ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2021 р. Справа № 911/1238/21

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В. розглянув матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк»

до: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Стером»;

2) ОСОБА_1

про стягнення солідарно 108614,34 грн

без виклику учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області звернулось Акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі - позивач, АТ «Таскомбанк») з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стером» (далі - відповідач 1, ТОВ «Стером») та ОСОБА_1 (далі - відповідач 2, ОСОБА_1 ) про стягнення солідарно 108614,34 грн, з яких: 80000,00 грн заборгованості по тілу кредиту, 0,07 грн заборгованості по відсотках, 24962,33 грн заборгованості по комісії, 2581,98 грн пені та 1069,96 грн штрафу.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 30.10.2019 між АТ «Таскомбанк», як банком, та ТОВ «Стером», як позичальником, укладено Заяву-договір № ID7208672 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» (продукт «Кредит на розвиток бізнесу») (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого, банк надав позичальнику кредит у сумі 90000,00 грн із терміном повернення не пізніше 30.10.2022, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов Кредитного договору.

За твердженнями позивача, умови зазначеного вище Кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, у зв`язку з чим банк вважає, що набув права вимагати дострокового повернення суми кредиту, а також сплати інших, передбачених Кредитним договором, платежів.

Крім того, як зазначає позивач, на забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором, між АТ «Таскомбанк», як кредитором, та ОСОБА_1 , як поручителем, 30.10.2019 укладено договір поруки № Т 09.07.2019 І 7934, за умовами якого поручитель зобов`язався відповідати перед кредитором на засадах солідарного боржника, за виконання в повному обсязі ТОВ «Стером» зобов`язань, що виникли або можуть виникнути в майбутньому на підставі Кредитного договору, зі всіма можливими змінами та доповненнями до нього, включаючи також ті, що можуть бути укладені в майбутньому.

Одночасно з позовною заявою АТ «Таскомбанк» звернулось до суду із заявою від 21.04.2021 № 6999/70.1.1. про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.04.2021 відмовлено АТ «Таскомбанк» у задоволенні заяви від 21.04.2021 № 6999/70.1.1. про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.05.2021 відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи); сторонам встановлено строки для вчинення процесуальних дій у справі.

Як свідчать матеріали справи, відповідачі не скористались наданим їм процесуальним правом, передбаченим ч. 1 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), щодо подання відзивів на позовну заяву.

При цьому суд зазначає, що відповідачі належним чином повідомлені про розгляд даної справи, що підтверджується наявними у матеріалах справи рекомендованими повідомленням про вручення поштових відправлень № 806 (ТОВ «Стером») та № 792 ( ОСОБА_1 ).

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається виключно за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, та об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між АТ «Таскомбанк» (банк) та ТОВ «Стером» (позичальник) 30.10.2019 в електронній формі укладено заяву-договір № ID7208672 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» (продукт «Кредит на розвиток бізнесу») (далі - Кредитний договір), відповідно до п. 1.1 якого за умови наявності вільних коштів Банк зобов`язується надати Позичальникові Кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим Договором, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути Кредит і сплатити проценти за користування Кредитом, а також інші платежі відповідно до умов цього Договору.

Пунктом 1.2 Кредитного договору передбачено, що кредит надається у формі зарахування грошових коштів у сумі Кредиту на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 , відкритий у АТ «Таскомбанк» з цільовим використанням на поповнення обігових коштів; придбання основних засобів; рефінансування кредиту іншого банку.

У розділі 2 Кредитного договору, сторони обумовили умови надання кредиту, зокрема: розмір кредиту: 90000,00 грн; валюта кредиту: гривня; розмір процентної ставки за користування кредитом (далі - проценти) становить 0,0001% річних; розмір комісійної винагороди: 1,99% від суми виданого кредиту (щомісячно); тип процентної ставки - фіксована; погашення основного боргу за кредитом, сплата процентів - щомісяця, починаючи з місяця наступного за місяцем укладення договору, протягом 5 (п`яти) банківських днів, які передують календарному числу місяця, в яке було укладено договір, включно із цим числом; сплата комісійної винагороди за кредитом - щомісяця, починаючи з другого місяця, наступного за місяцем укладення Договору, до календарного числа місяця, в яке було укладено Договір, включно із цим числом. Сума комісійної винагороди за перший місяць кредитування сплачується у день надання кредитних коштів; сторони узгодили, що графік погашення кредиту надається у Додатку 1 до цього Договору та доступний клієнту у системі «ТАС24 Бізнес»; строк кредиту - 36 місяців з дати укладення Договору.

