УХВАЛА

м. Київ

14.07.2021Справа № 910/9529/21

Господарський суд міста Києва у складі судді ДЖАРТИ В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників процесу справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "ОБЕРІГ"

про відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті ДТП в розмірі 97 500,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УНІКА" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "ОБЕРІГ" (далі - відповідач) про відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті ДТП в розмірі 97 500,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП, яка мала місце 31.12.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 910/9529/21, ухвалено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначені строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

Положеннями статті 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

06.07.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позов в якому відповідач проти задоволення позову заперечує та зазначає про оплату позивачу грошових коштів у сумі 97 500,00 грн згідно платіжного доручення № 71 від 01.07.2021 копію якого долучено до відзиву.

09.07.2021 до суду надійшла інформація від МТСБУ на виконання ухвали суду.

12.07.2021 позивач подав до суду заяву про закриття провадження у справі та присудження судових витрат з відповідача згідно частини 3 статті 130 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 46 ГПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Як зазначено вище, предметом спору вказаної справи є стягнення з відповідача матеріальної шкоди завданої в результаті ДТП в загальному розмірі 97 500,00 грн.

Як вбачається з представлених суду документів, а саме зазначеного вище платіжного доручення, після відкриття провадження у даній справі відповідачем було сплачено на рахунок позивача заборгованість у сумі 97 500,00 грн.

Отже, з огляду на добровільне виконання відповідачем своїх зобов`язань, приймаючи до уваги відсутність будь-яких інших неврегульованих питань в межах позовних вимог, заявлених позивачем, суд дійшов висновку щодо відсутності предмета спору між сторонами по даній справі.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи, що предмет спору між сторонами відсутній, суд вважає за необхідне закрити провадження по справі.

Стосовно заяви позивача про стягнення з відповідача судових витрат, а саме 2 270 ,00 грн витрат по сплаті судового збору та 6 000,00 грн витрат позивача на професійну правову допомогу, суд зазначає наступне.

За приписами частини 4 статті 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. При цьому, відповідно до частини 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Виходячи з того, що розгляд справи № 910/9529/21 по суті, у відповідності до частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розпочато не було, а відповідач погасив заборгованість 01.07.2021, тобто вже після відкриття провадження у справі, підстави для повернення позивачу судового збору, сплаченого за подання даного позову, з Державного бюджету України відсутні.

Щодо покладення на відповідача витрат позивача на професійну правову допомогу суд зазначає наступне.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Обґрунтовуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу позивач посилається на те, що факт надання правової допомоги позивачу підтверджується договором № 1/20ю про надання правової допомоги від 31.12.2020, укладеним між позивачем та Адвокатським бюро Олександра Лисова "Еквіт" (з додатками), Актом надання послуг № 84 від 31.05.2021, Рахунком № 84 від 31.05.2021, платіжним дорученням № 002321 від 01.06.2021 на суму 6 000,00 грн, Ордером серії АІ № 1081744 від 01.01.2021

Відповідно до частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспіврозмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постанові від 07.08.2018 Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 916/1283/17.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Беручи до уваги, що розмір позовних вимог становив 97 500,00 грн, а з боку позивача всі процесуальні дії вчинені адвокатом, суд дійшов висновку, що розмір позовних витрат є розумним, співмірним та таким, що підлягає відшкодуванню відповідачем у повному розмірі 6 000,00 грн.

Одночасно, за змістом частини 3 статті 130 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Враховуючи висновки суду про необхідність закриття провадження у справі внаслідок задоволення відповідачем позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" після пред`явлення відповідного позову до суду, приймаючи до уваги клопотання позивача про стягнення з відповідача судового збору, судовий збір в розмірі 2 270,00 грн, сплачений за розгляд позовної заяви у справі № 910/9529/21, підлягає стягненню з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "ОБЕРІГ" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА".

Керуючись статтями 130, 170, 231-235, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі № 910/9526/21 за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "ОБЕРІГ" про відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті ДТП в розмірі 97 500,00 грн - закрити.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "ОБЕРІГ" (03040, місто Київ, вулиця Васильківська, будинок 14; ідентифікаційний код 39433769) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" (04112, місто Київ, вулиця Олени Теліги, будинок 6 літ.В, ідентифікаційний код 20033533) 2 270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок) судового збору та 6 000,00 грн (шість тисяч 00 копійок) витрат позивача на професійну правову допомогу.

3. Ухвала набирає законної сили 14.07.2021 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 253-259 Господарського процесуального кодексу України.

СУДДЯ В. В. ДЖАРТИ