ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2021 р. Справа № 927/47/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Демидової А.М.

суддів: Ходаківської І.П.

Владимиренко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Ващенка В.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Верхацький І.В.

від відповідача: Куценок В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.04.2021 (повний текст рішення складено та підписано 22.04.2021) (суддя Сидоренко А.С.)

у справі № 927/47/21 Господарського суду Чернігівської області

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго"

про стягнення 423 230,44 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

1. Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - НАК "Нафтогаз України", позивач) звернулося до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" (далі - АТ "Облтеплокомуненерго", відповідач) про стягнення боргу у загальній сумі 423 230,44 грн, у тому числі: пеня у сумі 365 239,96 грн, три проценти річних у сумі 30 726,86 грн, інфляційні втрати у сумі 22 210,25 грн та збитки у сумі 5 053,37 грн.

2. Обґрунтовуючи позовні вимоги, НАК "Нафтогаз України" зазначила, що відповідач здійснював оплату за природний газ, переданий йому позивачем за договором № 5220/18-КП-39 постачання природного газу від 01.10.2018, не своєчасно та не виконав зобов`язання у визначений вказаним договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги п. 6.1 цього договору.

3. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язання з оплати поставленого природного газу позивачем нараховано та заявлено до стягнення 365 239,96 грн пені, 30 726,86 грн трьох процентів річних та 22 210,25 грн інфляційних втрат.

4. Крім того, позивачем заявлено про стягнення з відповідача збитків у розмірі 5 053,37 грн, завданих позивачу неналежним виконанням відповідачем п. 2.1 договору № 5220/18-КП-39 постачання природного газу від 01.10.2018, розмір яких розраховано на підставі п.п. 3.13 та 5.7 договору та п. 1 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2496 (із змінами). За доводами позивача, такі збитки завдані відповідачем у зв`язку з фактичним споживанням останнім природного газу у березні 2019 року в обсязі меншому, ніж було узгоджено сторонами.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

5. Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 12.04.2021 у справі № 927/47/21 (суддя Сидоренко А.С.) позов НАК "Нафтогаз України" задоволено частково. Стягнуто з АТ "Облтеплокомуненерго" на користь позивача 22 210,25 грн нарахованого на суму боргу індексу інфляції, 30 726,86 грн трьох процентів річних з простроченої суми та 182 619,98 грн пені. Відмовлено у задоволенні решти позовних вимог. Стягнуто з АТ "Облтеплокомуненерго" на користь НАК "Нафтогаз України" 6 272,66 грн судового збору.

6. При ухваленні зазначеного рішення місцевий господарський суд виходив з того, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором № 5220/18-КП-39 постачання природного газу від 01.10.2018 шляхом поставки природного газу, тоді як відповідач зобов`язання щодо своєчасної оплати поставленого природного газу належним чином не виконував.

7. Встановивши, що відповідач припустився прострочення виконання зобов`язання з оплати поставленого природного газу, місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 22 210,25 грн нарахованого на суму боргу індексу інфляції та 30 726,86 грн трьох процентів річних від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

8. Також, з огляду на факт прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати поставленого природного газу, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги про стягнення пені в сумі 365 239,96 грн.

9. Водночас на підставі встановлених у даній справі обставин та клопотання відповідача, викладеного у відзиві на позовну заяву, місцевий господарський суд зменшив розмір заявленої до стягнення пені на 50 % (182 619,98 грн).

10. Щодо клопотання відповідача про зменшення заявлених до стягнення сум інфляційних нарахувань та трьох процентів річних до 10 %, суд першої інстанції, встановивши, що сторони не змінювали розмір процентної ставки, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, дійшов висновків, що такі суми не можна визнати явно неспівмірними, у зв`язку з чим підстави для відмови в задоволенні позовних вимог у цій частині відсутні.

11. Також, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до відповідача такого заходу відповідальності як відшкодування збитків, з огляду на відсутність усіх елементів складу цивільного правопорушення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

12. Не погоджуючись частково із вказаним рішенням, НАК "Нафтогаз України" звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.04.2021 у справі № 927/47/21 в частині відмови у стягненні пені на суму 182 619,98 грн та збитків у сумі 5 053,37 грн та прийняти нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги НАК "Нафтогаз України" задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача пеню у сумі 182 619,98 грн та збитки у сумі 5 053,37 грн.

13. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач зазначає, що оскаржуване рішення в частині зменшення пені на 50 % та відмови у стягненні збитків прийняті з порушенням норм матеріального права, зокрема, ст.ст. 12, 233 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.ст. 9, 11, 549-552, 599, 611, 625, 627 ЦК України, Закону України "Про ринок природного газу", та процесуального права, зокрема, ст.ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), без дослідження усіх істотних обставин справи.

14. Так, на думку скаржника, виключні та достатні підстави для зменшення пені, яка підлягає стягненню з відповідача, відсутні, а отже, судом першої інстанції було незаконно зменшено пеню на 50 %.

15. При цьому, позивач зазначає, що в оскаржуваному рішенні в частині зменшення пені місцевий господарський суд не врахував жодного аргументу, доводу чи доказу позивача, не зазначив мотиви такого неврахування, чим порушив вимоги ГПК України. Суд першої інстанції не мав права застосовувати до спірних правовідносин ст. 233 ЦК України, не з`ясувавши всіх обставин, з`ясування яких передбачене згаданою нормою.

16. Також, скаржник вважає, що позовні вимоги про стягнення збитків у сумі 5 053,37 грн були доведені належними та допустимими доказами, а отже, є такими, що підлягають задоволенню. Відмовляючи у позові в цій частині, суд нівелював умови договору, що були визначені сторонами на момент його укладення.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

17. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.05.2021 справу № 927/47/21 передано колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Демидова А.М. - головуючий, Ходаківська І.П., Владимиренко С.В.

18. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою НАК "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.04.2021 у справі № 927/47/21; розгляд апеляційної скарги призначено на 15.06.2021 о 10 год. 00 хв.; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 08.06.2021.

19. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.06.2021 продовжено строк розгляду апеляційної скарги НАК "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.04.2021 у справі № 927/47/21 на один тиждень та оголошено перерву у розгляді даної справи до 20.07.2021 о 10 год. 30 хв.

Позиції учасників справи.

20. АТ "Облтеплокомуненерго" у відзиві на апеляційну скаргу проти апеляційної скарги НАК "Нафтогаз України" заперечує і просить суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Явка представників сторін.

21. У судове засідання, призначене на 20.07.2021, з`явилися представники позивача (скаржника) та відповідача.

22. Представник позивача (скаржника) у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги НАК "Нафтогаз України" підтримав та просив суд її задовольнити.

23. Представник відповідача проти апеляційної скарги НАК "Нафтогаз України" заперечував і просив суд залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

24. Між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", яке згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 226 "Деякі питання акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" перейменовано в Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (Постачальник), та Публічним акціонерним товариством "Облтеплокомуненерго" (Споживач) укладений договір № 5220/18-КП-39 постачання природного газу від 01.10.2018 (далі - Договір).

25. За умовами Договору (з урахуванням додаткових угод до нього від 22.11.2018 № 4, від 20.03.2019 № 6, від 29.03.2019 № 7 та від 22.04.2019 № 8) Постачальник зобов`язався поставити Споживачеві природний газ, а Споживач зобов`язався прийняти його та оплатити на умовах цього Договору (п. 1.1 Договору).

26. Природний газ, що постачається за цим Договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями (п. 1.2 Договору).

27. За цим Договором може бути поставлений природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00) власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, ввезений ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на митну територію України (п. 1.3 Договору).

28. Постачальник передає Споживачу в період з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2019 року (включно) замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу, а саме:

жовтень 2018 року - 53,307 тис. куб. метрів;

листопад 2018 року - 276,521 тис. куб. метрів;

грудень 2018 року - 368,200 тис. куб. метрів;

січень 2019 року - 404,538 тис. куб. метрів;

лютий 2019 року - 301,301 тис. куб. метрів;

березень 2019 року - 280,000 тис. куб. метрів;

квітень 2019 року - 54,000 тис. куб. метрів (п. 2.1 Договору).

29. Підписанням цього Договору Споживач дає згоду Постачальнику для включення його до Реєстру споживачів Постачальника (надалі - Реєстр або Реєстр споживачів), розміщеного на інформаційній платформі Оператора газотранспортної системи (далі - Оператор ГТС) відповідно до вимог Кодексу ГТС, за умови дотримання Споживачем пункту 3.3 цього Договору (п. 2.3 Договору).

30. Приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Споживач в акті приймання-передачі природного газу, зазначає той обсяг, який був фактично використаний Споживачем у відповідному розрахунковому періоді для потреб, зазначених в пункті 1.2 цього Договору.

Споживач в акті приймання-передачі природного газу, зазначає виключно той обсяг, який відповідає обсягам газу, які були використані Споживачем в той період (періоди), коли Споживач був включений до Реєстру Постачальника, що підтверджується Споживачем в акті приймання-передачі газу (п. 3.8 Договору).

31. Споживач зобов`язується надати Постачальнику не пізніше 7 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом:

завірену копію акта про надання послуг з розподілу (транспортування) природного газу за розрахунковий період, складеного між Споживачем та оператором ГРМ (ГТС);

Інформацію за підписом уповноваженої особи Споживача стосовно:

1) фактично використаних у відповідному розрахунковому періоді обсягів природного газу (відповідно до пункту 3.8.1 цього Договору), з розбивкою цих обсягів природного газу за категоріями використання газу (у тому числі згідно з цим Договорам). Цю розбивку Споживач розраховує самостійно, несе повну відповідальність за достовірність наданої інформації. Зазначена інформація не підлягає перевірці з боку Постачальника і приймається Постачальником як підтвердження фактично використаних Споживачем обсягів газу в розрахунковому періоді;

2) обсягів природного газу, використаних виключно в періоді (періодах) розрахункового періоду, коли він був включений до Реєстру споживачів Постачальника (відповідно до пункту 3.8.2 цього Договору), з розбивкою цих обсягів природного газу, за категоріями використання газу (у тому числі згідно з цим Договором). Цю розбивку Споживач розраховує самостійно, несе повну відповідальність за достовірність наданої інформації. Зазначена інформація не підлягає перевірці з боку Постачальника і приймається Постачальником як підтвердження фактично використаних Споживачем обсягів газу в розрахунковому періоді.

Підписані Споживачем два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного у розрахунковому періоді природного газу згідно з цим Договором і з урахуванням пункту 3.8 цього Договору, його фактична ціна та вартість (п. 3.9).

32. Постачальник не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, повертає Споживачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі непідписання Постачальником акта приймання-передачі природного газу Постачальник письмово повідомляє Споживача про причини такого непідписання акта (п. 3.10).

33. Споживач підтверджує, що підписаний сторонами акт приймання-передачі газу за розрахунковий період свідчить про повне виконання Постачальником своїх зобов`язань за цим Договором в частині постачання природного газу у відповідному розрахунковому періоді (п. 3.11).

34. Ціна (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим Договором, встановлюється Положенням.

У разі зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства, вона є обов`язковою для Сторін за цим Договором з дати набрання чинності відповідних змін (п. 4.1 Договору).

35. Ціна за 1000 куб.м газу становить 6 235,51 гривні, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього разом з податком на додану вартість - 7 482,61 грн (сім тисяч чотириста вісімдесят дві гривні 61 коп.) (п. 4.2 Договору).

36. Загальна вартість цього Договору дорівнює вартості фактично використаного за цим Договором природного газу (п. 4.3 Договору).

37. Оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу (п. 5.1 Договору).

38. Споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 5.1 цього Договору (п. 5.3 Договору).