За умовами п. 3.1 Кредитного договору позичальник забезпечує наявність на своєму поточному рахунку грошових коштів у сумі, необхідної для сплати щомісячних платежів згідно графіку погашення Кредиту.

Остаточне погашення за кредитом позичальник повинен здійснити не пізніше терміну зазначеного в п. 2.6. цього Договору (п. 3.2 Кредитного договору).

Пунктом 3.3 Кредитного договору передбачено, що у випадку порушення позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права банку позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення.

Відповідно до графіку погашення кредиту, який є додатком № 1 до Кредитного договору, сума платежу за кредитом щомісяця становить: з першого по тринадцятий місяць - 4291,01 грн (2500,00 грн - основна заборгованість за кредитом; 1791,00 грн - комісія за управління кредитом; 0,01 грн - проценти); з чотирнадцятого по тридцять шостий місяць - 4291,00 грн (2500,00 грн - основна заборгованість за кредитом; 1791,00 грн - комісія за управління кредитом).

Зазначену заяву-договір підписано АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Стером» із використанням електронного цифрового підпису.

Водночас 30.10.2019 між АТ «Таскомбанк» (кредитор) та ОСОБА_1 (поручитель) укладено договір поруки № Т 09.07.2019 І 7934 (далі - договір поруки), відповідно до п. 1.1 якого поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором, на засадах солідарного боржника, за виконання в повному обсязі ТОВ «Стером» зобов`язань, що виникли або можуть виникнути в майбутньому на підставі заяви-договору № ID7208672 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» (продукт «Кредит на розвиток бізнесу»), що укладений між кредитором та боржником, зі всіма можливими змінами та доповненнями до нього, включаючи також ті, що можуть бути укладені в майбутньому.

У пункті 1.2 договору поруки сторони, зокрема, домовились, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником усіх зобов`язань за кредитним договором.

У випадку невиконання або прострочення виконання боржником зобов`язань, що випливають із Кредитного договору, поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник, в тому обсязі, що й боржник (п. 2.1 договору поруки).

Згідно з п. 5.1 договору поруки цей договір набуває чинності з моменту накладення електронного підпису обох сторін, що прирівнюється до власноручного підпису.

Договір поруки підписано 30.10.2019 АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 із використанням електронного цифрового підпису.

Факти підписання заяви-договору і, відповідно, укладення Кредитного договору, а також укладення договору поруки учасниками справи не заперечено.

На виконання умов Кредитного договору, банком надані позичальнику кредитні кошти у розмірі 90000,00 грн, що підтверджується випискою по особовому рахунку ТОВ «Стером» за період з 30.10.2019 по 12.04.2021.

Водночас, із змісту вказаної виписки вбачається, що позичальником було здійснено погашення кредиту лише в сумі 10000,00 грн.

Як зазначає позивач, банк звернувся до боржника та поручителя із повідомленнями-вимогами від 12.03.2021 № 4341/70, в яких вимагав достроково повністю повернути кредит, заборгованість за яким станом на 25.02.2021 становила: 52500,00 грн основного боргу; 0,01 грн строкової заборгованості за відсотками; 27500,00 грн простроченого боргу; 0,06 грн простроченої заборгованості за процентами; 4181,20 грн пені; 19589,33 грн простроченої комісії; 1791,00 грн строкової комісії. Банк зауважив, що погашення заборгованості необхідно здійснити протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення, але в будь-якому випадку не пізніше 45-ти календарних днів з дати направлення банком повідомлення.

Враховуючи те, що відповідачі у добровільному порядку не сплатили банку відповідну заборгованість, останній звернувся до суду з даним позовом, предметом якого є вимога банку про солідарне стягнення з відповідачів: 80000,00 грн заборгованості по тілу кредиту, 0,07 грн заборгованості по відсотках, 24962,33 грн заборгованості по комісії, 2581,98 грн пені та 1069,96 грн штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України, зокрема, з договорів та інших правочинів (угод).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України).

Як вбачається із змісту Кредитного договору, останній підписаний за допомогою електронного цифрового підпису з одного боку АТ «Таскомбанк» та з іншого - ТОВ «Стером».

Відповідно до пп. 8, 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронна ідентифікація - процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи; електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис.

Згідно з ч. 4 ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про електронні довірчі послуги» передбачено, що електронна взаємодія фізичних та юридичних осіб, яка потребує відправлення, отримання, використання та постійного зберігання за участю третіх осіб електронних даних, аналоги яких на паперових носіях не повинні містити власноручний підпис відповідно до законодавства, а також автентифікація в інформаційних системах, в яких здійснюється обробка таких електронних даних, можуть здійснюватися з використанням електронних довірчих послуг або без отримання таких послуг, за умови попередньої домовленості між учасниками взаємодії щодо порядку електронної ідентифікації учасників таких правових відносин.

