ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

м. Хмельницький

"19" липня 2021 р. Справа № 924/502/21

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Кочергіної В.О., при секретарі судового засідання Маєвській Н.В., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" м. Хмельницький

до Національної академії Державної прикордонної служби імені Богдана Хмельницького м. Хмельницький

про стягнення 835906грн. 13коп.

За участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Козубей Р.Р. згідно довіреності № 14/2117 від 26.06.2020р.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

19.07.2021р. в судовому засіданні проголошено вступну і резолютивну частини рішення відповідно до ст. 240ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

14.05.2021р. на адресу господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" м. Хмельницький до Національної академії Державної прикордонної служби імені Богдана Хмельницького м. Хмельницький про стягнення 835906грн. 13коп.

В обгрунтування позовних вимог вказує на неналежне виконання відповідачем умов Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №22100859/43-20 від 24.01.2020р.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2021р., позовну заяву передано для розгляду судді Кочергіній В.О.

Ухвалою суду від 18.05.2021р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №924/502/21, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у даній справі на 14год. 30хв. 22.06.2021р.

02.06.2021р. на адресу суду через службу діловодства від відповідача надійшов відзив на позов (вх.№05-22/4834/21) із запереченнями. У відзиві зазначає про те, що в 2020році відповідачем виконано взяті на себе зобов`язання згідно договору від 24.01.2020р. та додаткових угод №1-20, №2-20 та №3-20 до нього, що підтверджується розрахунком заборгованості та даний факт не заперечується позивачем. У відзиві звертає увагу суду на те, що у відповідача існує лише заборгованість перед позивачем у сумі 292268грн. 00коп. згідно додаткових угод №4-20 та №5-21 до договору, у зв`язку із ненаданням позивачем Рахунку за спожиту електроенергію. До відзиву додано докази його надсилання на адресу позивача.

22.06.2021р. в підготовчому засіданні оголошено перерву на 10:30год. 01.07.2021р. із занесенням до протоколу судового засідання. Представники учасників справи повідомлені під розписку.

25.06.2021р. на адресу суду через службу діловодства від представника позивача надійшло клопотання (вх.№05-08/1514/21) про поновлення строку для подання відповіді на відзив.

Крім цього, 25.06.2021р. представником позивача подано до суду відповідь на відзив (вх.№05-22/5525/21). У відповіді позивач вказує, що доводи та заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов спрямовані лише на те, щоб уникнути законної сплати заборгованості і не свідчать про недійсність укладеного між сторонами Договору.

В судовому засіданні 01.07.2021р. постановлено ухвалу з занесенням до протоколу судового засідання про поновлення позивачу строку для подачі відповіді на відзив та долучено відповідь на відзив до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 01.07.2021р. закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у загальному позовному провадженні на 12:00год. 19.07.2021р.

09.07.2021р. на адресу суду через службу діловодства від представника позивача надійшло клопотання (вх.№05-22/5897/21), в якому позовні вимоги підтримує у повному об`ємі, а також просить суд проводити розгляд справи без його участі.

Представник позивача в судове засідання 19.07.2021р. не з`явився.

Представник відповідача в судовому засіданні 19.07.2021р. проти позову заперечував, просив суд відмовити позивачу у його задоволенні. Зазначив, що у разі прийняття рішення про задоволення позову просить суд покласти сплату судового збору на позивача, оскільки спірні відносини виникли внаслідок його бездіяльності щодо виставлення рахунку на суму 292268грн. 00коп.

Дослідивши наявні в справі матеріали, дослідивши надані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги суд встановив наступне.

ТОВ "Хмельницькенергозбут", як постачальник електричної енергії за вільними цінами, здійснює постачання електричної енергії з 14.06.2018р. у порядку, визначеному Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕКП від 14.03.2018р. №312 та на умовах Договору постачання електричної енергії споживачу.

Пунктом 3.1.1 Правил передбачено, що постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником "останньої надії". Ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника "останньої надії" визначаються у встановленому законодавством порядку.

Електропостачальники мають інформувати своїх споживачів про зміну будь-яких умов договору про постачання електричної енергії споживачу не пізніше ніж за 20 днів до їх застосування з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір. Електропостачальники зобов`язані повідомляти споживачів в установленому порядку про будь-яке збільшення ціни і про право споживачів припинити дію договору, якщо вони не приймають нові умови.

