ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2021 р. м.Київ Справа№ 910/14950/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Тищенко О.В.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання Салій І.О.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 01.07.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Приватного підприємства "Фінн 9"

на ухвалу Господарського суду м.Києва

від 01.04.2021

у справі № 910/14950/20 (суддя Є.В. Павленко)

за позовом Приватного підприємства "Фінн 9"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком",

2) Фізичної особи ОСОБА_1

3) Фізичної особи ОСОБА_2

про стягнення 2 937 987,15 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2020 року приватне підприємство "Фінн 9" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком", ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості в сумі 2 937 987,15 грн., що виникла у зв`язку з неналежним виконанням товариством з обмеженою відповідальністю "Фудком" обов`язків за укладеними між ним і позивачем договорами поставки від 24 лютого 2017 року № та від 27 листопада 2017 року № , а також неналежним виконанням ОСОБА_1 і ОСОБА_2 зобов`язань за договорами поруки, укладеними між ними та позивачем, 24 лютого 2017 року № б/н та 27 листопада 2017 року № б/н відповідно.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 01.04.2021 у справі №910/14950/20 закрито провадження у справі за позовом Приватного підприємства "Фінн 9" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком", Фізичної особи ОСОБА_1 , Фізичної особи ОСОБА_2 про стягнення 2 937 987,15 грн. у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що під час розгляду даного спору відповідач оплатив спірну заборгованість у розмірі 2 474 564,80 грн., визначену в пункті 1 угоди від 16 жовтня 2020 року про заміну спірного зобов`язання, яка була укладена між сторонами після звернення з даним позовом, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність предмету спору у зазначеній справі, у зв`язку з чим вважає за необхідне провадження у ній закрити на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з постановленою ухвалою, позивач - Приватне підприємство "Фінн 9" 14.04.2021 (згідно відомостей відмітки печатки суду першої інстанції, в якому апеляційну скаргу направлено до суду апеляційної інстанції в порядку, визначеному п. 17.5 розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України) звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду м. Києва від 01.04.2021 у справі №910/14950/20 і направити справу за позовом Приватного підприємства "Фінн 9" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком", Фізичної особи ОСОБА_1 , Фізичної особи ОСОБА_2 про стягнення 2 937 987,15 грн. для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали порушено норми матеріального та процесуального права, ухвала суду першої інстанції була прийнята при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зокрема, скаржник посилався на те, що оскаржувана ухвала ґрунтується виключно на угоді про припинення зобов`язання виконанням від 16.10.2020 за договором поставки № від 24.02.2017 та за договором поставки № від 27.11.2017, платіжних дорученнях №3021353 від 06.11.2020 на суму 692 578,40 грн. та № 3021352 від 06.11.2020 на суму 1 781 986,40 грн.,, які подані разом із заявою про закриття провадження у справі 28.01.2021, проте, прийняття вказаних документів як доказів здійснено судом першої інстанції в порушення приписів ст. 80 Господарського процесуального кодексу України. Отже, на думку скаржника, висновки, зроблені і оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції, побудовані на документі, який безпідставно прийнятий судом першої інстанції як доказ, що призвело до постановлення незаконної ухвали. Також, скаржник вказував, що провадження у справі може бути закрито, якщо між сторонами не залишилось неврегульованих питань, проте, скаржник вказував на наявність залишку непогашеної заборгованості за відповідними договорами, а отже, і існування предмету спору в розумінні п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, скаржником були заявлені клопотання про призначення у справі судії експертизи, зупинення провадження, надано нотаріально посвідчену заяву директора позивача, які необґрунтовано залишені без розгляду судом першої інстанції.