39. Споживач зобов`язаний прийняти газ в кількості, зазначеній в п. 2.1 даного Договору, своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим Договором (п. 6.2 Договору).

40. Сторони погодили, що усі зміни і доповнення до цього Договору оформлюються письмово у формі додаткової угоди про внесення змін до цього Договору та підписуються уповноваженими представниками сторін, крім випадків, зазначених у пунктах 10.4 та 10.5 цього Договору (п. 10.3 Договору).

41. Позивач на виконання умов Договору у жовтні 2018 року - квітні 2019 року поставив відповідачеві природний газ на загальну суму 12 951 646,96 грн, що підтверджується відповідними актами (т. 1, а.с. 57-63).

42. Наявні у матеріалах справи виписки (т. 1, а.с. 97-217, т. 2, а.с. 1-220, т. 3, а.с. 1-152) свідчать про оплату відповідачем отриманого природного газу, проте з порушенням встановленого Договором строку. Цей факт сторонами не заперечувався.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

43. За змістом ст.ст. 11, 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобов`язання виникає, зокрема, з договорів.

44. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

45. У ч. 1 ст. 193 ГК України зазначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

46. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

47. За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання глави 54 ЦК України.

48. Згідно з ч.ч. 1, 2, 6 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

49. Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

50. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

51. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

52. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

53. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

54. Відповідно до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

55. Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

56. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

57. Відповідно до ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

58. Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, позивач належним чином виконав свої зобов`язання за Договором з поставки природного газу, тоді як відповідач зобов`язання щодо своєчасної оплати поставленого природного газу належним чином не виконував.

59. У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання з оплати природного газу позивач нарахував та просив суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 365 239,96 грн, три проценти річних у розмірі 30 726,86 грн та інфляційні втрати у розмірі 22 210,25 грн.

60. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

61. Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

62. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

63. За умовами п. 7.2 Договору у разі прострочення Споживачем оплати згідно з пунктами 5.1, 5.6 цього Договору він зобов`язується сплатити Постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

64. З урахуванням вищевикладеного, встановивши, що відповідач припустився прострочення виконання зобов`язання з оплати поставленого природного газу, місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 22 210,25 грн нарахованого на суму боргу індексу інфляції, 30 726,86 грн трьох процентів річних від простроченої суми та 365 239,96 грн пені.

65. Разом з тим, у відзиві на позовну заяву відповідач просив суд зменшити розмір заявлених до стягнення інфляційних нарахувань, трьох процентів річних та пені до 10-ти відсотків від суми стягнення (за виключенням вимог позивача, визнаних судом необґрунтованими).

66. З приводу зазначеного клопотання колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

67. Загальними засадами цивільного законодавства, згідно зі статтею 3 ЦК України, є не тільки судовий захист цивільного права та інтересу, свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, а й справедливість, добросовісність та розумність.

68. Неустойка, виходячи з приписів ст.ст. 546, 549 ЦК України та ст. 230 ГК України, має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.04.2021 у справі № 910/19925/17.

69. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

70. Згідно зі ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

71. Так, аналіз приписів статей 551 ЦК України, 233 ГК України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 914/2202/18.

72. Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 27.02.2019 у справі № 910/9765/18.

73. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.

74. Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 918/289/19.

75. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 26.05.2020 у справі № 918/289/19.

76. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для покупця і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Таку правову позицію викладено в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013.

77. Таким чином, зменшення (за клопотанням сторони) розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з приписами ст. 74 ГПК України, ст. 233 ГК України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.

78. Як вбачається з відзиву на позовну заяву, в обґрунтування клопотання про зменшення розміру заявлених до стягнення інфляційних нарахувань, трьох процентів річних та пені відповідач послався, зокрема, на скрутне фінансове становище, в якому він перебуває.

79. Так, відповідач зазначив, що АТ "Облтеплокомуненерго" є виконавцем послуг з вироблення, транспортування, постачання теплової енергії для централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності для споживачів міста Чернігова та Чернігівської області.

80. Основним видом статутної діяльності відповідача є постачання та транспортування теплової енергії та гарячої води для потреб населення м. Чернігова та Чернігівської області, а тому основним джерелом доходу є кошти, що надійшли за надані послуги від споживачів (населення).

81. Проте, збільшення фінансового навантаження на населення через зростання з 01.11.2018 вартості газу та з 01.01.2019 комунальних тарифів, зменшення на 45 % - 47 % кількості домогосподарств, які отримували субсидії на оплату житлово-комунальних послуг в опалювальному сезоні 2018-2019 років у порівнянні з попереднім періодом, а також часткове нецільове використання населенням коштів монетизованої субсидії призвели до критичного зростання заборгованості споживачів за житлово-комунальні послуги. Як наслідок, HAK "Нафтогаз України" здійснювала припинення з 01.05.2019 постачання природного газу AT "Облтеплокомуненерго" (надає послуги з теплопостачання більше ніж половині мешканців міста) у зв`язку з неспроможністю останнього розрахуватися за спожиті енергоносії.

82. Інформаційно-роз`яснювальна та претензійно-позовна кампанія, що проводилась AT "Облтеплокомуненерго" для поліпшення розрахунків мешканців за спожиті житлово-комунальні послуги, ситуацію з наявними боргами населення не виправила. Як наслідок, заборгованість населення за послуги теплопостачання перед AT "Облтеплокомуненерго" склала:

станом на 01.01.2018 - всього 48,6 млн. грн, у тому числі м. Чернігів 43,1 млн. грн;

станом на 01.01.2019 - всього 119,5 млн. грн, у тому числі м. Чернігів 104,8 млн. грн;

станом на 01.02.2019 - всього 155,6 млн. грн, у тому числі м. Чернігів 137,3 млн. грн;

станом на 01.03.2019 - всього 176,4 млн. грн, у тому числі м. Чернігів 154,5 млн. грн;

станом на 01.04.2019 - всього 174,3 млн. грн, у тому числі м. Чернігів 153,1 млн. грн;

станом на 01.05.2019 - всього 143,6 млн. грн, у тому числі м. Чернігів 126,3 млн. грн;

станом на 01.08.2019 - всього 101,6 млн. грн, у тому числі м. Чернігів 87,8 млн. грн.

