ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2021 справа № 903/329/21

За позовом: Державного комунального підприємства «Луцьктепло», м. Луцьк

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Коновала Юрія Володимировича , м.Червоноград, Львівська область

про: стягнення 18 304, 46 грн.

Суддя Синчук М.М.

За участю секретаря судового засідання

Кравчук І.В.

Представники учасників справи:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

Державне комунальне підприємство «Луцьктепло» звернулося до Господарського суду Волинської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Коновалова Юрія Володимировича про стягнення 18 304, 46 грн. заборгованості за теплову енергію та гарячу воду.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 12.05.2021р. позовну заяву Державного комунального підприємства «Луцьктепло» було передано за встановленою підсудністю до Господарського суду Львівської області.

Дев`ятого червня дві тисячі двадцять першого року до Господарського суду Львівської області надійшли матеріали позовної заяви у справі № 903/329/21.

Ухвалою суду від 14.06.2021 року прийнято позовну заяву Державного комунального підприємства «Луцьктепло» до Фізичної особи - підприємця Коновала Юрія Володимировича про стягнення 18 304, 46 грн. до розгляду і відкрито провадження у справі № 903/329/21 за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін; проведення судового засідання для розгляду справи по суті призначено на 12.07.21 р.

Судом з відомостей АТ «Укрпошта» (трекінг поштових відправлень) встановлено, що повернулось поштове відправлення з ухвалою суду від 14.06.2021р. про відкриття провадження у справі, що надсилалось відповідачу (ідентифікатор поштового відправлення 775) станом на 17.06.2021р. «не вручене під час доставки: інші причини»).

Зважаючи на зазначене, з метою дотримання вимог процесуального законодавства, судом ухвалою суду від 12.07.2021 витребувано інформацію в АТ «Укрпошта» про конкретні причини невручення поштового відправлення №775.

Ухвалою суду від 12.07.2021 р. розгляд справи по суті відкладено на 26.07.2021р.

В судове засідання 26.07.2021р. представник Позивача не з`явився.

В судове засідання 26.07.2021р. представник Відповідача не з`явився.

Щодо повідомлення Відповідача про дату, час та місце розгляду справи суд зазначає наступне.

Про дату, час та місце проведення судового засідання відповідач - ФОП Коновал Ю.В. був належним чином та завчасно повідомлений на адресу, зазначеній в позовній заяві та згідно витягу з ЄДР ЮО, ФОП та ГФ ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ).

На адресу господарського суду повернулось поштове відправлення з копією ухвали суду від 14.06.2021 р. (ідентифікатор поштового відправлення 775), що надсилалось на адресу Відповідача, з поштовою довідкою «за закінченням терміну зберігання».

Крім того, у відповідь на ухвалу суду від 12.07.2021 про конкретні причини невручення поштового відправлення № 775, АТ «Укрпошта» повідомлено суд, що поштове відправлення не вручено оскільки під час доставки 17.06.2021р. листоношою листа адресат за вказною адресою був відсутній, адресату було залишено повідомлення та повторне повідомлення про надходження листа, однак отримувач до поштового відділення за отриманням листа не звернувся.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікована Україною 17.07.1997р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зазначених в ч. 2 ст. 202 ГПК України, а саме: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Підстав для відкладення розгляду справи в судовому засіданні 26.07.2021р., визначених у ч. 2 ст. 202 ГПК України, не встановлено.

Відповідно до частини першої ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (ч.3 ст. 202 ГПК України).

А тому, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, явка представників учасників справи у судове засідання визнавалась необов`язковою, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 26.07.2021 р. за відсутності представників учасників справи.

Позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язань за Договором на надання послуг по теплопостачанню № 7 - 53 від 01.12.2001, укалденим між Державним комунальним підприємством «Луцьктепло» та Фізичною особою - підприємцем Коновалов Юрієм Володимировичем .

Так, відповідачем допущено заборгованість за надані послуги по теплопостачанню у сумі 11 750, 12 грн та 240, 66 грн за гарячу воду, стягнення якої є предметом спору у справі, що розглядається.