Також, 07.06.2021 через канцелярію суду першої інстанції від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи постанови Північного апеляційного господарського суду від 12.05.2021 по справі № 910/14950/20.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

02.06.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від ТОВ "Фудком" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив залишити апеляційну скаргу Приватного підприємства "Фінн 9" - без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін як таку, що постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, відповідач-1 посилався на те, що до суду першої інстанції позивачем було подано заяву про закриття провадження у справі від 25.01.2021 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, яку судом отримано 28.01.2021, і яку обгрунтовано прийнято до розгляду. При цьому, посилання відповідача-1 на дійсність угоди від 16.10.2020 про припинення зобов`язання виконанням, як підстави для закриття провадження у справі, є мотивованим, оскільки за вказаною угодою основний борг було погашено, а штрафні санкції - прощені в силу ст. 605 Цивільного кодексу України. При цьому, відповідна угода від 16.10.2020 є дійсною та в судовому порядку не оскаржувалась. При цьому, на переконання відповідача-1, позивачем не було надано суду першої інстанції обґрунтованих розрахунків сум, що заявлено до стягнення, а доводи щодо часткової сплати штрафних санкцій - є необґрунтованими. При цьому, клопотання позивача про призначення у справі судії експертизи, зупинення провадження, нотаріально посвідчена заява директора позивача подані з пропуском процесуального строку на їх заявлення та подання, а також на стадії розгляду справи по суті, що не відповідає приписам процесуального закону.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.04.2021 для розгляду апеляційної скарги Приватного підприємства "Фінн 9" сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді Дикунська С.Я., Тарасенко К.В.

У зв`язку з перебуванням з 26.04.2021 по 14.05.2021 у відпустці судді Тарасенко К.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, здійснити вирішення питання стосовно апеляційної скарги у визначеному складі суду неможливо.

Відповідно до п.п. 2.3.25 п. 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п. 5.1 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням зборів суддів від 02.10.2018 року, автоматизованою системою має бути здійснено заміну судді Тарасенко К.В. у складі визначеної колегії для розгляду вказаної вище справи, про що сформовано протокол.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.04.2021 для розгляду апеляційної скарги Приватного підприємства "Фінн 9" сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді Дикунська С.Я., Тищенко О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.04.2021 апеляційну скаргу Приватного підприємства "Фінн 9" на ухвалу Господарського суду м. Києва від 01.04.2021 у справі №910/14950/20 залишено без руху та надано протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали, Приватному підприємству "Фінн 9" усунути недоліки, а саме подати до Північного апеляційного господарського суду докази надсилання апеляційної скарги іншому учаснику справи Фізичній особі ОСОБА_2 (відповідачу-3), за адресою фактичного місцезнаходження останньої, а саме: АДРЕСА_1 , з урахуванням мотивувальної частини даної ухвали.

07.05.2021 від скаржника - Приватного підприємства "Фінн 9" надійшло клопотання про усунення недоліків (вх. 09.113/12442/21) до якої долучено докази надсилання апеляційної скарги Фізичній особі ОСОБА_2 (відповідачу-3), за адресою фактичного місцезнаходження останньої: АДРЕСА_1 .

В свою чергу, головуючий суддя Станік С.Р. з 30.04.2021 по 14.05.2021 включно, перебував у відпустці і вирішення питання стосовно апеляційної скарги здійснювалось після виходу головуючого судді з відпустки.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.05.2021 поновлено приватному підприємству "Фінн 9" пропущений процесуальний строк на подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду м. Києва від 01.04.2021 у справі №910/14950/20, відкрито апеляційне провадження у справі №910/14950/20 за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Фінн 9" на ухвалу Господарського суду м. Києва від 01.04.2021, розгляд справи призначено на 03.06.2021.

У зв`язку з перебуванням 03.06.2021 у відпустці судді Дикунської С.Я., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, здійснити розгляд справи у визначеному складі - неможливо.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 03.06.2021, справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Станік С.Р. (суддя-доповідач), судді Тищенко О.В., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2021 справу №910/14950/20 за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Фінн 9" на ухвалу Господарського суду м. Києва від 01.04.2021 у справі № 910/14950/20 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Станік С.Р. (суддя-доповідач), судді Тищенко О.В., Шаптала Є.Ю., здійснивши її розгляд в раніше призначеному судовому засіданні.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2021 розгляд справи за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Фінн 9" на ухвалу Господарського суду м. Києва від 01.04.2021 у справі № 910/14950/20 відкладено до 06.07.2021.

