СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2021 р. Справа № 922/249/21

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Тарасова І.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства "Харківводоканал", м. Київ, (вх.№ 1220 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 31.03.2021р. у справі № 922/249/21 (суддя Кухар Н.М., повний текст складено та підписано 22.04.2021р.)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Рона інжиніринг", м. Київ,

до відповідача: Комунального підприємства "Харківводоканал", м. Харків,

про стягнення 201999,70грн.,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Рона інжиніринг" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Комунального підприємства "Харківводоканал" про стягнення залишку основної суми боргу за укладеним сторонами договором № 80/3-ПД/20 від 13.03.2020р. у розмірі 191878,80грн; інфляційних у розмірі 7194,63грн та 3 % річних у розмірі 2926,27грн, всього на суму 201999,70грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за укладеним між сторонами договором №80/3-ПД/20 від 13.03.2020р. в частині здійснення замовником повної та своєчасної оплати наданих послуг у визначені договором строки.

02.03.2021р. відповідачем подано до господарського суду Харківської області клопотання (вх. № 4974) про закриття провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу в загальному розмірі 36000,00грн. у зв`язку з її сплатою згідно платіжних доручень №3600 від 19.02.2021р., № 3714 від 22.02.2021р., № 3808 від 23.02.2021р.

06.04.2021р. відповідачем подано до господарського суду Харківської області клопотання (вх. № 7740) про закриття провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 10000,00грн. у зв`язку з її сплатою згідно платіжного доручення №6959 від 31.03.2021р.

Рішенням господарського суду Харківської області від 20.04.2021р. у справі № 922/249/21 позов задоволено частково; стягнуто з Комунального підприємства "Харківводоканал" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рона інжиніринг" 145878,80грн. заборгованості; 2926,27грн. 3 % річних; 7194,63грн. інфляційних та 3030,00грн. судового збору; провадження у справі в частині стягнення 46000,00грн. основного боргу закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Відповідні висновки місцевого господарського суду мотивовані тим, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт надання позивачем послуг в межах договору №80/3-ПД/20 від 13.03.2020р., які відповідачем оплачені не в повному обсязі, отже за відсутності доказів добровільної сплати останнім повної суми боргу, наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог та закриття провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 46000,00грн. внаслідок його погашення відповідачем після відкриття провадження у даній справі.

Комунальне підприємство "Харківводоканал" з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду Харківської області від 20.04.2021р. у справі № 922/249/21 в частині задоволення позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення місцевим господарським судом не було надано належної правової оцінки всім обставинам справи, що призвело до передчасного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Зокрема, апелянт звертає увагу суду на те, що при зверненні до суду з відповідним позовом позивачем не було надано до матеріалів справи доказів обчислення індексу інфляції центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики та публікації в офіційних періодичних виданнях останнього; що величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка та, що Держстатом здійснено публікацію щодо цього не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, в офіційних періодичних виданнях.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.05.2021р. залишено апеляційну скаргу Комунального підприємства "Харківводоканал" на рішення господарського суду Харківської області від 20.04.2021р. у справі № 922/249/21 без руху в порядку статті 260 Господарського процесуального кодексу України, з тих підстав, що апелянтом до апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

31.05.2021р. апелянтом подано до апеляційного господарського суду документи на підтвердження усунення недоліків, що стали підставою для залишення апеляційної скарги без руху, а саме: платіжне доручення на підтвердження сплати судового збору (вх.№6173).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 31.05.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною Комунального підприємства "Харківводоканал" на рішення господарського суду Харківської області від 20.04.2021р. у справі № 922/249/21; встановлено позивачу строк до 18.06.2021р. для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання; ухвалено розпочати розгляд апеляційної скарги Комунального підприємства "Харківводоканал" на рішення господарського суду Харківської області від 20.04.2021р. у справі №922/249/21 з 01.06.2021р. без повідомлення учасників справи.

22.06.2021р. відповідачем подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№7180), в якому просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги Комунального підприємства "Харківводоканал", рішення господарського суду Харківської області від 20.04.2021р. у справі № 922/249/21 залишити без змін.

Судова колегія зазначає, що вказана апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи, зважаючи на приписи частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, якими передбачено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вірно встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 13.03.2020р. між Комунальним підприємством "Харківводоканал" (надалі - замовником) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рона інжиніринг" (надалі- виконавець) було укладено договір №80/3 - ПД/20 (надалі договір т.1 а.с.9-11), відповідно до умов якого виконавець надає замовнику послуги з гідродинамічного очищення водопроводу (труби ЧНР покладені, інв. №74186) каналопромивальною машиною високого тиску відповідно до кошторисної документації у складі договірної ціни (додаток № 1), яка є невід`ємною частиною цього договору (пункт 1.1. договору).

Відповідно до пункту 2.1. договору, послуги повинні бути надані до 31.12.2020р.

Згідно з пунктом 3.1. договору, загальна вартість послуг за договором визначається кошторисною документацією у складі договірної ціни (додаток № 1) та складає 191878,80 грн., в тому числі ПДВ 20% 31979,80грн.

Умовами пункту 3.2. договору сторонами погоджено, що розрахунок за надані послуги здійснюється протягом 30 банківських днів з моменту підписання уповноваженими представниками сторін акту наданих послуг (акту приймання виконаних робіт КБ-2в), шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця.