83. Крім того, незважаючи на вжиття суттєвих заходів відповідачем щодо зменшення дебіторської заборгованості та звернення тільки протягом 2018-2020 років до суду із 2840-ма позовами щодо стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення і гарячого водопостачання до споживачів, станом на 01.01.2021 дебіторська заборгованість перед відповідачем склала понад 214,271 млн. грн.

84. Також, в обґрунтування зазначеного клопотання відповідач вказав, що відсутність дієвої системи законодавчого врегулювання правових відносин щодо нецільового використання населенням коштів монетизованої субсидії, а також приписів п. 3 Перехідних положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2019 № 560 "Деякі питання захисту прав споживачів житлово-комунальних послуг" щодо питання компенсації різниці в тарифах за теплопостачання (невідповідність фактичних витрат на надання комунальних послуг рівню встановлених тарифів) привели до того, що Товариство неспроможне досягти нормативного рівня оплати за теплопостачання, у зв`язку з чим змушене надавати послуги за вартістю, нижчою від її собівартості, і граничні тарифи боржника не покривають виробничі витрати Товариства, необхідні для закупівлі за діючими тарифами енергоносіїв, а не визнана та не компенсована розрахункова різниця в тарифах Товариства на початок 2019 року склала 211 млн. грн, у тому числі по населенню 142,9 млн. грн; станом на 01.01.2021 заборгованість з відшкодування різниці в тарифах склала 22 691 509,00 грн; а за теплову енергію станом на 01.06.2020 заборгованість склала 7 246 824,66 грн (довідки про заборгованість бюджетів різних рівнів перед АТ "Облтеплокомуненерго" (т. 3, а.с. 245-247)).

85. Крім того, скрутне фінансове становище Товариства і, як наслідок, неможливість належного виконання зобов`язань підтверджуються наданими балансами (звітами про фінансовий стан) станом на 31.12.2019, 31.12.2020; звітами про фінансові результати (звітами про сукупний дохід) за 2019 рік та за 2020 рік; звітами про витрати на виробництво та фінансові показники діяльності підприємства від надання послуг теплопостачання за січень-грудень 2019 року.

86. Так, відповідно до звіту про фінансовий стан АТ "Облтеплокомуненерго" (балансу) станом на 31.12.2019 непокритий збиток Товариства на кінець звітного періоду склав 422,656 млн. грн, відповідно до (балансу) звіту про фінансовий стан відповідача станом на 31.12.2020 непокритий збиток Товариства на кінець звітного періоду склав 564,097 млн. грн; відповідно до звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2019 рік АТ "Облтеплокомуненерго" фінансовий результат від операційної діяльності Товариства за звітний період склав збиток у розмірі 123,293 млн. грн, та відповідно до звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2020 рік Підприємства фінансовий результат від операційної діяльності склав збиток у розмірі 142,693 млн. грн за звітний період; згідно зі звітом про витрати на виробництво та фінансові показники діяльності Підприємства від надання послуг теплопостачання за 2019 рік, результатом діяльності Товариства став збиток у розмірі 88,631 млн. грн за звітний період.

87. Таким чином, відповідач вважає, що все це, поряд із задоволенням стягнення відповідних нарахувань у заявленому позивачем розмірі, зумовлює реальну загрозу цивільним правам та інтересам держави, споживачам з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності м. Чернігова та Чернігівської області і може призвести до повного зупинення виробничої діяльності Товариства, загрози безперебійного та безаварійного постачання і транспортування теплової енергії та гарячої води для потреб населення, зокрема, у зриві опалювального сезону 2020-2021 року, що не лише очевидно суперечить державній політиці в даній сфері, до якої також відноситься позивач, а і спричинить негативні соціальні наслідки для населення, що з великою вірогідністю спричинить соціальні протести.

88. Позивач у відповіді на відзив заперечив проти зазначеного клопотання відповідача, вважаючи, що останній, підписавши Договір, мав розуміти наслідки неналежного виконання взятих на себе зобов`язань, у тому числі і нарахування пені.

89. Крім того, позивач вказав, що нормами чинного законодавства України не передбачається звільнення боржника від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання взятих на себе зобов`язань; відсутні правові норми, які б ставили виконання зобов`язань в залежність, зокрема, від наявності або відсутності грошових коштів.

90. Також позивач зазначив, що він забезпечує галузі національної економіки і населення природним газом, тобто як підприємство державного сектору економіки є об`єктом, що має стратегічне значення для економіки, суспільства і безпеки держави; відсутність можливості вчасно розраховуватись за природний газ, та, як наслідок, відсутність можливості вчасно надати послуги з постачання природного газу спричинить значні соціально та економічно негативні наслідки для всієї України.

91. Основним нормативним документом, що регулює порядок та умови постачання природного газу та виділення номінацій захищеним споживачам у опалювальний період 2019-2020 років, є постанова Кабінету Міністрів України від 19.10.2018 № 867, якою затверджено Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (далі - Положення про ПСО).

92. Положення про ПСО (п. 1) визначає обсяг та умови виконання спеціальних обов`язків, що покладаються на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, зокрема для забезпечення стабільності, належної якості та доступності природного газу, підтримання належного рівня безпеки його постачання споживачам, не створюючи загрози першочерговій цілі створення повноцінного ринку природного газу, заснованого на засадах вільної конкуренції з дотриманням принципів пропорційності, прозорості та недискримінації.

93. Згідно з пп. 1 п. 3 Положення про ПСО встановлено обов`язок НАК "Нафтогаз України" постачати природний газ виробникам теплової енергії, які здійснюють виробництво теплової енергії для всіх категорій споживачів, на умовах та у порядку, що визначені Положенням про ПСО.