Явка учасників спору в судове засідання

В судове засідання 06.07.2021 з`явились представники: Приватного підприємства "Фінн 9" (скаржника), відповідача - 1 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком". Відповідач-2 та відповідач-3 в судове засідання 06.07.2021 своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

При цьому, від відповідача-2 - ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду м. Києва від 01.04.2021 у справі №910/14950/20 без участі її представника, апеляційну скаргу просила розглянути у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відзиви на апеляційну скаргу у встановлений судом строк від відповідача-2 та відповідача-3 - не надходили.

Ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України визначено, що відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ч.12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи

Суд апеляційної інстанції враховуючи те, що учасники справи про розгляд справи повідомлені належним чином, з метою дотримання строків розгляду спору на ухвалу суду першої інстанції, а явка учасників обов`язковою не визнавалась, дійшов висновку, що неявка представників відповідача-2 та відповідача-3 - не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні 06.07.2021 представник скаржника (Приватного підприємства "Фінн 9" ) підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати ухвалу Господарського суду м. Києва від 01.04.2021 у справі №910/14950/20 і направити справу за позовом Приватного підприємства "Фінн 9" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком", Фізичної особи ОСОБА_1 , Фізичної особи ОСОБА_2 про стягнення 2 937 987,15 грн. для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник відповідача-1 (Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком") в судовому засіданні 06.07.2021 проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін як таку, що постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

У вересні 2020 року приватне підприємство "Фінн 9" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком", ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості в сумі 2 937 987,15 грн., що виникла у зв`язку з неналежним виконанням товариством з обмеженою відповідальністю "Фудком" обов`язків за укладеними між ним і позивачем договорами поставки від 24 лютого 2017 року № та від 27 листопада 2017 року № , а також неналежним виконанням ОСОБА_1 і ОСОБА_2 зобов`язань за договорами поруки, укладеними між ними та позивачем, 24 лютого 2017 року № б/н та 27 листопада 2017 року № б/н відповідно.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.11.2020 відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання у справі на 03.12.2020, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

07.12.2020 від відповідача-2 надійшов відзив на позов.

14.12.2020 від відповідача-3 надійшов відзив на позов.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2020 повідомлено сторін про призначення підготовчого засідання у справі на 28.01.2020.

25.01.2021 від відповідача-1 надійшла заява про поновлення строку на подання відзиву, а також відзив на позов, до якого долучено угоду про припинення зобов`язання виконанням від 16.10.2020, укладену між позивачем та відповідачем-1, платіжні доручення про перерахування боргу.

27.01.2021 від позивача надійшло клопотання про витребування у відповідача-1 доказів.

27.01.2021 від відповідача надійшла заява від відповідача-3.

28.01.2021 від відповідача-1 надійшла заява пр. закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Цивільного кодексу України, посилаючись на те, що внаслідок виконання угоди від 16.10.2020 зобов`язання відповідача-1 перед позивачем за договорами поставки, щодо стягнення заборгованості за якими заявлено позов, - є припиненими, а отже, відсутній предмет спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2021 підготовче засідання у справі відкладено до 11.02.2021.

09.02.2021 від позивача надійшли заперечення на заяву відповідача-1 про закриття провадження у справі, заперечення на поновлення строку на подання відзиву.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.02.2021 відмовлено відповідачу-1 у задоволені заяви про поновлення процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.02.2021 клопотання позивача про витребування доказів - повернути заявнику без розгляду.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.02.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 04.03.2021.

01.03.2021 від позивача надійшла заява про призначення у справі судової експертизи.

02.03.2021 від відповідача-1 подано клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів, зокрема угоди від 16.10.2020, платіжні доручення.

04.03.2021 від відповідача-1 надійшли заперечення на клопотання позивача про призначення судової експертизи.

04.03.2021 від позивача надійшли додаткові пояснення стосовно суті спору.