Пунктом 5.1 договору визначено, що здача-приймання послуг здійснюється шляхом підписання уповноваженими представниками замовника та виконавця відповідного акту наданих послуг (акту приймання виконаних робіт КБ-2в). При наявності зауважень або виявленні недоліків складається двосторонній акт, у якому перераховуються недоліки та вказуються терміни їх усунення за рахунок виконавця.

Відповідно до пункту 9.1. договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє по 31.12.2020р., а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

13.03.2020р. сторонами було складено та підписано дефектний акт до договору (т.1 а.с.12).

На виконання умов договору, 03.06.2020р. виконавцем було надано замовнику послуги з гідродинамічного очищення водопроводу (труби ЧНР покладені, інв. №74186) каналопромивальною машиною високого тиску, що підтверджується актом приймання виконаних робіт за червень від 03.06.2020р. на суму 191878,80грн. та довідкою про вартість виконаних робіт за червень 2020 року від 03.06.2020р. на суму 191878,80грн. (т.1 а.с.15-18,19).

Вказані документи підписані представниками сторін без зауважень чи заперечень, проте, замовником не було проведено оплату за надані послуги у визначений договором строк, що і стало підставою для звернення 28.01.2021р. Товариства з обмеженою відповідальністю "Рона інжиніринг" до господарського суду Харківської області з позовом до Комунального підприємства "Харківводоканал" про стягнення залишку основної суми боргу за укладеним сторонами договором № 80/3-ПД/20 від 13.03.2020р. у розмірі 191878,80грн; інфляційних у розмірі 7194,63грн та 3 % річних у розмірі 2926,27грн, всього на суму 201999,70грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 20.04.2021р. у даній справі позов задоволено частково, з підстав викладених вище (т.1 а.с.66-69).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судова колегія зазначає, що відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом статті 509 Цивільного кодексу України, статті 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Згідно зі статтею 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами договір від 13.03.2020р. №80/3 - ПД/20, за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який регулюється приписами статей 901-907 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем було виконано взяті на себе зобов`язання за договором від 13.03.2020р. №80/3 - ПД/20, про що було складено акт приймання виконаних робіт за червень від 03.06.2020р. на суму 191878,80грн. та довідку про вартість виконаних робіт за червень 2020року від 03.06.2020р. на суму 191878,80грн., які підписано уповноваженим представником замовника - Комунального підприємства "Харківводоканал" без зауважень (т.1 а.с.15-18,19).

Статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Виходячи з положень статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 3.2. договору сторони погодили, що розрахунок за надані послуги здійснюється протягом 30 банківських днів з моменту підписання уповноваженими представниками сторін акту наданих послуг (акту приймання виконаних робіт КБ-2в), шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця.

Проте, відповідачем в добровільному порядку після підписання акту приймання виконаних робіт, в порушення пункту 3.2. договору вартість наданих послуг сплачено не було.

Натомість, матеріалами справи підтверджено, що після звернення позивача з відповідним позовом до суду та відкриття провадження у справі відповідачем в добровільному порядку сплачено 46000,00грн., в якості погашення суми основного боргу перед позивачем, що підтверджується копіями платіжних доручень № 3600 від 19.02.2021р, № 3714 від 22.02.2021р., № 3808 від 23.02.2021р., №6959 від 31.03.2021р. (т.1 а.с.42-43, 54).

Таким чином, місцевим господарським судом правомірно закрито провадження у справі в частині стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу у розмірі 46000,00грн. на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із відсутністю предмету спору.

З огляду на вищевикладене, враховуючи доведеність факту невиконання відповідачем умов договору від 13.03.2020р. №80/3 - ПД/20, несплати в повному обсязі решти вартості наданих послуг, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення основної заборгованості у розмірі 145878,80грн.

Крім того, позивачем при зверненні до суду з відповідним позовом було заявлено до стягнення з відповідача 7194,63грн. інфляційних та 3% річних в сумі 2926,27грн.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 розміщена в розділі I "Загальні положення про зобов`язання" книга 5 Цивільного кодексу України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Зміст статті 625 Цивільного кодексу України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів.

За змістом частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Колегія суддів, перевіривши наданий розрахунок позивача щодо нарахування ним 7194,63грн. інфляційних, 3% річних в сумі 2926,27грн. вважає, що він є арифметично вірним та відповідає чинному законодавству, та приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині та відповідно стягнення з відповідача на користь позивача зазначених штрафних санкцій.

Доводи апеляційної скарги щодо ненадання позивачем доказів обчислення індексу інфляції центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики та публікації в офіційних періодичних виданнях останнього не приймаються судовою колегією до уваги, оскільки відомості щодо індексу інфляції перебувають у вільному (необмеженому) доступі, а відповідачем не спростовано належними доказами того, що індекс інфляції у спірний період був відмінний від того, який застосовувався позивачем та господарським судом першої інстанції при розрахунку заявлених до стягнення інфляційних витрат.

Судова колегія зазначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Харківської області від 31.03.2021р. у справі № 922/249/21 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції керуючись положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладає витрати за подання апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись ст.ст. 254, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Харківводоканал" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 31.03.2021р. у справі №922/249/21 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 29 липня 2021р.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя О.В. Плахов

Суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя І.В. Тарасова