94. НАК "Нафтогаз України" виконує покладені на неї урядом спеціальні обов`язки в повній мірі, незважаючи на збитки внаслідок виконання таких обов`язків та накопичення боргів за газ значною частиною цих контрагентів. Продаж та постачання природного газу на умовах ПСО принесли Компанії збиток у розмірі майже 2,9 млрд грн.

95. Прибуток НАК "Нафтогаз України" отримує від інших видів діяльності, не пов`язаних з постачанням природного газу теплогенеруючим підприємствам та підприємствам, які забезпечують природним газом побутових споживачів.

96. Таким чином, несвоєчасність оплати контрагентами прямо перешкоджає виконанню покладених на позивача державою обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу, закачування природного газу у підземні сховища для забезпечення опалювального періоду.

97. Як зазначив позивач, станом на 01.01.2020 торгова дебіторська заборгованість перед ним з боку споживачів становила 49,533 млрд. грн і має зростаючу тенденцію; станом на 31.03.2020 відповідно до консолідованого звіту розмір короткострокових позик склав 41,335 млрд. грн, довгострокових - 7,142 млрд. грн; всього - 48,477 млрд. грн. Наведені дані свідчать про значний обсяг несплаченої заборгованості підприємств, нестачу коштів для здійснення поточної діяльності позивача, у тому числі для забезпечення підприємств необхідним обсягом природного газу протягом опалювальних сезонів 2018/2019, 2019/2020 та 2020/2021 років.

98. На думку НАК "Нафтогаз України", відповідач, звертаючись з наведеним клопотанням, належними доказами не довів факту перебування в скрутному фінансовому становищі; у той же час позивач вважає, що збитковість відповідача, відсутність прибутку не є винятковою обставиною для зменшення розміру пені. Крім того, зменшення пені на 90 % фактично нівелюватиме саме значення пені як відповідальності за порушення грошового зобов`язання, що має на меті захист прав та інтересів кредитора у зв`язку з порушенням його права на своєчасне (відповідно до строків, передбачених Договором) отримання грошових коштів за надані ним послуги.

99. При розгляді питання про зменшення заявленого до стягнення розміру пені судом першої інстанції, крім вищевикладеного, слушно враховано, що наказом Міністерства енергетики України від 04.12.2020 № 791 "Про затвердження паспорта бюджетної програми на 2020 рік" затверджений паспорт бюджетної програми на 2020 рік Міністерства енергетики України за КПКВК 2401380 "Компенсація акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" економічно обґрунтованих витрат, здійснених з метою виконання покладених на нього відповідно до статті 11 Закону України "Про ринок природного газу" спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, зменшених на доходи, отримані у процесі виконання таких спеціальних обов`язків, та з урахуванням допустимого рівня прибутку. Як вбачається з Паспорту бюджетної програми на 2020 рік, що є додатком до вказаного вище наказу, позивач отримав від держави компенсацію економічно обґрунтованих витрат, здійснених протягом періоду з 1 жовтня 2015 року до 31 грудня 2019 року, в сумі понад 32,2 мільярди гривень.

100. Натомість для відповідача жодних компенсацій з боку держави немає.

101. Крім того, суд першої інстанції вірно врахував, що основна сума заборгованості з оплати поставленого позивачем природного газу була сплачена відповідачем у повному обсязі.

102. З урахуванням викладених обставин у сукупності, виходячи з принципу збалансованості інтересів сторін, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновків, що наведені обставини є винятковими, а тому відповідно до ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України є справедливим і розумним зменшення розміру заявленої до стягнення пені на 50 % (182 619,98 грн).

103. Щодо клопотання відповідача в частині зменшення заявлених до стягнення сум інфляційних нарахувань та трьох процентів річних до 10 %, слід зазначити таке.

104. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, позивач також не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат кредитора, пов`язаних із затримкою розрахунку, не має на меті встановлення точного їх розміру.

Відповідно до частини першої статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

105. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі положень чинного законодавства та умов Договору позивач нарахував на суму боргу інфляційні втрати в розмірі 22 210,25 грн та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 30 726,86 грн.

106. З огляду на те, що загальна вартість природного газу, поставленого за Договором, становить 12 951 646,96 грн, а також зважаючи на те, що сторони не змінювали розмір процентної ставки, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд першої інстанції дійшов висновків, що суми, заявлені до стягнення позивачем, не можна визнати явно неспівмірними, а тому підстави для відмови у задоволенні позовних вимог у цій частині відсутні.

107. При цьому, у силу приписів ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

108. Таким чином, оскаржуване рішення переглядається в межах доводів, наведених в апеляційні скарзі.

109. Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних не оскаржується, а відтак, відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України в цій частині рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку не переглядається.

110. При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про те, що при апеляційному перегляді не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права щодо прийняття господарським судом першої інстанції рішення в частині позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних.

111. Щодо позовних вимог про відшкодування збитків у розмірі 5 053,37 грн, завданих внаслідок фактичного споживання відповідачем у березні 2019 року природного газу в обсязі меншому, аніж було обумовлено сторонами, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

112. За умовами Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 22.11.2018) позивач (Постачальник) зобов`язався поставити відповідачу (Споживачеві) природний газ, а Споживач зобов`язався прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.

113. При цьому, відповідно до п. 2.1 Договору (в редакції додаткової угоди № 6 від 20.03.2019) в березні 2019 року позивач зобов`язався поставити відповідачеві замовлений ним обсяг (об`єм) природного газу в кількості 280 тис. м3.

114. Згідно з п.п. 2.2, 2.4, 2.5, 3.7-3.9, 3.13, 5.7, 6.2, 6.3, 7.7 Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 22.11.2018) Споживач підтверджує, що замовлені ним обсяги природного газу, які визначені в п. 2.1 цього Договору, повністю покривають потреби Споживача у відповідних розрахункових періодах для потреб, визначених пунктом 1.2 цього Договору. Споживач самостійно визначає обсяги, зазначені у пункті 2.1 цього Договору, і несе відповідальність за правильність їх визначення.