Проаналізувавши зазначене та наданий позивачем витяг з он-лайн сервісу створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису, суд дійшов висновку, що сторонами підписано відповідний Кредитний договір із дотриманням зазначених вище положень Закону, а тому договір є таким, що укладений у письмовій формі.

За своєю правовою природою Кредитний договір (заява) є змішаним, оскільки у ньому містяться елементи кредитного договору та договору приєднання, який недійсним у судовому порядку не визнавався, у зв`язку з чим, в силу ст. 629 Цивільного кодексу України, він є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ч. 1 ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку - АТ «Таскомбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, а також у постанові Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 916/548/19.

Приписами ч. 4 ст. 236 ГПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зі змісту укладеного позивачем та відповідачем 1 Кредитного договору вбачається, що при його укладенні сторонами було погоджено усі істотні умови договору, а саме - сума кредитних коштів, які надаються позичальнику, строк їх повернення, домовленість про сплату процентів та комісійної винагороди, а також відповідальність за порушення строків погашення кредиту у вигляді пені.

Як зазначалося вище, банк 30.10.2019 виконав взяті на себе договірні зобов`язання та надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 90000,00 грн, що підтверджується відповідною банківською випискою.

Водночас, як зазначалось вище, у п. 2.5 Кредитного договору банк та позичальник домовились, що погашення кредиту здійснюється щомісяця, починаючи з місяця наступного за місяцем укладення договору, протягом 5 (п`яти) банківських днів, які передують календарному числу місяця, в яке було укладено договір, включно із цим числом, та згідно з графіком погашення кредиту, зазначеного у додатку № 1 до Кредитного договору.

Проаналізувавши викладене та додаток № 1 до Кредитного договору, суд дійшов висновку, що позичальник був зобов`язаний здійснювати погашення кредиту рівними частинами до 30-го числа кожного місяця, наступного за місяцем видачі коштів клієнту.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Як зазначалось вище, позичальник взяті на себе зобов`язання з повернення кредитних коштів виконав лише частково, на загальну суму 10000,00 грн. Доказів протилежного учасниками справи надано не було.

Частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що позичальник допустив прострочення погашення отриманого кредиту, суд дійшов висновку, що у позивача наявне право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.

Водночас, як встановлено судом, між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки, предметом якого є надання поруки поручителем (відповідач 2) перед кредитором (позивач) за виконання боржником (відповідач 1) зобов`язань за Кредитним договором.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до приписів ст. 555 Цивільного кодексу України, у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов`язаний повідомити про це боржника, а в разі пред`явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі; якщо поручитель не повідомить боржника про вимогу кредитора і сам виконає зобов`язання, боржник має право висунути проти вимоги поручителя всі заперечення, які він мав проти вимоги кредитора.

Отже ОСОБА_1 відповідає солідарно із ТОВ «Стером» перед АТ «Таскомбанк» за невиконані позичальником зобов`язання за Кредитним договором.

Як свідчать матеріали справи, відповідачі факту наявності заборгованості позичальника перед банком жодним чином не заперечили, доказів належного виконання позичальником обов`язків з погашення кредиту у повному обсязі та у встановлені строки до матеріалів справи надано не було.

Отже, оскільки позичальник взяті на себе зобов`язання з повернення кредитних коштів виконав лише частково та повернув кредитні кошти у загальному розмірі 10000,00 грн, то в останнього наявна заборгованість перед банком у розмірі 80000,00 грн.

Враховуючи те, що своєчасне повернення відповідних коштів є одним з основних обов`язків відповідачів, належне виконання якого вимагається законом та договорами, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за кредитом у розмірі 80000,00 грн.

Крім того позивач просить стягнути з відповідачів 0,07 грн заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Як установлено судом, у пп. 2.3.1 п. 2.3 та п. 2.5 кредитного договору сторони погодили розмір процентної ставки за користуванням кредиту - 0,0001% річних, яка повинна сплачуватись щомісяця, починаючи з місяця наступного за місяцем укладення договору, протягом 5 (п`яти) банківських днів, які передують календарному числу місяця, в яке було укладено договір.

Судом встановлено, що позивач надав відповідачу кредитні кошти 30.10.2019, а відтак позичальник зобов`язаний сплачувати проценти до 30-го числа кожного місяця, наступного за місяцем видачі коштів.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок відсотків у розмірі 0,07 грн, суд установив, що він є арифметично правильним та обґрунтованим, у зв`язку з чим вимога банку про солідарне стягнення з відповідачів відсотків у вказаному розмірі підлягає задоволенню.

