировича, який діє на підставі статуту, та укладено договір від 28.04.2021 про надання правової допомоги, згідно п.1.1 якого сторони домовились, що предметом даного договору є надання адвокатом законними методами та способами правничої допомоги клієнту у справах щодо стягнення в судовому порядку заборгованості з фізичної особи - підприємця Галайко Христини Андріївни за договорами заявками про надання транспортно-експедиційних послуг.

Відповідно до п.4.2 договору про надання правової допомоги, гонорар адвоката погоджується за взаємною згодою сторін та оформляється додатком до цього договору.

В додатку № 3 до договору про надання правничої допомоги від 28.04.2021 зазначено, що на виконання вимог пунктів 4.1 та 4.2 договору про надання правничої допомоги від 28.04.2021 сторони погодили орієнтовний обсяг (перелік наданих послуг/вартість правничої допомоги), що надається адвокатом клієнту у зв`язку з розглядом справи у Господарському суді Львівської області за позовною заявою МПП «Світлана» до фізичної особи - підприємця Галайко Х.А. про стягнення заборгованості за договором-заявкою про надання транспортно-експедиційних послуг №КТ20-00232 від 30.04.2020 року в сумі 22 000,00 грн, а саме витрати пов`язані з розглядом справи: на професійну правничу допомогу (із розрахунку 1000 грн. за 1 годину роботи адвоката):

- консультація клієнта (МПП «Світлана») узгодження правової позиції (2 години) - 2000,00 грн;

- вивчення документів, необхідних для складання позовної заяви МПП «Світлана» про стягнення заборгованості з ФОП Галайко Х.А. за договором-заявкою про надання транспортно-експедиційних послуг №КТ20-00232 від 30.04.2020 (2 години) - 2000,00 грн;

- підготовка проекту позовної заяви МПП «Світлана» про стягнення заборгованості з ФОП Галайко Х.А. за договором-заявкою про надання транспортно-експедиційних послуг №КТ20-00232 від 30.04.2020 року з розрахунками 3% та інфляційних втрат (2 години) - 2000,00 грн;

- обговорення з клієнтом проекту' позовної заяви МПП «Світлана» про стягнення заборгованості з ФОП Галайко Х.А. за договором-заявкою про надання транспортно- експедиційних послуг №КТ20-00232 від 30.04.2.020 року та порядку дій (1/2 години) - 500,00 грн;

- коригування тексту позовної заяви МПП «Світлана» про стягнення заборгованості з ФОП Галайко Х.А. за договором-заявкою про надання транспортно-експедиційних послуг №КТ20-00232 від 30.04.2020 року (1/'2 години) - 500,00 грн;

- формування, оформлення та направлення пакету документів (позовної заяви МПП «Світлана» про стягнення заборгованості з ФОП Галайко Х.А. за договором-заявкою про надання транспортно-експедиційних послуг №КТ20-00232 від 30.04.2020 року з додатками) на адресу відповідача (1 година) - 1000,00 грн;

- формування, оформлення та направлення пакету документів (позовної заяви МПП «Світлана» про стягнення заборгованості з ФОП Галайко Х.А. за договором-заявкою про надання транспортно-експедиційних послуг №КТ20-00232 від 30.04.2020 року з додатками) на адресу Господарського суду Львівської області (1 година) - 1000,00 грн. Всього разом 9000,00 грн.

У п. п. 2, 3 додатку 3 до договору про надання правничої допомоги від 28.04.2021 оплата вищевказаної правничої допомоги, що надається за цим додатком та договором про надання правничої допомоги від 28.04.2021, здійснюється клієнтом до 07.05.2021. Підставою для оплати є рахунок, виставлений на підставі договору про надання правничої допомоги від 28.04.2021. Даний додаток є невід`ємною частиною договору про надання правничої допомоги від 28.04.2021 і вступає в силу з моменту його підписання сторонами.

Крім того, позивачем долучено копію рахунку № 28/04-21 від 28.04.2021 та платіжне доручення № 560 від 06.05.2021 про оплату 27000,00 грн. Окрім того, позивач у попередньому розрахунку суми судових витрат зазначив, що очікує понести прогнозовані витрати у розмірі 9000,00 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частинами 5, 6 ст. 126 ГПК України передбачено, що у разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

27.07.2021 на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 5 %, згідно якого останній заперечив щодо стягнення витрат на правову допомогу заявлених позивачем, враховуючи їх неспівмірність зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони.

Виходячи із системного аналізу наведених положень законодавства, беручи до уваги складність даної справи, ціну позову, характер спору та обсяг опрацьованого матеріалу для підготовки даного позову, значення справи для сторін та заперечення відповідача, суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу сплаченого відповідачем адвокату, не відповідає критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України, з огляду на наступне.

Відповідно до додатку № 3 до договору про надання правової допомоги від 28.04.2021, встановлена погодинна ставка адвокату Жигалюк Ю.С. в розмірі 1000 гривень - 1 година роботи.

Згідно з п. 1.1. договору про надання правничої допомоги від 28.04.2021, предметом надання даного договору є надання адвокатом (Жигалюк Ю. С.) законними методами та способами правничої допомоги клієнту (МПП "Світлана") у справах щодо стягнення в судовому порядку заборгованості з фізичної особи- підприємця Ковалик Галини Романівни та фізичної особи-підприємця Галайко Христини Андріївни за договорами- заявками про надання транспортно-експедиційних послуг.

Тобто, справи, визначені договором про надання правничої допомоги від 28.04.2021, у яких адвокатом Жигалюк Ю. С. надається правнича допомога МПП "Світлана" є типовими, не потребують особливого вивчення, тривалої підготовки та складності консультування клієнта.

Загалом, в одному судовому засіданні в режимі відеоконференції та в судовому засіданні в Господарському суді Львівської області, представник позивача провела менше години.

Враховуючи розумний розмір витрат на професійну правничу допомогу, окрім поданих адвокатом договору про надання правової допомоги, детального опису виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) судом брались до уваги кількість поданих позивачем заяв по суті спору та кількість проведених судових засідань пов`язаних з розглядом справи, час, який міг витратити адвокат для формування правової позиції та складення заяв по суті спору у даній справі, а також той факт, що справа не є ні складною ні об`ємною. Направлення пакету документів на електронну адресу суду та відповідачу не потребують спеціальних юридичних знань.

Відповідач просив зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Жигалюк Ю.С. пропорційно до 5 % від розміру задоволених позовних вимог.

Беручи до уваги вищенаведене, суд зазначає, що розмір заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу є неспівмірним із складністю справи, а тому, дотримуючись справедливого балансу, суд дійшов висновку витрати слід задоволити частково, в розмірі 3500,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 74, 73, 76-78, 86, 126,129, 236-241 ГПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Галайко Христини Андріївни, ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) на користь Малого приватного підприємства "Світлана" (Волинська обл., м. Нововолинськ, 15, Мікрорайон, буд. 2, кв. 17, ) 22000,00 грн - основного боргу, 563,25 грн - 3% річних, 1418,00 грн - інфляційних втрат, 2269,91 грн - судового збору та 3500,00 грн - витрат на правову допомогу.

3. Врешті позовних вимог відмовити.

Рішення складено 29.07.2021

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Н.В. Мороз