Перегляд та коригування замовлених Споживачем обсягів природного газу за цим Договором може відбуватися за ініціативою Споживача шляхом підписання додаткової угоди, в тому числі протягом відповідного розрахункового періоду (в даному випадку й надалі по тексту Договору - газовий місяць в значенні Кодексу ГТС). Для цього Споживач зобов`язаний надати Постачальнику не пізніше ніж за три робочих дні до кінця місяця постачання газу два екземпляри належним чином оформленої додаткової угоди.

Споживач зобов`язується самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів або своєчасно надавати додаткові угоди на коригування замовлених обсягів за цим Договором.

Допускається відхилення обсягу використання природного газу від замовленого обсягу протягом відповідного розрахункового періоду в розмірі ± 5 відсотків (плюс/мінус п`ять відсотків) від зазначеного в пункті 2.1 обсягу без підписання додаткової угоди.

Споживач зобов`язаний щодобово не пізніше 13.00 годин надавати Постачальнику на електронну адресу дані про використання природного газу за попередню газову добу.

Зазначена інформація використовується Постачальником виключно для виконання умов абзацу другого підпункту 18 пункту 5 Розділу ІІ Правил постачання природного газу і не використовується при документальному оформленні фактично використаних Споживачем обсягів газу, не використовується для співставлення із замовленими обсягами газу, а також не використовується для будь-яких інших цілей.

Приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Споживач зобов`язується надати Постачальнику не пізніше 7 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, зокрема:

завірену копію акта про надання послуг з розподілу (транспортування) природного газу за розрахунковий період, складеного між Споживачем та оператором ГРМ (ГТС);

підписані Споживачем два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного у розрахунковому періоді природного газу згідно з цим Договором і з урахуванням п. 3.8 цього Договору, його фактична ціна та вартість.

Якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного Споживачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п. 2.1 цього Договору), Споживач зобов`язаний відшкодувати Постачальнику збитки в порядку, визначеному пунктом 5.7 цього Договору. При цьому розмір збитків визначається наступним чином:

якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, Споживач зобов`язаний відшкодувати Постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період;

якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, Споживач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою: В = (Vф - Vп) х Ц х К,

де: Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений Постачальником Споживачу протягом розрахункового періоду за цим Договором відповідно до акта приймання-передачі природного газу;

Vп - замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений в пункті 2.1 цього Договору;

Ц - ціна природного газу за цим Договором;

К - коефіцієнт, який дорівнює 0,5.

Відшкодування Постачальнику вартості збитків, розрахованих відповідно до умов п. 3.13 цього Договору, здійснюється наступним чином:

Постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі та замовлених обсягів, визначених п. 2.1 цього Договору, розраховує збитки відповідно до підпунктів 3.13.1 або 3.13.2 пункту 3.13 цього Договору;

Постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає Споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків;

Споживач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акта-претензії зобов`язаний відшкодувати Постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.

У разі, якщо протягом зазначеного періоду Споживач не відшкодував (не повністю відшкодував) Постачальнику збитки, Споживач несе відповідальність перед Постачальником на загальних умовах, визначених цим Договором та чинним законодавством України.

Споживач зобов`язаний, зокрема, самостійно контролювати власне використання природного газу за цим Договором і не допускати відхилення фактичних обсягів використання газу більше ніж на 5% від замовлених без їх коригування шляхом підписання додаткової угоди; самостійно припиняти (обмежувати) використання природного газу в разі перевищення обсягів використання газу, зазначених в пункті 2.1 цього Договору, без їх коригування додатковою угодою; відшкодовувати Постачальнику збитки, розраховані відповідно до пункту 3.13 цього Договору.

Постачальник має право, зокрема, вимагати від Споживача відшкодування Постачальнику збитків, що виникли через порушення Споживачем умов пункту 2.1 цього Договору у разі, якщо відхилення фактично використаних Споживачем в розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5 % (як в бік збільшення, та і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених.

Збитки, завдані одній із сторін внаслідок невиконання (неналежного виконання) іншою стороною своїх зобов`язань, відшкодовуються винною у невиконанні (неналежному виконанні) стороною в порядку та розмірі, визначених цим Договором та чинним законодавством України.

115. 13.03.2019 між сторонами була укладена додаткова угода № 5 до Договору, згідно з умовами якої пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз. 2) підп. 3.9.2 п. 3.9, 3.13, 5.7, абзац п`ятий підп. 5) п. 6.2, підп. 8) п. 6.2, підп. 4) п. 6.3, абзац третій підп. 2 п. 6.4 цього Договору застосовуються сторонами з 01 березня 2019 року. Пункти 3.2.1, 3.4.1, 3.8.1, абз. 1) підп. 3.9.2 п. 3.9, абзац четвертий підп. 5) п. 6.2, абзац другий підп. 2 п. 6.4 цього Договору з 01 березня 2019 року втрачають чинність.

116. 31.03.2019 сторонами був підписаний акт приймання-передачі природного газу, в якому зафіксований факт передачі позивачем відповідачеві природного газу, спожитого у березні 2019 року, в обсязі 257,912 тис. м3 за ціною 6 235,51 грн за 1 000 м3 (без ПДВ) на загальну суму 1 929 855,43 грн.

117. За доводами позивача, умови Договору про покладення на Споживача відповідальності у вигляді відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення Споживачем своїх обов`язків щодо недопущення відхилення фактичних обсягів використання газу більше ніж на 5% від замовлених без їх коригування, узгоджуються з положеннями Закону України "Про ринок природного газу" та Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2496 (далі - Правила постачання природного газу).

118. Так, згідно зі ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин - березень 2019 року), постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Правила постачання природного газу затверджуються Регулятором після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства і є обов`язковими для виконання всіма постачальниками та споживачами.

Договір постачання повинен містити, зокрема, істотні умови щодо порядку відшкодування та визначення розміру збитків, завданих внаслідок порушення договору постачання.

