ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
"15" липня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/1012/21

За позовом: Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси (65014, м. Одеса, вул. Єврейська, буд. 13, , електронна адреса: )

До відповідача: Фізичної особи-підприємця Каганюка Ігоря Степановича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

про зобов`язання вчинити певні дії

Суддя Рога Н.В.
Секретар с/з Луцюк Р.П.

Представники сторін:
Від позивача: Негода Л.П. в порядку самопредставництва;

Від відповідача: Гаспарянц Д.М. на підставі ордеру серії ВН №1043493 від 27.05.2021р.

В засіданні брали участь:
Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: Гаспарянц Д.М. на підставі ордеру серії ВН №1043493 від 27.05.2021р.

СУТЬ СПОРУ: Позивач Квартирно-експлуатаційний відділ міста Одеси (далі- КЕВ м.Одеси), звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Каганюка Ігоря Степановича (далі - ФОП Каганюк І.С.) про зобов`язання повернути з незаконного користування військове майно, а саме: нежитлові приміщення будівлі інв.№72 загальною площею 314,00 кв.м. військового містечка №210, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Світанку, 47.

Ухвалою суду від 20.04.2021р. позову заяву КЕВ м.Одеси залишено без руху. 06 травня 2021р. до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.05.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 20.05.2021р.

Ухвалою суду від 20.05.2021р. відкладено підготовче засідання на 03.06.2021р. Ухвалою суду від 03.06.2021р. відкладено підготовче засідання на 01.07.2021р.

У судовому засіданні 01.07.2021р. представник відповідача заявив усне клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку із неявкою представника позивача на підставі п.4 ч1 ст.226 ГПК України.

Протокольною ухвалою від 01.07.2021р. відмовлено у задоволенні усного клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду, виходячи з такого: дійсно, відповідно до п.4 ч.1 ст.226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо, зокрема, позивач (або його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про припини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

За матеріалами справи, представник позивача був присутнім у підготовчому засіданні, що відбулося 20.05.2021р., яке було відкладено на 03.06.2021р. у зв`язку із неявкою представника відповідача. У підготовчі засідання, призначені судом на 03.06.2021р., 01.07.2021р. представник позивача не з`явився, але, ухвалами суду від 20.05.2021р., від 03.06.2021р. явку сторін або їх представників не було визнано судом обов`язковою.

Крім того, на думку суду, неявка представника позивача у підготовчі засідання, призначені судом на 03.06.2021р. та 01.07.2021р. жодним чином не перешкоджала ходу підготовчого провадження.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.07.2021р. закрито підготовче провадження у справі №916/1012/21 та призначено розгляд справи по суті на 15.07.2021р.

15 липня 2021р. на електронну адресу суду від позивача надійшла заява, у якій позивач просив суд розглядати справу за відсутності представника КЕВ м.Одеси та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, що надійшов до суду 10.06.2021р.

Позивач у справі зазначив, що на обліку в КЕВ м.Одеси перебуває нежитлове приміщення будівлі (інв.№72), загальною площею 314,00 кв.м військового містечка №210 за адресою: м.Одеса, вул. Світанку, 47, вартість якого згідно незалежної оцінки станом на 15.05.2020р. становить 796 595 грн (без ПДВ).

Відповідно до попереднього договору про оренду нерухомого майна №8/8 від 21.05.2020р., укладеному між КЕВ м.Одеси (Орендодавець) та ФОП Каганюк І.С. (Орендар), зазначене приміщення було передане в орендне користування Орендарю згідно акту приймання-передачі нерухомого військового майна від 21.05.2020р., який є додатком №2 до договору. Майно передане в оренду для розміщення майстерень, що здійснюють технічне обслуговування та ремонт автомобілів та розміщення складу.

Згідно п.10.1 договору він діє з 21.05.2020р. до моменту укладання основного договору оренди до 31.12.2020р. В разі, якщо жодна із сторін не заявить про свій намір припинити даний договір, а основний договір не буде укладено, даний договір пролонгується, але не більше ніж до 21.05.2021р.

