ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2021м. ДніпроСправа № 904/76/21 (904/5618/21)

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Соловйової А.Є., за участю секретаря судового засідання Карпенко К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕТРУЦАЛЕК", м. Одеса

до Дочірнього підприємства "РІТЕЙЛ ЦЕНТР", м. Дніпро

про стягнення заборгованості в загальній сумі 99 061,31 грн

Представники:

від позивача: Новак Р.Г. ордер серія ОД №518683 від 31.05.2021

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПЕТРУЦАЛЕК" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Дочірнього підприємства "РІТЕЙЛ ЦЕНТР" про стягнення боргу за договором №РЦ041577 від 20.03.2020 у розмірі 99 061, 31 грн, з яких: 92 563,26 грн - основний борг, 3 489,51 грн - неустойка, 2 232,53 грн - інфляційні нарахування, 776,01 грн - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки від 01.01.2018.

Судом за допомогою автоматизованої системи документообігу суду встановлено, що 18.01.2021 Господарським судом Дніпропетровської області відносно відповідача - Дочірнього підприємства "Рітейл Центр" (49130, м. Дніпро, вул. М.Міхновського, будинок 8, ) відкрито провадження у справі про банкрутство №904/76/21, що перебуває на розгляді судді Господарського суду Дніпропетровської області Соловйової А.Є.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, на підставі положень частини 3 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства матеріали заяви №904/76/21(904/5618/21) передані до розгляду судді Соловйовій А.Є.

Ухвалою суду від 22.06.2021 прийнято матеріали справи №904/76/21(904/5618/21) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕТРУЦАЛЕК" до Дочірнього підприємства "Рітейл Центр" (49130, м. Дніпро, вул. М.Міхновського, будинок 8, ) про стягнення боргу за договором №РЦ041577 від 20.03.2020 у розмірі 99 061,31 грн, з яких: 92 563,26 грн - основний борг, 3 489,51 грн - неустойка, 2 232,53 грн - інфляційні нарахування, 776,01 грн - 3% річних та відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснюватиметься в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Судове засідання призначено на 20.07.2021 о 10:20 год.

В судове засідання, призначене на 20.07.2021 з`явився представник позивача, який підтримав позовні вимоги.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, ухвала суду від 29.06.2021 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі була отримана відповідачем 25.06.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №0977.

За приписами ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain") від 07.07.1989).

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні не скористався, повноважного представника для участі у судовому засіданні не направив, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача.

В судовому засіданні 20.07.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

20.03.2020 між Дочірнім підприємством «РІТЕЙЛ ЦЕНТР» (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПЕТРУЦАЛЕК» (Постачальник) було укладено Договір №РЦ041577.

Відповідно до п. 1.1. Договору Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, зазначених цим Договором, та у відповідності з Замовленням Покупця, поставити Товар Покупцю, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, прийняти Товар і сплатити його вартість за цінами, зазначеними в Специфікації/Акційній специфікації чинній на момент замовлення товару.

Згідно з п. 3.6.3. Договору дата отримання товару Покупцем зазначається у видатковій накладній, про що Покупець робить відповідну відмітку.

Положеннями п. 7.9. Договору визначено, що Покупець здійснює оплату Постачальнику за поставлений товар через 30 днів з моменту отримання.

На виконання умов Договору Постачальник поставив, а Покупець прийняв товар на загальну суму 92 563,26 грн., що підтверджується Видатковою накладною №93045869 від 18.01.2021 (арк.с. 34).

За умовами п. 7.9. Договору строк оплати партії товару за Видатковою накладною №93045869 від 18.01.2021 сплинув 17.02.2021.

Втім, ДП «РІТЕЙЛ ЦЕНТР» не виконало свої зобов`язання з оплати поставленого товару, внаслідок чого у нього утворилася прострочена заборгованість перед ТОВ «ПЕТРУЦАЛИК», в сумі 92 563,26 грн.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач посилається на невиконання відповідачем зобов`язань за договором №РЦ041577 поставки від 20.03.2020 в частині розрахунку за отриману продукцію та просить суду стягнути з Відповідача суму основного боргу в розмірі 92 563,26 грн, 3% річних в сумі 776,01 грн та 2 232,53 грн - інфляційних нарахувань, що і є причиною виникнення цього спору.

Предметом доказування у даній справі є обставини укладання договору, факт поставки продукції, строк оплати, наявність прострочення оплати продукції.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, на підставі наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 11 статті 1 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Положення ч.ч.1, 2 ст.9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачають, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов`язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що строк оплати продукції є таким, що настав. Суд також враховує, що заборгованість боржника виникла після відкриття провадження у справі про банкрутство (18.01.2021), а отже, вимоги, з яким заявник звернувся до суду є поточними.

Відповідно до п.14 ст.39 Кодексу України з процедур банкрутства з моменту відкриття провадження у справі пред`явлення поточними кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися у випадку та порядку, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 8 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що до визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються в межах справи про банкрутство шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом.

Враховуючи викладене, оскільки господарським судом встановлено, що відповідачем допущено порушення строків розрахунку за поставлену позивачем продукцію, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу підлягають задоволенню в сумі 92 563,26 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 5. ст.41 Кодексу України з процедур банкрутства дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів, виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

З огляду на викладене, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних нарахувань, суд дійшов висновку, що він є арифметично і методологічно правильним, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю, в сумі 776,01 грн- 3% річних та 2 232,53 грн - інфляційних нарахувань.

За приписами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Рітейл Центр" (49130, м. Дніпро, вул. М.Міхновського, будинок 8, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕТРУЦАЛЕК" (65026, м. Одеса, вул. Ланжеронівська,9 кв.16, ) 92 563,26 грн - основного боргу, 776,01 грн- 3% річних, 2 232,53 грн - інфляційних нарахувань, 2 270,00 грн - витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21.07.2021.

Суддя А.Є. Соловйова