119. Згідно з розділом ІІ "Порядок постачання природного газу споживачам, що не є побутовими" Правил постачання природного газу (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин - березень 2019 року) постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором (п. 2).

Укладення договору постачання природного газу здійснюється з урахуванням, зокрема, вимоги про те, що договір постачання природного газу укладається на весь очікуваний обсяг споживання природного газу в розрахунковому періоді, необхідний споживачу, або по його точці комерційного обліку, якій присвоєно окремий EIC-код (п. 3).

Договір постачання природного газу повинен містити, зокрема, такі умови, що є істотними та обов`язковими для цього виду договору: річні, місячні та/або добові обсяги природного газу, у тому числі в розрізі точок комерційного обліку (за необхідності), та/або допустиме їх відхилення; порядок перегляду та коригування підтверджених обсягів природного газу, у тому числі протягом розрахункового періоду; відповідальність сторін за невиконання умов договору та підстави її застосування, у тому числі в разі перевищення споживачем підтверджених обсягів природного газу за відповідний період, а також механізми компенсації і повернення, які застосовуються, якщо рівні якості послуг постачальника за договором не виконуються, зокрема за неточності в рахунку чи його затримці (норма вноситься в договір за згодою сторін) (п. 5).

Споживач самостійно контролює власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу в розрахунковому періоді має самостійно і завчасно обмежити (припинити) власне газоспоживання. В іншому разі до споживача можуть бути застосовані відповідні заходи з боку постачальника, передбачені цим розділом та розділом VI цих Правил, у тому числі примусове обмеження (припинення) газопостачання. Споживач та його постачальник мають право на коригування протягом розрахункового періоду підтверджених обсягів природного газу відповідно до умов договору постачання природного газу (п. 10).

120. Розділом VI Правил постачання природного газу встановлений Порядок відшкодування збитків та вирішення спорів згідно з положеннями якого (пп. 1 п. 1, п. 2), відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадках:

якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період.

У договорі постачання між постачальником та споживачем, що не є побутовим, може встановлюватись допустима величина відхилення від підтверджених обсягів природного газу, в межах якої не здійснюються заходи, визначені пунктом 1 цього розділу.

121. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідно до п. 2.1 Договору (в редакції додаткової угоди від 22.11.2018 № 4) Постачальник передає Споживачу з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2019 року (включно) замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 1 977,307 тис. м3, у тому числі в березні 2019 року - 280,000 тис. м3 (обсяг визначено згідно з додатковою угодою № 6 від 20.03.2019). Актом приймання-передачі природного газу від 31.03.2019 сторони погодили розмір фактично переданого природного газу в обсязі 257,912 тис. м3 на загальну суму 1 929 855,43 грн. Таким чином, відповідач у березні 2019 року фактично спожив природний газ в обсязі меншому на 22,08800 тис. м3, ніж було узгоджено сторонами відповідно до п. 2.1 Договору.

122. Як вбачається з розрахунку суми збитків, доданого до позовної заяви, збитки були розраховані шляхом нарахування на вартість недовикористаного обсягу газу за березень 2019 року (22,088 тис. м3 * 7 482,61 грн = 165 275,89 грн) подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день в період з 01.03.2019 по 31.03.2019.

123. Позивач надсилав на адресу відповідача акт-претензію від 16.05.2019 № 26-1245-19 та лист від 18.11.2019 № 28/10-3561-19 щодо перерахунку по акту-претензії, які відповідач листами від 13.06.2019 № 1423 та від 17.12.2019 № 2851 залишив без задоволення, пославшись на безпідставність заявлених вимог.

124. Відповідно до ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються, зокрема, шляхом відшкодування збитків.

125. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

126. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ст. 614 ЦК України).

127. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

128. Згідно зі ст.ст. 216-218 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання. Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими, зокрема, потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

129. Учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (ст. 224 ГК України).

130. При цьому, за змістом ст. 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною;

неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною;

матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Законом щодо окремих видів господарських зобов`язань може бути встановлено обмежену відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань.

При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

131. Як вірно вказав місцевий господарський суд, аналіз вищевикладених положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що нормами ЦК України та ГК України визначені загальні підстави господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин, а також умови, склад та порядок застосування до суб`єкта господарювання такого виду господарських санкцій як відшкодування збитків.

132. Для застосування такої відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Така правова позиція Верховного Суду викладена, зокрема, в постанові від 29.06.2021 у справі № 910/11287/16.

133. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

134. При цьому, на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Натомість, вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

135. Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.

136. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто, коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Близький за змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

137. Отже, істинність твердження позивача щодо наявності підстав для стягнення збитків, зокрема, в контексті наявності збитків та їх розміру, протиправності поведінки заподіювача збитків та існування причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками, ураховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, підлягає доведенню позивачем перед судом.

138. У даній справі позивач просив суд стягнути з відповідача збитки лише за сам факт порушення останнім своїх обов`язків щодо недопущення відхилення фактичних обсягів використання газу більше ніж на 5% від замовлених без їх коригування.

139. У той же час, як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, будь-якого обґрунтування того, що внаслідок порушення відповідачем своїх зобов`язань позивачеві були заподіяні збитки в розумінні норм ст.ст. 224, 225 ГК України, позивачем наведено не було.

140. У статті 12 Закону України "Про ринок природного газу" наведено істотні умови, які повинен містити договір постачання природного газу (зокрема, умови щодо порядку відшкодування та визначення розміру збитків, завданих внаслідок порушення договору постачання).

141. Розділом VI Правил постачання природного газу встановлений порядок відшкодування збитків та визначення їх розміру. При цьому, визначальним є те, що підпункт 1 пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу передбачає таку можливість щодо відшкодування збитків споживачем. Проте, наявність такого права не вказує на можливість автоматичного/безумовного стягнення суми у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період у разі, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу.

142. Іншими словами, ані нормами Закону України "Про ринок природного газу", ані нормами Правил постачання природного газу позивача не звільнено від обов`язку доведення наявності збитків, протиправності поведінки відповідача та причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками.