За таких обставин, позивач зазначає, що строк дії попереднього договору про оренду нерухомого майна №8/8 від 21.05.2020р. закінчився, у зв`язку із чим КЕВ м.Одеси направило на адресу ФОП Каганюка І.С. попередження від 11.12.2020р. (вих.№5276) із повідомленням про необхідність звільнення орендованого приміщення та виконання зобов`язань щодо оплати орендної плати. КЕВ м.Одеси зазначає, що даним попередженням було висловлено про намір припинити попередній договір.

17 лютого 2021р. КЕВ м.Одеси направило на адресу відповідача лист -повідомлення (вих.№696) про припинення договору оренди з вимогою щодо звільнення орендованих приміщень. Але, як зазначає позивач, станом на дату звернення з позовом ФОП Каганюком І.С. приміщення не звільнено та він продовжує здійснювати там господарську діяльність.

Позивач також зазначив, що виходячи з положень ст.ст. 317, 319, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст.1, 2, 3, 4 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних силах України» наявні правові підстави для зобов`язання ФОП Каганюка І.С. повернути з незаконного користування військове майно, а саме: нежитлові приміщення будівлі інв.№72 загальною площею 314,00 кв.м. військового містечка №210, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Світанку, 47.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що дійсно, відповідно до п.5.8 попереднього договору про оренду нерухомого майна №8/8 від 21.05.2020р. ФОП Каганюк І.С. зобов`язався у разі припинення або розірвання договору повернути КЕВ м.Одеси майно у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі з врахуванням нормального фізичного зносу.

Відповідно до п.10.1 договору він діє за ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України з 21 травня 2020р. до моменту завершення процедури оформлення укладання основного договору оренди, до 31.12.2020р. В разі якщо жодна із сторін не заявить про свій намір припини даний договір, а основний договір не буде укладено, даний договір пролонгується, але не більше ніж до 21.05.2021р.

За умовами п.10.2 договору умови цього договору зберігають силу протягом всього терміну дії, в тому числі у випадках, коли після його укладання законодавством встановлено правила, що погіршують становище ФОП Каганюка І.С., а в частині зобов`язань КЕВ м.Одеси щодо оплати до виконання зобов`язань.

Згідно з п.10.3 договору зміни і доповнення або розірвання цього договору допускаються за взаємною згодою сторін. Зміни і доповнення, що пропонується внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною.

Відповідно до п.10.7 договору чинність цього договору припиняється внаслідок, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено, достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду.

Також відповідач зауважив, що відповідно до п.10.9 договору у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається ФОП Каганюком І.С. КЕВ м.Одеси. У разі, якщо ФОП Каганюк І.С. затримує повернення майна, він несе ризик його випадкового знищення або випадкового пошкодження.

Згідно п.10.10. договору майно вважається поверненим КЕВ м.Одеси з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі. Обов`язок щодо складання акту приймання-передачі про повернення майна покладається на ФОП Каганюка І.С.

Відповідач зазначив, що на виконання умов договору він дійсно прийняв від КЕВ м.Одеси майно за актом приймання-передачі від 21.05.2020р. та виконував договір щодо використання майна у повній відповідності з його умовами.

Відповідач зазначає, що не отримував від КЕВ м.Одеси попередження від 11.12.2020р. за вих.№5276, що підтверджується інформацією з офіційного веб-сайту національного оператора поштового зв`язку ПАТ «Укрпошта» за трек-номером поштового відправлення (№161), за яким зазначене попередження було направлене лише 17.12.2020р. та не було отримане адресатом. З урахуванням зазначеного, відповідач вважає, що він не був повідомлений про намір КЕВ м.Одеса припинити дію договору.

Крім того, відповідач зауважив, що за своєю правовою природою попереднього договору про оренду нерухомого майна №8/8 від 21.05.2020р. є договором найму нерухомого майна та відносини між сторонами за цим договором, що не врегульовані ним, мають регулюватися чинним законодавством. Це також узгоджується з п.10.2 договору.