Пунктом 3.1.7 Правил передбачено, що договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником.

У разі офіційного оприлюднення комерційної пропозиції електропостачальник не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору на умовах цієї комерційної пропозиції, якщо технічні засоби вимірювання та обліку електричної енергії забезпечують виконання сторонами умов комерційної пропозиції. На вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку.

Відповідно до п. 3.2.5 Правил укладення споживачем договору про постачання електричної енергії споживачу відбувається шляхом приєднання споживача до договору на умовах обраної споживачем комерційної пропозиції, для чого споживач подає такому електропостачальнику заяву-приєднання.

24.01.2020р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" м. Хмельницький (Постачальник) та Національною академією Державної прикордонної служби імені Богдана Хмельницького м. Хмельницький (Споживач) було укладено Договір №22100859/43-20 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на умовах комерційної пропозиції №1Б/1 (Додаток 4 до Договору), що розміщений на офіційному веб-порталі позивача - ttps://energo.km.ua/page/tarifi-dlja-biznesu.

Відповідно до п. 1.1 Договору, цей Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням статей 631, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього Договору, згідно із заявою-приєднання яка є додатком 1 до цього Договору.

Згідно з п. 2.1 Договору, Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до п. 2.2 Договору, обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з оператором системи договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії.

Згідно з п. 3.4 Договору, датою початку постачання електричної енергії споживачу є дата зазначена в заяві-приєднанні.

Підпунктами 5.1, 5.2, 5.7, 5.8, 5.10 Договору, споживач розраховується з постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є Додатком 4 до цього Договору. Спосіб визначення ціни за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції постачальника.

Ціна (тариф) на електричну енергію має зазначатися постачальником у рахунках на оплату електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни.

У випадках застосування до споживача диференційованих цін (тарифів) на електричну енергію суми, вказані в рахунках відображають середню ціну, обчислену на базі різних диференційованих цін (тарифів).

Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.

Оплата рахунка постачальника за цим Договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

Згідно з п. 13.1 Договору, цей Договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач та набирає чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання. Умови цього Договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної споживачем у заяві-приєднанні.

Договір підписаний представниками сторін та скріплений відтиском печаток сторін.

У заяві-приєднанні (Додаток 1 до Договору) вказано початок постачання електроенергії - 01.01.2020р.

Матеріали справи містять Заявку на постачання електричної енергії споживачу (Додаток 3 до Договору), у якій визначено обсяг необхідної електроенергії в 2020р., загалом 3720тис. кВт/год.

Відповідно до Комерційної пропозиції №1Б/1 (Додаток 4 до Договору) ціна на електричну енергію, що постачається споживачу складає 7360000,00грн. за 2300000кВт (разом з ПДВ).

Крім цього, між сторонами було погоджено та підписано Додаткові угоди №1-20, №2-20 від 21.08.2020р., №3-20 від 24.12.2020р., №4-20 від 30.12.2020р., №5-21 від 16.01.2021р. до Договору від 24.01.2020р.

Додатковою угодою №1-20 сторони внесли зміни до пункту "ціна" Комерційної пропозиції 1Б/1 до Договору та визначили обсяг кВт/год. 2300000 вартістю 7360000,00грн. (з ПДВ);

Додатковою угодою №2-20 від 21.08.2020р. сторони внесли зміни до пункту "ціна" Комерційної пропозиції 1Б/1 до Договору та визначили обсяг кВт/год. 1987500 вартістю 6360000,00грн. (з ПДВ);

Додатковою угодою №3-20 від 24.12.2020р. сторони внесли зміни до пункту "ціна" Комерційної пропозиції 1Б/1 до Договору та визначили обсяг кВт/год. 1740789 вартістю 4962398,63грн. (з ПДВ);

Додатковою угодою №4-20 від 30.12.2020р. сторони внесли зміни до пункту "термін дії комерційної пропозиції" Комерційної пропозиції 1Б/1 до Договору та доповнили наступним реченням: "Згідно п. 6 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" - Дія Договору продовжується на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку року до 28.02.2021р. на суму, що не перевищує 20 відсотків від суми, визначеної в Договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку.