143. Крім того, судом першої інстанції вірно враховано, що згідно з п. 3 розділу І Правил постачання природного газу (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин - березень 2019 року) постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи.

144. Згідно з п. 1 розділу ІІ Правил постачання природного газу "Порядок постачання природного газу споживачам, що не є побутовими" підставою для постачання природного газу споживачу є, зокрема, наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу.

145. ЕІС-код (Energy Identification Code) - персональний код ідентифікації споживача як суб`єкта ринку природного газу або його точки комерційного обліку (за необхідності), присвоєний в установленому порядку Оператором ГРМ (по споживачах, які підключені до газорозподільної системи) або Оператором ГТС (по споживачах, які підключені до газотранспортної системи) (абз. 4 п. 5 розділу І Правил постачання природного газу).

146. Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 01.10.2018 НАК "Нафтогаз України" (Постачальником) було укладено з АТ "Облтеплокомуненерго" (за одним ЕІС-кодом - 56ХQ000039ХІN006, Споживачем) чотири договори постачання природного газу: № 5219/18-БО-39 (для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями), № 5218/18-ТЕ-39 (для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню), № 5220/18-КП-З9 (для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктам господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями), № 5221/18-РО-39 (для виробництва теплової енергії для релігійних організацій).

147. Відповідно до положень п. 10 розділу II Правил постачання природного газу інформаційна платформа Оператора ГТС ідентифікує відповідача - АТ "Облтеплокомуненерго" як споживача природного газу саме за єдиним ЕІС-кодом, а тому алокація фактичних обсягів спожитого природного газу здійснюється в цілому по споживачу, а не по окремо укладеним договорам між постачальником та споживачем.

148. Пунктом 3.7 Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 22.11.2018) встановлено, що Споживач зобов`язаний щодобово не пізніше 13:00 годин надавати Постачальнику на електронну адресу дані про використання природного газу за попередню газову добу.

149. На виконання вказаного пункту Договору 29.12.2018 позивач своїм електронним листом направив відповідачу типову форму щодо надання Споживачем Постачальнику звіту (даних) про використання природного газу за попередню газову добу, відповідно до якої обсяг використання природного газу Споживачем визначається Постачальником в цілому саме за ЕІС-кодом Споживача (56ХQ000039ХІN006), а не по кожному договору окремо.

150. Крім того, судом першої інстанції враховано, що споживання відповідачем газу здійснюється шляхом його спалювання в котельнях, до яких газ доставляється єдиним газопроводом. При цьому, неможливо відслідкувати обсяг газу, який призначається за окремим договором і залежить від категорії споживача тепла та гарячої води. Неможливо відслідкувати і фактичний обсяг газу, спожитий для виробництва тепла та гарячої води для певної категорії споживачів за окремим договорм. Для забезпечення теплом та гарячою водою певної категорії споживачів окремі газопроводи, котельні, теплові магістралі відсутні, облік використання газу в котельні для певної категорії споживачів відсутній і технічно неможливий.

151. Із поданої відповідачем довідки від 29.01.2021 № 172 про фактичні обсяги споживання АТ "Облтеплокомуненерго" природного газу за березень 2019 року (за єдиним ЕІС-кодом споживача 56ХQ000039ХІN006), вбачається, що за чотирма договорами про постачання природного газу, укладеними 01.10.2018 між сторонами, замовлений відповідачем у березні 2019 року обсяг (об`єм) природного газу становив 10 531,50 тис. м3; фактично відповідачем було спожито в березні 2019 року 10 548,917 тис. м3, що більше на 17,417 тис. м3 від замовленого обсягу (об`єму). У процентному співвідношенні фактичний обсяг використаного відповідачем природного газу відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період на 0,2 %, тобто він менше, ніж на 5 % відрізняється від замовленого обсягу газу.

152. Відповідні обставини не були спростовані позивачем у відповіді на відзив.

153. Враховуючи відсутність можливості у відповідача визначити фактичний обсяг спожитого природного газу за окремим договором станом на кінець відповідного розрахункового періоду (газового місяця), відповідач фактично позбавлений можливості виконати свої зобов`язання за Договором шляхом надання позивачу не пізніше, ніж за три робочих дні до кінця місяця постачання газу двох екземплярів належним чином оформленої додаткової угоди про коригування замовленого обсягу природного газу за Договором.

154. Слід зазначити, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, дотримується позиції про неправомірність нарахування збитків та проведення розрахунку постачальником - НАК "Нафтогаз України" розміру відхилення фактичного обсягу спожитого природного газу від підтвердженого (замовленого) споживачем за окремими договорами, а не за обсяг спожитого природного газу за ЕІС-кодом споживача (лист № 8712/16/7-19 від 16.08.2019).

155. За таких обставин, господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність вини відповідача у невиконанні своїх зобов`язань щодо контролю обсягів використання природного газу і своєчасного надання додаткової угоди на коригування замовлених обсягів за окремим договором на постачання природного газу.

156. Таким чином, з огляду на відсутність усіх елементів складу цивільного правопорушення, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для застосування до відповідача такого заходу відповідальності як відшкодування збитків.

157. За таких обставин, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовної вимоги про стягнення збитків.

158. Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

159. У рішенні у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

160. Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України" та від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України" п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім цього, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

161. З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим та апеляційним господарськими судами, доводи скаржника про порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення у даній справі не знайшли свого підтвердження.

162. У даній справі скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

163. За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги НАК "Нафтогаз України" відсутні.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

164. Згідно зі ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

165. З огляду на викладені обставини, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.04.2021 у справі № 927/47/21 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, і підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

166. Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, відхилені колегією суддів апеляційної інстанції як такі, що є необґрунтованими та не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судові витрати.

167. У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати за розгляд апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.04.2021 у справі № 927/47/21 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 26.07.2021.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді І.П. Ходаківська

С.В. Владимиренко