З умов договору вбачається, що фактично загальний строк його дії становить з 21.05.2020р. по 21.05.2021р., тобто один рік та один день, з можливістю його припинити у момент завершення процедури оформлення (укладання) основного договору оренди, до 31.12.2020р. Крім того, договором передбачено право однієї із сторін заявити про свій намір припинити даний договір, якщо основний договір не буде укладено.

Відповідач вважає, що на день направлення КЕВ м.Одеси попередження від 11.12.2020р. за вих.№5276 (тобто, станом на 17.12.2020р.) не було жодних підстав для розірвання договору до закінчення строку його дії і між сторонами не було укладено основного договору до 31.12.2020р., настання чого могло обумовити припинення дії попереднього договору. Крім того, не було й передбачених п.10.7 попереднього договору умов, за яких припиняється його чинність.

Таким чином, відповідач наголошує, що договором не передбачено строку, протягом якого сторона за договором має право заявити про свій намір припинити договір відповідно до п.10.1 договору, а тому у цьому випадку слід керуватися приписами законодавства.

Зокрема, згідно ч.4 ст.284 Господарського кодексу України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Враховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.05.2020р. у справі №910/719/19, відповідач зазначає, що відповідна вимога (заява) про припинення чи зміну договору оренди може бути направлена однією із сторін у формі листа, телеграми, факсограми тощо. Істотне значення у цьому випадку має зміст такої заяви, оскільки вона обов`язково повинна бути спрямована на припинення або зміну умов договору оренди, та факт її отримання іншою стороною.

З урахуванням всього викладеного вище, відповідач вважає, що попередній договір про оренду нерухомого майна №8/8 від 21.05.2020р. є продовженим щонайменше до 21.05.2021р. і ФОП Каганюк І.С. продовжував провадити свою господарську діяльність з використанням майна, переданого в оренду, і після 31.12.2020р.

Враховуючи все викладене, ФОП Каганюк І.С. вважає, що вимога про повернення об`єкту оренди є безпідставною, адже на момент направлення листа-повідомлення від 17.02.2021р. за №696 договір був чинним до 21.05.2021р. і жодних підстав для повернення майна у лютому 2021р. не існувало.

Також відповідач зауважив, що позов було подано під час чинності договору, а можливі помилки у діях органів влади при передачі об`єкта в оренду не можуть бути підставою для позбавлення відповідача права оренди, у зв`язку із чим відсутні підстави для його задоволення.

Розглянув матеріали справи, заслухав представників сторін, судом встановлено, що 21.05.2020р. між КЕВ м.Одеси (сторона 1) та ФОП Каганюк І.С. (сторона 2) був укладений попередній договір оренди №8/8, відповідно до п.1.1 якого КЕВ м.Одеси передає, а ФОП Каганюк І.С. приймає у тимчасове строкове платне користування (оренду) нерухоме військове майно (до моменту завершення процедури оформлення укладення основного договору) - нежитлове приміщення будівлі (інв.№72), загальною площею 314,00 кв.м військового містечка №210 за адресою: АДРЕСА_2 , вартість якого згідно незалежної оцінки станом на 15.05.2020р. становить 796 595 грн (без ПДВ).

Згідно п.1.2 договору майно передане в оренду для розміщення майстерень, що здійснюють технічне обслуговування та ремонт автомобілів та розміщення складу.

Згідно акту приймання-передачі нерухомого військового майна від 21.05.2020р., який є додатком №2 до договору, майно передано у користування ФОП Каганюк І.С.

За приписами ч.1 ст.283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Отже, між сторонами за виникли правовідносини щодо оренди нерухомого військового майна.

З преамбули договору вбачається, що він укладений в порядку, визначеному ст.635 Цивільного кодексу України, відповідно до ч.1 якої попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Таким чином, умови основного договору оренди, що мав бути укладеним між КЕВ м.Одеси як Орендодавцем та ФОП Каганюк І.С. як Орендарем, мали повністю відповідати умовам попереднього договору оренди №8/8 від 21.05.2020р.

