Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/420/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

секретар судового засідання: Сенькіна Л.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Ковальчук А.С. - адвокат, ордер серії ЧК №124045 від 01.04.2021 (приймає участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції);

від відповідача: не прибув.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЗТ Транс Сервіс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯнЕір" ЛТД

про стягнення 216041,62 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 216041,62 грн. заборгованості за договором №14-050 про надання транспортно-експедиторського обслуговування з перевезення вантажів авіаційним, автомобільним транспортом та митно-брокерських послуг від 29.09.2020, з яких: 193661,10 грн. - основного боргу, 10585,50 грн. - пені, 2624,78 грн. - 3% річних, 9170,24 грн. - інфляційних.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач не оплатив в повному обсязі, надані йому послуги з авіаперевезення вантажу, чим порушив умови договору №14-050 від 29.09.2020.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 22.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 17.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/420/21 до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач не скористався своїм правом надання письмового відзиву на позовну заяву та правом на участь в судовому засіданні: повноважного представника в судові засідання не направляв, про причини неявки суд не повідомляв, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення адресату поштового відправлення.

Оскільки явка представника відповідача в судове засідання не визнана обов`язковою, а надання письмового відзиву є правом відповідача, а не його обов`язком, суд вважає, що неявка представника відповідача та неподання відзиву не перешкоджатиме розгляду справи за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 29.09.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЯнЕір" ЛТД (Замовник/відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АТЗТ Транс Сервіс" (Експедитор/позивач) укладено договір №14-050 про надання транспортно-експедиторського обслуговування з перевезення вантажів авіаційним, автомобільним транспортом та митно-брокерських послуг, відповідно до якого Експедитор за дорученням Замовника та за його рахунок зобов`язується надати транспортно-експедиторські послуги з організації та забезпечення перевезень вантажів Замовника авіаційним або/та автомобільним транспортом на території України та/або в міжнародному сполученні, а Замовник в свою чергу зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги (п.п. 1.1. договору).

Згідно п.п. 1.3. договору доручення Замовника оформлюються відповідними Заявками на перевезення вантажів які є невід`ємною частиною цього договору.

Пунктом 2.2. договору передбачено, що надання послуг в рамках цього Договору здійснюється на підставі Заявки на конкретне замовлення, яка є невід`ємною частиною цього Договору та в якій зазначаються характеристики вантажу, вантажовідправник, вантажоодержувач, маршрут, тип і кількість транспортних засобів (далі ТЗ), вартість послуг, інструкція з кріплення та інші умови.

Пунктом 3.1.4. договору передбачено, що Замовник зобов`язаний своєчасно, у порядку передбаченому цим Договором, сплатити Експедитору вартість послуг наданих за цим Договором, а також відшкодувати документально підтверджені та письмово узгоджені додаткові витрати, понесені Експедитором в інтересах Замовника в цілях виконання цього Договору.

Оплата наданих послуг здійснюється Замовником у безготівковій формі, на розрахунковий рахунок Експедитора, який вказано у рахунку Експедитора, протягом 7-ми календарних днів після отримання оригіналів належно оформлених рахунку на оплату за транспортно-експедиційні послуги, акт приймання-передачі наданих послуг, відповідний товаротранспортний документ з відміткою вантажоодержувача про одержання вантажу, якщо інше не передбачено Заявкою на перевезення або Додатками до цього Договору. Моментом оплати вважається дата зарахування коштів на розрахунковий рахунок Експедитора (п.п. 4.2. договору)

Відповідно до п.п. 4.3. договору у разі узгодження Сторонами еквівалента вартості послуг в іноземній валюті, рахунки підлягають сплаті в національній грошовій одиниці України за курсом Національного банку України на день складання акту наданих послуг, якщо інше не передбачено Заявкою на перевезення.

Акт наданих послуг повинен бути підписаний Замовником та повернутий Експедитору протягом 7 робочих днів з дати його отримання. У випадку відсутності у вказаний строк зауважень Замовника, послуги вважаються надані належним чином, а акт затвердженим і таким, відносно якого у Замовника немає зауважень ( п.п. 4.5. договору).

Цей договір вступає в силу з моменту підписання і діє до 31.12.2020. Якщо по закінченню цього терміну сторони продовжують виконувати умови цього Договору і немає пропозицій щодо розірвання цього Договору, то він вважається продовженим ще на 365 днів. Сторони вправі розірвати даний Договір без зазначення причин, з попередженням у письмовій формі за три місяці до бажаної дати розірвання (п.п. 8.2. договору).

На виконання умов договору сторонами підписано Заявку №1, згідно умов якої Експедитор організовує репатріацію (доставку на територію України) тіла загиблого ОСОБА_1 (Вантаж 200) з аеропорту Поент Нуара (Конго) в міжнародний аеропорт "Бориспіль" (Україна). Вартість надання послуг вказаних в п. 1 цього замовлення становить еквівалент 6680 Євро, оплата здійснюється в гривні по курсу НБУ на день виставлення рахунку, на умовах попередньої оплати - до дати прибуття тіла загиблого в ДП МА "Бориспіль".

07.10.2020 позивачем був виставлений відповідачу рахунок № СФ-0001478 (а.с.16) на загальну суму 223661,10 грн. за послуги авіаперевезення вантажу та транспортно-експедиційні послуги.

17.10.2020 після прибуття в ДП МА "Бориспіль" вантаж був переданий представнику отримувача, на підтвердження чого сторонами у справі підписано акт №ОУ-0001478 здачі-прийняття робіт.

Відповідач надані послуги оплатив частково в сумі 30000,00 грн., на підтвердження чого в матеріалах справи міститься платіжне доручення № від 08.12.2020 (а.с. 37).

Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на день розгляду справи становить 193661,10 грн.

З метою захисту своїх прав та інтересів, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення учасників процесу, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться,

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Приписами статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 173 ГК України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положенням ч. 1 ст. 903 ЦК України визначено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За приписами ч. 1 ст. 929 ЦК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення основного боргу в сумі 193661,10 грн.

Крім цього, позивач просить суд стягнути з відповідача 10585,50 грн. - пені, 2624,78 грн. - 3% річних, 9170,24 грн. - інфляційних.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно приписів ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Зазначені норми Цивільного кодексу України кореспондуються із приписами, встановленими Господарським кодексом України.

За змістом ч. 1 ст. 230 ГК України штраф та пеня є одними з видів штрафних санкцій, які визнаються як господарські санкції у вигляді грошової суми, котру учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Суд, перевіривши розрахунок пені (а.с. 22), вважає останній вірним, а вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У відповідності до ч. 2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційних, суд дійшов висновку, що 3% річних та інфляційні обраховані вірно, вимоги в цій частині є обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не подав до суду жодного доказу на спростування позовних вимог, в тому числі доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів, тощо).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯнЕір" ЛТД (10007, м. Житомир, вул. Авіаторів, 9, ід. код 38267160)

- на користь Товариства з обмеженою відповідальністю " АТЗТ Транс Сервіс" (08300, Київська область, м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 84, ід. код 20583021) 193661,10 грн. основного боргу; 10585,50 грн. пені; 2624,78 грн. 3% річних; 9170,24 грн. інфляційних втрат та 3240,62 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 23.07.21

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2, 3 - сторонам (рек.)