В судовому засіданні 04.03.2021 судом протокольною ухвалою залишено без розгляду клопотання позивача про призначення експертизи, а також оголошено перерву в судовому засіданні до 01.04.2021.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 01.04.2021 у справі №910/14950/20 закрито провадження у справі за позовом Приватного підприємства "Фінн 9" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком", Фізичної особи ОСОБА_1 , Фізичної особи ОСОБА_2 про стягнення 2 937 987,15 грн. у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що під час розгляду даного спору відповідач оплатив спірну заборгованість у розмірі 2 474 564,80 грн., визначену в пункті 1 угоди від 16 жовтня 2020 року про заміну спірного зобов`язання, яка була укладена між сторонами після звернення з даним позовом, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність предмету спору у зазначеній справі, у зв`язку з чим дійшов висновку про закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Проте, з вказаними висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не погоджується, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до п. 13 ч. 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України визначено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема про закриття провадження у справі.

Згідно ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що оскаржувала ухвала підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Згідно з положеннями частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Суд, здійснюючи правосуддя, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави (підпункт 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі про призначення судом більш м`якого покарання від 2 листопада 2004 року N 15-рп/2004). Тому в контексті статті 55 Конституції України органи судової влади здійснюють функцію захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних або юридичних осіб у сфері цивільних і господарських правовідносин.

За змістом рішення Конституційний Суд України від 01.12.2004 року у справі №1-10/2004 року щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний інтерес), поняття "право" та "охоронюваний законом інтерес" особи, що вживаються в законах, знаходяться у логічно- смисловому зв`язку та означають прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, легітимний дозвіл, що є об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних потреб особи, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально- правовим засадам.

Ч. 1-4 статті 4 Господарського процесуального кодексу України визначено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що Господарський процесуальний кодекс України, визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду із вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову, як вимоги про захист порушеного або оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, є спосіб захисту цього права чи інтересу.

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

При цьому, господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

З урахуванням вищенаведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що припис п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України містить умову, згідно якої провадження у справі припиняється, якщо відсутній предмет спору.

При цьому, предметом спору є об`єкт спірного правовідношення, певне благо, відносно якого виник спір між позивачем та відповідачем.

Статтею 14 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Ст. 45 Господарського процесуального кодексу України визначено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Ст. 47 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо іншої сторони діє в судовому процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права або обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.

При цьому, як встановлено судом апеляційної інстанції в межах дослідження підстав для закриття провадження у справі, у позовній заяві позивач заявив вимоги про стягнення солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком", ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості в сумі 2 937 987,15 грн., що виникла у зв`язку з неналежним виконанням товариством з обмеженою відповідальністю "Фудком" обов`язків за укладеними між ним і позивачем договорами поставки від 24 лютого 2017 року № та від 27 листопада 2017 року № , а також неналежним виконанням ОСОБА_1 і ОСОБА_2 зобов`язань за договорами поруки, укладеними між ними та позивачем, 24 лютого 2017 року № б/н та 27 листопада 2017 року № б/н відповідно.

Таким чином, предметом спору, тобто об`єктом спірного правовідношення, є заборгованість у заявленому позивачем розмірі, і яка складає: суму основного боргу загалом в розмірі 2 797 660,52 грн., а також нараховані інфляційні втрати у розмірі 286 703,82 грн., 3% річних у розмірі 176 718,53 грн., щодо якої позивач наголошує на наявності такого боргу, а відповідач-1 - на його відсутності внаслідок укладення угоди від 16.10.2020, а отже, відповідач-1 заперечує право позивача на отримання вказаних коштів внаслідок припинення такого права під час розгляду справи судом першої інстанції.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що суму основного боргу загалом в розмірі 2 797 660,52 грн., а також нараховані інфляційні втрати у розмірі 286 703,82 грн., 3% річних у розмірі 176 718,53 грн., позивач згідно позовних вимог, просив стягнути солідарно з відповідача-1 (як боржника), а також поручителів (відповідач-2 та відповідача-2), щодо яких дії принцип процесуальної співучасті згідно з ст. 47 Господарського процесуального кодексу України, а отже, суд першої інстанції закриваючи провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, мав процесуально перевірити відсутність предмету спору щодо усіх учасників справи, які визначені позивачем відповідачами.