Але, як вже зазначалося вище, об`єктом оренди є нерухоме військове майно - нежитлове приміщення будівлі (інв.№72), загальною площею 314,00 кв.м військового містечка №210 за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно ст.1 Закону України Про правовий режим майна у Збройних Силах України військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України» порядок надання дозволу військовим частинам на передачу закріпленого за ними рухомого та нерухомого майна в оренду встановлюється Кабінетом Міністрів України. Передача військового майна в оренду юридичним і фізичним особам здійснюється виключно на конкурсній основі з урахуванням необхідності підтримання на належному рівні бойової та мобілізаційної готовності. Умови та порядок проведення конкурсів визначаються Фондом державного майна України за погодженням з Міністерством оборони України. Оцінка вартості майна, що підлягає передачі в оренду, проводиться комісіями, до складу яких входять фахівці (уповноважені особи) Міністерства оборони України або іншого органу військового управління та Фонду державного майна України чи його регіонального відділення (представництва) за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Акт оцінки майна, яке передається в оренду, погоджується з Фондом державного майна України чи його регіональним відділенням (представництвом) і затверджується Міністерством оборони України.

Згідно Порядку надання дозволу військовим частинам Збройних Сил на передачу закріпленого за ними рухомого та нерухомого майна в оренду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 травня 2000 р. №778 (із змінами та доповненнями), який визначає процедуру надання дозволу військовим частинам, закладам, установам та організаціям Збройних Сил (далі - військові частини) на передачу закріпленого за ними рухомого та нерухомого військового майна в оренду, дозвіл військовим частинам на передачу військового майна в оренду надається: щодо рухомого військового майна - Міноборони або уповноваженими ним органами військового управління; щодо нерухомого військового майна - Міноборони або уповноваженими ним органами військового управління за погодженням відповідно з Фондом державного майна чи його регіональними відділеннями (представництвами) (п.4 Порядку); передача військового майна в оренду здійснюється виключно за результатами конкурсів, які проводяться Міноборони або уповноваженими ним органами військового управління чи безпосередньо військовими частинами. Умови та порядок проведення конкурсів визначаються Фондом державного майна за погодженням з Міноборони (п.5 Порядку); Після проведення конкурсу військова частина у п`ятиденний термін з дати затвердження його результатів подає до Міноборони або до уповноваженого ним органу військового управління: лист-клопотання про надання дозволу на передачу військового майна в оренду; копію свідоцтва про реєстрацію військової частини як суб`єкта господарської діяльності у Збройних Силах; проект договору оренди військового майна; акт оцінки вартості військового майна, що передається в оренду; розрахунок орендної плати за перший місяць оренди після укладення договору оренди, здійснений відповідно до вимог законодавства і підписаний командиром (начальником) та головним бухгалтером (начальником фінансової служби) військової частини; копію, свідоцтва про державну реєстрацію орендаря як суб`єкта підприємницької діяльності (п.10 Порядку); У разі оренди нерухомого військового майна подані матеріали розглядаються Міноборони або уповноваженими ним органами військового управління у місячний термін. Під час розгляду зазначених матеріалів Міноборони або уповноважені ним органи військового управління погоджують питання про надання дозволу на оренду майна та проект договору його оренди з Фондом державного майна чи його регіональними відділеннями (представництвами) за місцезнаходженням цього майна (п.11 Порядку); Фонд державного майна чи його регіональні відділення (представництва) розглядають надіслані матеріали та проекти договорів оренди нерухомого військового майна і протягом п`ятнадцяти днів після їх надходження надсилають відповідно Міноборони або уповноваженим ним органам військового управління свої висновки стосовно надання дозволів на передачу військового майна в оренду та укладення договорів (п.12 Порядку); Дозволи на передачу рухомого військового майна в оренду оформлюються відповідними наказами Міноборони або керівників уповноважених ним органів військового управління і надсилаються військовим частинам разом з висновками стосовно укладення договорів оренди, які є обов`язковими для урахування ними під час підписання зазначених договорів (п.14 Порядку).

Таким чином, ані Закон України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України», ані Порядок надання дозволу військовим частинам Збройних Сил на передачу закріпленого за ними рухомого та нерухомого майна в оренду не містять положень щодо можливого укладення попереднього договору оренди нерухомого військового майна.