Додатковою угодою №5-21 від 16.01.2021р. сторони внесли наступні зміни до Договору від 24.01.2020р.: керуючись п. 6 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" доповнили пункт "ціна" Комерційної пропозиції 1Б/1 до Договору загальна сума на 2021р. становить 942855,74 грн. ( з ПДВ).

Пунктом 4 укладених Додаткових угод, сторони дійшли згоди, вважати умови Договору змінені даними Додатковими угодами, діючими з дати укладання Додаткових угод.

Позивачем в період з 01.01.2020р. по 28.02.2021р. поставлялась відповідачу електрична енергія та виставлялись на оплату рахунки-фактури, які знаходяться в матеріалах справи, а саме, №№22100859 (за січень 2020р.) на суму 552691,34грн.; за лютий 2020р. на суму 565110,23грн.; за березень 2020р. на суму 540700,85грн.; за квітень 2020р. на суму 397433,41грн.; за травень 2020р. на суму 299874,06грн.; за червень 2020р. на суму 320071,46грн.; за липень 2020р. на суму 210088,31грн.; за серпень 2020р. на суму 261035,08грн.; за вересень 2020р. на суму 369724,51грн.; за жовтень 2020р. на суму 364475,68грн.; за листопад 2020р. на суму 514812,37грн.; за грудень 2020р. на суму 571208,69грн.; за січень 2021р. на суму 650587,74грн.; за лютий 2021р. на суму 835906,13грн.

Відповідач розрахунки за спожиту електроенергію в повному обсязі не провів, не оплаченим залишився обсяг спожитої електроенергії у лютому 2021р. Проведені оплати підтверджуються виписками по банківському рахунку, які знаходяться в матеріалах справи.

Позивачем до матеріалів справи також надано належним чином завірені копії листа АТ "Хмельницькобленерго" №02-285 від 06.05.2021р.; Актів контрольного огляду вузла обліку електричної енрегії №№5364, 5362, 5361, 5357, 5355, 5354, 5363, 5358, 5359, 5360 від 03.03.2021р., Договору про постачання електричної енергії №859/22-07 від 18.01.2007р.; Переліку місць установки розрахункових засобів обліку (Додаток 2 до Договору від 18.01.2007р.); Порядку розрахунків за перетікання реактивної електроенергії (Додаток 4 до Договору від 18.01.2007р.); Акту розмежування балансової незалежності електромереж (Додаток 5 до Договору від 18.01.2007р.); Порядку розрахунків (Додаток 10 до Договору від 24.01.2007р.); Розрахунку витрат (Додаток 11); Величини приєднаної та дозволеної до використання потужності (Додаток 7 до Договору від 18.01.2007р.).

16.03.2021р. позивачем на адресу відповідача було надіслано письмову претензію за №188 про сплату заборгованості у сумі 835906,13грн., за спожиту у лютому місяці 2021р. електроенергію.

29.03.2021р. за вих.№702/1610 відповідачем надіслано позивачу відповідь на претензію, в якій вказує про те, що Національна академія немає змоги сплати кошти у сумі 543638,13грн., у зв`язку із тим, що є бюджетною установою та не брала на себе вказаних зобов`язань. У відповіді відповідач визнав лише заборгованість перед позивачем у сумі 292268,00грн. та просив позивача надати йому рахунок на вказану суму.

Оскільки відповідач в добровільному порядку та у встановлені терміни не здійснив оплату заборгованості по відпущеній електричній енергії за лютий місяць 2021р., позивач просить суд стягнути 835906,13грн. заборгованості в примусовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали та обставини справи, оцінивши надані сторонами докази по суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо, судом береться до уваги таке.

У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто, відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Судом встановлено, що відповідач приєднався до Договору №22100859/43-20 від 24.01.2020р. про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом подання Заяви-приєднання (Додаток 1 до Договору про постачання електричної енергії) та обрання Комерційної пропозиції №1Б/1 (Додаток №4 до Договору).

Вказаний договір укладено між сторонами відповідно до абз.11 п.13 розділу XVII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ринок електричної енергії", яким визначено, що тимчасово, на період з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2020 року, універсальні послуги, крім побутових та малих непобутових споживачів, надаються постачальником таких послуг також бюджетним установам незалежно від розміру договірної потужності та іншим споживачам, електроустановки яких приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 150 кВт. У зазначений період на бюджетні установи незалежно від розміру договірної потужності та на інших споживачів, електроустановки яких приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 150 кВт, поширюються всі права та обов`язки, передбачені Законом України "Про ринок електричної енергії" для малих непобутових споживачів щодо отримання універсальних послуг, передбачених статтею 63 цього Закону.