При цьому, в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції встановив, що під час розгляду даного спору відповідач оплатив спірну заборгованість у розмірі 2 474 564,80 грн., визначену в пункті 1 угоди від 16 жовтня 2020 року про заміну спірного зобов`язання, яка була укладена між сторонами після звернення з даним позовом, а також доводи позивача про недійсність угоди від 16 жовтня 2020 року - відхилені судом першої інстанції, оскільки даною особою не було надано жодних доказів на підтвердження того, що ця угода була визнана недійсною на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, а також доказів звернення із позовом про визнання вказаної угоди недійсною.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідний примірник угоди від 16.10.2020 було подано відповідачем-1 суду першої інстанції 25.01.2021, разом з заявою про поновлення строку на подання відзиву, до якої було долучено відзив на позов, і до якого долучено угоду про припинення зобов`язання виконанням від 16.10.2020, укладену між позивачем та відповідачем-1, платіжні доручення про перерахування боргу. Проте, ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.02.2021 відмовлено відповідачу-1 у задоволені заяви про поновлення процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву, яка залишена в силі Постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.05.2021.

Також, ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.02.2021 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.03.2021, а 02.03.2021 від відповідача-1 суду першої інстанції подано клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів, зокрема угоди від 16.10.2020, платіжні доручення, які були враховані судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали.

Ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України визначено, що відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Отже, оскаржувана ухвала містить висновки, які ґрунтуються на наявності угоди від 16.10.2020, а також її оцінці, як документу, який породжує певні права та обов`язки між позивачем та відповідачем-1.

Проте, оцінка вказаних правовідносин за угодою можлива за умов дотримання двох аспектів в сукупності: процесуального (щодо прийняття вказаного документу як доказу, і оцінка його змісту на певній стадії розгляду справи по суті) та матеріального (щодо оцінки змісту відповідної угоди, встановлення складу учасників, які її підписали, дослідження прав та обов`язків, встановлення правової природи сум, які в ній узгоджені між сторонами, застосування норми матеріального права), чого судом першої інстанції дотримано не було, оскільки жодних висновків стосовно прийняття вказаної угоди як доказу та необхідності дослідження змісту її умов по відношенню до прав та обов`язків позивача та відповідача-1, при умові заперечень позивача щодо вказаного доказу - судом першої інстанції не зазначено, чим допущено порушення ст. ст. 2, 14, 80 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що заперечуючи проти здійснених вказаною угодою сум зарахувань, позивачем у поясненнях, поданих суду першої інстанції, надано власний розрахунок суми боргу, а також позивачем заперечувалась і правомірність дій представника позивача і щодо укладення відповідної угоди, тобто, надаючи оцінку вказаній угоді в оскаржуваній ухвалі, суд першої інстанції не навів жодних підстав стосовно надання відповідній угоді правової оцінки (в частині прав та обов`язків позивача та відповідача-1), розглядаючи клопотання про закриття провадження у справі з підстав відсутності предмету спору.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції здійснив посилання на приписи ст. 604 Цивільного кодексу України, зазначаючи вказану норму в обгрунтуванян висновку про припинення зобов`язань відповідача -1 перед позивачем. Проте, п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України визначає, що провадження у справі закривається саме за відсутності предмету спору, а не внаслідок його припинення в силу норми матеріального права, яку застосував суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу.