Крім того позивач просить стягнути з відповідачів заборгованості по комісії у розмірі 24962,33 грн.

Так, ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (абзац перший ч. 1 ст. 632 Цивільного кодексу України).

У підпункті 2.3.2 п. 2.3 Кредитного договору сторони домовились про сплату позичальником банку комісійної винагороди у розмірі 1,99% від суми виданого кредиту (щомісячно).

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості з комісійної винагороди у розмірі 24962,33 грн, встановив його арифметичну правильність, у зв`язку з чим вимога банку про солідарне стягнення з відповідачів комісійної винагороди у вказаному розмірі підлягає задоволенню.

Крім того, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, позивач просить стягнути з останніх пеню у загальному розмірі 2581,98 грн, з яких: 1508,00 грн пені, нарахованої на прострочену заборгованість по тілу кредиту за період з 11.10.2020 по 11.04.2021; 1073,77 грн пені, нарахованої на прострочену заборгованість по комісії за період з 11.10.2020 по 11.04.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У пункті 3.3 Кредитного договору сторони обумовили, що у випадку порушення позичальником будь-якого із грошових зобов`язань при реалізації права банку, позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення.

З долученого до матеріалів справи розрахунку вбачається, що пеня була нарахована позивачем з дотриманням вимог законодавства та в узгодженому договором розмірі.

За вказаних обставин суд дійшов висновку щодо обгрунтованості позовної вимоги про солідарне стягнення з відповідачів 2581,98 грн пені, у тому числі: 1508,00 грн пені, нарахованої на прострочену заборгованість по тілу кредиту; 1073,77 грн пені, нарахованої на прострочену заборгованість по комісії.

Водночас, у зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань, банк просить стягнути солідарно з відповідачів штраф у розмірі 1069,96 грн.

Стосовно вказаної вимоги суд зазначає наступне.

Законодавством передбачено, що порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України). Господарськими санкціями визнаються штрафні санкції у вигляді грошової суми, зокрема, штраф, пеня (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

В силу статей 546, 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Водночас, відповідно ст. 547 Цивільного кодексу України, правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі, недодержання письмової форми є наслідком нікчемність правочину.

Судом установлено, що умовами укладеного між сторонами Кредитного договору не передбачено відповідальності позичальника у вигляді штрафу, позовна заява також не містить жодних посилань на наявність у договорі вказаного виду відповідальності та його розміру.

За таких обставин позовні вимоги про стягнення з відповідачів 1069,96 грн штрафу не підлягають задоволенню як необґрунтовані та безпідставно заявлені.

Враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання ТОВ «Стером» зобов`язань щодо своєчасного повернення кредиту, сплати процентів та комісійної винагороди, обов`язок відповідача 2 за договором поруки забезпечити виконання зобов`язань ТОВ «Стером» перед АТ «Таскомбанк» у відповідності до умов Кредитного договору, факт невиконання відповідачем 2 зобов`язань за договором поруки, суд вважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково позовні вимоги щодо стягнення солідарно з відповідачів 80000,00 грн заборгованості по тілу кредиту, 0,07 грн заборгованості по відсотках, 24962,33 грн заборгованості по комісії та 2581,98 грн пені. Вимога про стягнення солідарно з відповідачів 1069,96 грн штрафу не підлягає задоволенню з мотивів, наведених вище судом.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, суд керується п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, відповідно до якого судовий збір покладається, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що стягнення солідарно суми судових витрат законом не передбачено та урахуванням задоволення позову частково, витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на відповідачів порівну від суми, що є пропорційною до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 73, 74, 76-80, 129, 237, 238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стером» (08296, Київська обл., м. Ірпінь, смт Ворзель, вул. Молодіжна, буд. 2/4А, квартира 8; ) та із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30; ): 80000 (вісімдесят тисяч) грн 00 коп. заборгованості по тілу кредиту; 0 (нуль) грн 07 коп. заборгованості по відсотках, 24962 (двадцять чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві) грн 33 коп. заборгованості по комісії; 2581 (дві тисячі п`ятсот вісімдесят одну) грн 98 коп. пені.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стером» (08296, Київська обл., м. Ірпінь, смт Ворзель, вул. Молодіжна, буд. 2/4А, квартира 8; ) на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30; ) 1123 (одну тисячу сто двадцять три) грн 82 коп. судового збору.

5. Стягнути із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30; ) 1123 (одну тисячу сто двадцять три) грн 82 коп. судового збору.

6. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Щоткін