Згідно абз.5 ст.13 фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Відповідно до п.2.1 Договору про постачання електричної енергії №22100859/43-20 від 24.01.2020р. постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Також, між сторонами було погоджено та підписано Додаткові угоди №1-20, №2-20 від 21.08.2020р., №3-20 від 24.12.2020р., №4-20 від 30.12.2020р., №5-21 від 16.01.2021р. до Договору від 24.01.2020р.

Додатковою угодою №1-20 сторони внесли зміни до пункту "ціна" Комерційної пропозиції 1Б/1 до Договору та визначили обсяг кВт/год. 2300000 вартістю 7360000,00грн. (з ПДВ);

У Додатковій угоді №2-20 від 21.08.2020р. сторони внесли зміни до пункту "ціна" Комерційної пропозиції 1Б/1 до Договору та визначили обсяг кВт/год. 1987500 вартістю 6360000,00грн. (з ПДВ);

Додатковою угодою №3-20 від 24.12.2020р. сторони внесли зміни до пункту "ціна" Комерційної пропозиції 1Б/1 до Договору та визначили обсяг кВт/год. 1740789 вартістю 4962398,63грн. (з ПДВ);

Додатковою угодою №4-20 від 30.12.2020р. сторони внесли зміни до пункту "термін дії комерційної пропозиції" Комерційної пропозиції 1Б/1 до Договору та доповнили наступним реченням: "Згідно п. 6 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" - Дія Договору продовжується на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку року до 28.02.2021р. на суму, що не перевищує 20 відсотків від суми, визначеної в Договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку.

Додатковою угодою №5-21 від 16.01.2021р. сторони внесли наступні зміни до Договору від 24.01.2020р.: керуючись п. 6 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" доповнили пункт "ціна" Комерційної пропозиції 1Б/1 до Договору загальна сума на 2021р. становить 942855,74 грн. ( з ПДВ).

Правовідносини, що виникли між сторонами характеризуються ознаками договору постачання електричної енергії.

Частиною 1 ст. 275 Господарського кодексу України визначено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії", постачання електричної енергії споживачам здійснюється на підставі договору постачання електричної енергії споживачу, що укладається між електропостачальником та споживачем.

Згідно ст. 629 цього Кодексу, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Судом встановлено, що позивачем в період з 01.01.2020р. по 28.02.2021р., на виконання умов Договору, Заяви-приєднання та Комерційної пропозиції, проведено відпуск електроенергії на об`єкти відповідача.

Для оплати відпущеної електроенергії відповідачу виставлено рахунки за електричну енергію.

Згідно ст.ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобов`язання.

Судом встановлено, що Додатковою угодою №5-21 від 16.01.2021р. сторони внесли наступні зміни до Договору від 24.01.2020р.: керуючись п. 6 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" доповнили пункт "ціна" Комерційної пропозиції 1Б/1 до Договору загальна сума на 2021р. становить 942855,74 грн. ( з ПДВ).

Зважаючи на те, що відповідач у справі є бюджетною установою, під час укладення додаткової угоди сторони керувались приписами Закону України "Про публічні закупівлі", до спірних правовідносин норми матеріального права мають бути застосовані з урахуванням Закону України "Про публічні закупівлі", яким установлені правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад.

Метою вказаного Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 3 Закону України "Про публічні закупівлі", цей закон застосовується до замовників, за умови що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 тисяч гривень, а робіт - 1,5 мільйона гривень.

Згідно з ч. 10 ст. 3 вищевказаного Закону, забороняється придбання товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур закупівель/спрощених закупівель, визначених цим Законом, та укладення договорів про закупівлю, які передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур закупівель/спрощених закупівель, визначених цим Законом. Замовник не має права ділити предмет закупівлі на частини з метою уникнення проведення процедури відкритих торгів/спрощених закупівель або застосування цього Закону, зокрема положень частини третьої статті 10 цього Закону.

Частиною 4 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" встановлено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, визначених в ч. 5 ст. 41 вищевказаного Закону, зокрема у разі зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

Пунктом 12 ч.1 ст. 2 Бюджетного кодексу України (далі - БК України) визначено, що бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими.