Виходячи з викладеного, попередній договір оренди №8/8 від 21.05.2020р. укладений КЕВ м.Одеси з порушенням встановленої процедури, та, як вбачається з матеріалів справи, станом на липень 2021р. основний договір оренди так і не було укладено.

Згідно п.10.1 попереднього договору оренди №8/8 від 21.05.2020р. цей договір діє за ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України з 21.05.2020р. до моменту завершення процедури оформлення укладання основного договору оренди, до 31.12.2020р. В разі якщо жодна із сторін не заявить про свій намір припинити даний договір, а основний договір не буде укладено, даний договір пролонгується, але не більше ніж до 21.05.2021р.

Частиною ч.3 ст.635 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Ані позивачем, ані відповідачем у справі до суду не надано доказів вчинення дій, направлених на укладення основного договору оренди, а також пропозицій щодо укладення основного договору оренди.

Таким чином, попередній договір оренди №8/8 від 21.05.2020р. припинився 31.12.2020р.

Посилання відповідача на те, що попередній договір оренди №8/8 від 21.05.2020р. є чинним судом сприймається критично, адже, по-перше, як вже зазначалося вище, згідно ч.3 ст.635 Цивільного кодексу України зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. По-друге, КЕВ м. Одеси заявило про свій намір припинити договір у попередженні від 11.12.2020р. (вих.№5276), яке було надіслано на адресу ФОП Каганюка І.С., що підтверджується наявними у матеріалах справи описом вкладення, рекомендованим повідомленням про вручення. При цьому, умови попереднього договору не пов`язують момент припинення договору із обов`язковим отриманням ФОП Каганюком І.С. наміру про припинення договору.

Згідно з ч.1 ст.785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно п.10.9 попереднього договору оренди №8/8 від 21.05.2020р.у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається ФОП Каганюком І.С. КЕВ м.Одеси.

Крім того, відповідно до п.5.8 попереднього договору про оренду нерухомого майна №8/8 від 21.05.2020р. ФОП Каганюк І.С. зобов`язався у разі припинення або розірвання договору повернути КЕВ м.Одеси майно у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі з врахуванням нормального фізичного зносу.

Отже, у ФОП Каганюка І.С. виникло зобов`язання щодо повернення об`єкта оренди КЕВ м.Одеси, яке виконане не було, що призвело до звернення позивача до суду з вимогою про зобов`язання повернути з незаконного користування військове майно, а саме: нежитлові приміщення будівлі інв.№72 загальною площею 314,00 кв.м. військового містечка №210, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Світанку, 47.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

При цьому, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За матеріалами справи, позивач 11.12.2020р. надіслав на адресу ФОП Каганюка І.С. попередження, у якому, зокрема просив повернути об`єкт оренди, але, доказів повернення об`єкта оренди відповідач до суду не надав.

Згідно зі ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Виходячи з матеріалів справи, суд вважає, що позивачем доведено наявність порушеного права та ним вірно обрано спосіб захисту порушеного права, що є підставою для задоволення позову.

Додатково суд звертає увагу на те, що у статтях 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Аналогічна правова позиція міститься в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 р. №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, згідно з яким верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Згідно з пунктом 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року №3-рп/2003 у справі №1-12/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким, лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

За приписами ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судові втрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст. ст. 123, 129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Квартирно - експлуатаційного відділу міста Одеси до фізичної особи підприємця Каганюка Ігора Степановича про зобов`язання повернути з незаконного користування військове майно, а саме: нежитлові приміщення будівлі інв.№72 загальною площею 314,00 кв.м. військового містечка №210, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Світанку, 47 задовольнити повністю.

2. Зобов`язати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) повернути Квартирно-експлуатаційному відділу міста Одеси (65014, м. Одеса, вул. Єврейська, буд. 13, , електронна адреса: ) з незаконного користування військове майно, а саме: нежитлові приміщення будівлі інв.№72 загальною площею 314,00 кв.м. військового містечка №210, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Світанку, 47.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Каганюка Ігоря Степановича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси (65014, м. Одеса, вул. Єврейська, буд. 13, , електронна адреса: ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Повний текст рішення складено 26 липня 2021 р.

Суддя Н.В. Рога