Крім того, суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, вдався у мотивувальній частині до вирішення питань стосовно того, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги та заперечення позивача та відповідача-1 (наявність/відсутність боргу, укладення угоди від 16.10.2020, дослідження прав та обов`язків за нею), врахував фактичні дані, які мають значення для вирішення справи (чинність угоди, припинення зобов`язань за нею) та прийняв до уваги докази в підтвердження вказаних фактів, застосував певну норму матеріального права до правовідносин між позивачем та відповідачем-1, тобто вирішив в ухвалі питання, які вирішуються під час ухвалення саме рішення, чим припустився порушень ст. ст. 2, 14, 80, 237 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, висновки суду першої інстанції про визнання необґрунтованими посилань позивача на те, що сплачена згідно з платіжними дорученнями від 6 листопада 2020 року: № 3021352 та № 3021353, сума заборгованості товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком" була зарахована позивачем частково в погашення основної заборгованості та частково в погашення інфляційних втрат, оскільки пункт 1.2 угоди про припинення зобов`язання виконанням від 16 жовтня 2020 року передбачає прощення кредитором боржнику нарахованих штрафних санкцій, трьох процентів річних та інфляційних втрат - судом апеляційної інстанції визнаються передчасними, оскільки вказані висновки фактично зводяться до вирішення спору по суті між позивачем та відповідачем-1, але їх здійснення судом першої інстанції не спростовує як обов`язок суду здійснити відповідні перевірки заявленого до стягнення розрахунку, так і встановити підстави їх нарахування (ставки, строки, суми нарахувань), а також надати правову оцінку і самим умовам угоди, що здійснюється з урахуванням усіх в сукупності обставин справи саме при вирішенні спору по суті, а не під час вирішення питання про закриття провадження у справі в контексті висновку про припинення зобов`язань відповідача-1 перед позивачем.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції здійснена оцінка відповідних умов угоди від 16.10.2020 на стадії розгляду справи по суті (з урахуванням переходу до даної стадії розгляду ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.02.2021), і за наслідками такого розгляду помилково постановлено оскаржувану ухвалу про закриття провадження у зв`язку з відсутністю предмету спору, без визначення відповідних правових наслідків процесуальної співучасті відповідачів, а також без урахування обставин наявності спору між позивачем та відповідачем-1 щодо як нарахованих сум основного бору, так і відповідних показників інфляційних втрат та 3% річних, а також без врахування, що позивачем заявлено до стягнення вказану суму солідарно з усіх відповідачів.

Проте, оскаржувана ухвала суду першої інстанції не містить також і будь-яких висновків стосовно наявності/відсутності предмету спору між позивачем та відповідачами-2, 3, а питання стосовно наявності/або відсутності предмету спору між позивачем і щодо вказаних учасників - не може автоматично припинятись у зв`язку з здійсненими судом першої інстанції висновками про відсутність предмету спору між позивачем та відповідачем-1 на підставі угоди, яка укладена виключно між ними.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що між сторонами спору існує предмет спору (об`єкт спірного правовідношення, певне благо, відносно якого виник спір між позивачем та відповідачами - заборгованість за договором, щодо якої позивач вказує наявність у відповідачів солідарного обов`язку по сплаті) і між ними існує неврегульоване питання, яке полягає у наявності або відсутності як боргу, а також здійснених на нього певних нарахувань, так і обумовлених законом підстав для висновку стосовно наявності або відсутності солідарного його стягнення з відповідачів.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що предмет спору у справі № 910/14950/20 існував на момент виникнення останнього та не припинив існування в процесі розгляду справи, у зв`язку з чим підстави для припинення провадження у справі згідно з п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України - у місцевого господарського суду були відсутні, у зв`язку з чим суд першої інстанції помилково застосував наведену норму процесуального закону, постановивши оскаржувану ухвалу, а оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, з направленням справи до місцевого господарського суду для подальшого розгляду.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Частиною 3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

З огляду на встановлене вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, а тому ухвала Господарського суду міста Києва від 01.04.2021 у справі №910/14950/20 підлягає скасуванню на підставі п.1-4 ч. 1 статті 280 Господарського процесуального кодексу України, оскільки при її постановленні судом першої інстанції порушено норми процесуального права - ст. ст. 2, 14, 45, 47, 80, 231 п. 2 ч. 1, 237 Господарського процесуального кодексу України, що призвело до помилкового висновку про необхідність закриття провадження у справі.

Також, оскільки судом апеляційної інстанції скасована ухвала суду першої інстанції про закриття провадження, керуючись правами, наданими ч. 3 статті 271 Господарського процесуального кодексу України, справа передається на розгляд суду першої інстанції - до господарського суду міста Києва для продовження розгляду.

Розподіл судових витрат

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського, розподіл сум судового збору здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 240, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 277, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Фінн 9" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.04.2021 у справі №910/14950/20 - задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.04.2021 у справі №910/14950/20 - скасувати.

3. Справу № 910/14950/20 направити до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.

4. Матеріали справи № 910/14950/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови підписано: 26.07.2021.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді О.В. Тищенко

Є.Ю. Шаптала