Відповідно до п. 47 ч.1 ст. 2 БК України в редакції, чинній на момент укладення договору, розпорядник бюджетних коштів - бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань, довгострокових зобов`язань за енергосервісом та здійснення витрат бюджету.

Бюджетне асигнування - повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов`язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження. Бюджетне зобов`язання - будь-яке здійснене відповідно до бюджетного асигнування розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, згідно з якими необхідно здійснити платежі протягом цього ж періоду або у майбутньому (п.п. 6, 7 ч. 1 ст. 2 БК України).

Бюджетні установи мають право брати бюджетні зобов`язання, витрачати бюджетні кошти на цілі та в межах, установлених затвердженими кошторисами, планами асигнувань загального фонду бюджету, планами надання кредитів із загального фонду бюджету, планами спеціального фонду. Обсяг бюджетних зобов`язань, узятих бюджетною установою протягом року, повинен забезпечити зменшення рівня заборгованості за бюджетними зобов`язаннями минулих періодів та недопущення виникнення заборгованості за бюджетними зобов`язаннями у поточному році. У разі скорочення асигнувань розпорядники повинні вживати заходів до ліквідації або скорочення обсягу бюджетних зобов`язань, які перевищують уточнені плани асигнувань загального фонду бюджету, плани надання кредитів із загального фонду бюджету, плани спеціального фонду, плани використання бюджетних коштів, помісячні плани використання бюджетних коштів.

Згідно з ч. 3 ст. 48 БК України розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, за якими розпорядником бюджетних коштів взято зобов`язання без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), є недійсними. За такими операціями не виникають бюджетні зобов`язання та не утворюється бюджетна заборгованість.

Враховуючи наведені приписи законодавства відповідач як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня (отримувач бюджетних коштів), є замовником послуг в обсязі та в межах видатків, що визначені розпорядниками бюджетних коштів вищого рівня, а отже зобов`язання відповідача перед позивачем щодо розрахунку за електричну енергію обмежувались обсягом замовлення за бюджетні кошти, яке (замовлення) відповідало ціні договору, в редакції додаткової угоди №5-21 від 16.01.2021р. Обставин, які б свідчили про погодження між сторонами інших умов договору або перерахування відповідачу коштів бюджету для розрахунку з позивачем за отриману електричну енергію у спірний період, суд не встановив.

Згідно рахунків про оплату спожитої електричної енергії, відповідачем у 2021р спожито електричної енергії на суму 650587,74грн. у січні 2021р., на суму 835906грн. 13коп. - у лютому 2021р.

Відповідач проведено розрахунки по оплаті спожитої електроенергії за січень 2021р. у сумі 650587,74грн.

Не оплаченою залишилась вартість електроенергії спожитої за лютий місяць 2021р. у сумі 835906,13грн., згідно рахунку-фактури №22100859.

Позивач в обгрунтування позовних вимог зазначає, що у відповідача існує заборгованість за спожиту електроенергію за лютий місяць 2021р. у сумі 835906,13грн. на підставі Договору про постачання електричної енергії постачальником №22100859/43-20 від 24.01.2020р. та просить суд її стягнути.

Враховуючи наведені вище норми Закону України "Про публічні закупівлі", Бюджетного кодексу України, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, зважаючи на погоджену та підписану між сторонами Додаткову угоду №5-21 від 16.01.2021р., якою вартість обсягу електроенергії на 2021р. визначено у розмірі 942855,74 грн. (з ПДВ), приймаючи до уваги часткову оплату погодженої суми на 2021р. у розмірі 650587,74грн., суд дійшов висновку, що заявлена позивачем до стягнення сума за своєю правовою природою в частині 292268,00грн. є заборгованістю за спожиту електричну енергію за лютий місяць 2021р. на підставі Договору від 24.01.2020р. та Додаткової угоди №5-21 до Договору, а в частині 543638,13грн. - є вартістю отриманої електричної енергії без достатньої правової підстави, а не на підставі Договору про постачання електричної енергії постачальником №22100859/43-20 від 24.01.2020р.

Водночас, суд зауважує, що виходячи з принципу судочинства jura novit curia - "суд знає закони", неправильна юридична кваліфікація позивачем спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм. Отже, суд під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін, та, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №924/1473/15, від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц, від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц та у постановах Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 06.11.2019 у справі № 905/2419/18 та від 13.02.2020 у справі № 921/109/19.

Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 та у постанові Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 18.06.2020 у справі №915/940/18.

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ван де Гурк проти Нідерландів").

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Вимогами процесуального закону визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні спору. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

З огляду на викладене, керуючись принципом верховенства права, складовою якої є юридична визначеність, і принципом jura novit curia, суд вважає за необхідне надати належну правову кваліфікацію спірних відносин, що склались між сторонами, за результатами дослідження та оцінки усіх обставин справи.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Відповідно до ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення ст. 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 23.01.2020 у справі №910/3395/19, від 23.04.2019 у справі №918/47/18.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Для застосування зазначеної норми необхідно, по-перше, щоб одна особа набула (зберегла) майно за рахунок іншої. Збільшення або збереження в попередньому розмірі майна однієї сторони є результатом відповідного зменшення майна у іншої сторони. По-друге, необхідно, щоб набуття майна однією особою за рахунок іншої відбулося без достатньої правової підстави, передбаченої законом або угодою. Безпідставно набуте майно повертається тому, за рахунок кого було набуте (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 18.06.2020 у справі №915/940/18).

Щодо вартості спожитої електричної енергії судом враховуються приписи ч.3 ст.670 Цивільного кодексу України, яка визначає, що якщо покупець прийняв більшу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, він зобов`язаний оплатити додатково прийнятий товар за ціною, встановленою для товару, прийнятого відповідно до договору, якщо інша ціна не встановлена за домовленістю сторін.

Вказані приписи щодо визначення вартості майна суд вважає можливим застосувати в порядку ст.8 Цивільного кодексу України як аналогію закону.

Судом встановлено, що позивачем 16.03.2021р. на адресу відповідача було надіслано письмову претензію за №188 про сплату заборгованості у сумі 835906,13грн.

29.03.2021р. за вих.№702/1610 відповідачем надіслано позивачу відповідь на претензію, в якій вказує про те, що Національна академія немає змоги сплати кошти у сумі 543638,13грн., у зв`язку із тим, що є бюджетною установою та не брала на себе вказаних зобов`язань. У відповіді відповідач визнав лише заборгованість перед позивачем у сумі 292268,00грн. та просив позивача надати йому рахунок на вказану суму.

Зважаючи на вищевикладене, враховуючи встановлення судом факту отримання відповідачем спірної електричної енергії у сумі 292268,00грн. на підставі Договору та відсутність правової підстави для її отримання на суму 543638,13грн., суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 835906,13грн. є правомірними та підлягають задоволенню.

Доводи відповідача щодо заперечення проти позовних вимог не спростовують встановлених судом під час розгляду справи обставини щодо позадоговірного споживання електричного енергії на суму 543638,13грн.

У зв`язку із задоволенням позову, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.

Клопотання відповідача про покладення сплати судового збору на позивача судом відхиляється, оскільки судом не встановлено в діях позивача ознак, визначених ч.9 ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 20, 24, 73, 74, 123, 129, 231, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" м. Хмельницький до Національної академії Державної прикородонної служби імені Богдана Хмельницького м. Хмельницький про стягнення 835906грн. 13коп. задовольнити.

Стягнути з Національної академії Державної прикородонної служби імені Богдана Хмельницького (м. Хмельницький, вул. Шевченка, 46, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" (м. Хмельницький, вул. Свободи, 57/2, ) 292268грн. 00коп. (двісті дев`яносто дві тисячі двісті шістдесят вісім гривень 00 копійок) заборгованості згідно Договору, 543638грн. 13коп. (п`ятсот сорок три тисячі шістсот тридцять вісім гривень 13 копійок) вартості отриманої електричної енергії, 12538грн. 59коп. (дванадцять тисяч п`ятсот тридцять вісім гривень 59 копійок) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 27.07.2021р.

Суддя В.О. Кочергіна

Віддруковано 3 примірники:

1-до справи,

2-позивачу ТОВ "Хмельницькенергозбут" (29000, м. Хмельницький, вул. Свободи, 57/2),

3-відповідачу Національна академія Державної прикородонної служби імені Богдана Хмельницького (29001, м. Хмельницький, вул. Шевченка, 46),

Адресатам рекомендованим з повідомленням про вручення.