Крім того, позивачем нараховано відповідачу за прострочення виконання грошового зобов`язання нараховано відповідачу 799, 12 грн інфляційних втрат та 256, 81 грн 3 % річних; на підставі п. 4.4. Договору пеню у сумі 5 257, 75 грн.

Позиція відповідача.

Відповідач щодо позовних вимог не заперечив, відзиву на позовну заяву не подав.

Відтак, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Обставини справи, встановлені судом.

01 грудня 2001 року між Державним комунальним підприємством "Луцьктепло" (далі - Теплопостачальна організація, Позивач) та Фізичною особою - підприємцем Коновал Юрієм Володимировичем (далі - Споживач, Відповідач) укладено Договір №7-53 на надання послуг по теплопостачанню( далі - Договір), згідно з умовами котрого Теплопостачальна організація надає Споживачу послуги по теплопостачанню, а Споживач приймає та оплачує їх на умовах і в строки, передбачені цим Договором і додатками до нього.

Пунктом 2.2.10. Договору визначено, що Споживач зобов`язується своєчасно здійснювати оплату рахунків Теплопостачальної організації.

Відповідно до п.п. 3.1.1., 3.1.2., 3.1.3., 3.2. договору Споживач оплачує Теплопостачальній організації вартість наданих йому послуг по діючих тарифах згідно з показами приладів обліку Вартість наданих йому послуг по діючих тарифах: згідно з показами приладів обліку; при відсутності приладів обліку - на підставі розрахунків відповідно до величини загаль ної площі, норм споживання і теплового навантаження. Розрахунки оформляються додатком - № 1 до договору.

Тарифи на послуги Теплопостачальної організації можуть змінюватися в разі змін цін і тарифів на енергоносії, матеріальні ресурси та в інших випадках, передбачених чинним законо давством України.

Вартість хімочищеної води (ХОВ), яка витрачена на заповнення його теплових мереж, та нормативні втрати ХОВ від зони розділу тепломереж до місця встановлення приладів обліку - по собівартості підготовки ХОВ у Теплопостачальної організації.

Вартість налагоджувальних робіт та робіт по відключенню (підключенню) систем га рячої води і опалювання - по відпускній ціні Теплопостачальної організації на момент розра хунків.

Споживач зобов`язаний проводити 100% передоплату за послуги по теплопостачанню на підставі розрахунків (додаток № 1) в термін до 01 числа розрахункового місяця.

На виконання умов Договору позивач у період з листопада 2019 року по березень 2021 року відпустив відповідачу теплову енергію на загальну суму 11 750, 12 грн., що підтверджується рахунками на оплату за відповідний період, а також гарячу воду у січні 2015, листопаді 2015 року, травні 2017 року, травні 2019 року на загальну суму 240, 66 грн, що підтверджується рахунками на оплату за відповідний період.

Однак, матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо оплати прийнятої по Договору теплової енергії та гарячої води своєчасно та в повному обсязі .

Сторонами у п. 4.4. Договору погоджено, що при порушенні строку оплати рахунків Теплопостачальної організації Споживач сплачує їй пеню у розмірі 1%- від суми простроченого платежу за кожен день прострочки.

Відповідно до Додатку №1 до договору від 22.08.2006р., вартість послуг в місяць на момент укладення договору розраховується наступним чином: 1) Опалення - 85,8 м. кв. х 3,933 грн. х 1,2 = 404,94 грн.; 2) Гаряча вода - 3,52 м. куб. х 9,733 грн. х 1,2 = 41,11 грн. - лічильник = 446,05 грн.

З метою досудового врегулювання спору Державне комунальне підприємство "Луцьктепло" зверталось до Фізичної особи - підприємця Коновал Юрія Володимироваичаз претензіями від про сплату заборгованості, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Однак, останні були залишені відповідачем без відповіді, належного реагування та виконання.

Аргументи та висновки суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочин є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Між сторонами був укладений договір, що за своєю правовою природою є договором поставки.

Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Водночас, за договором енергопостачання, енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується (ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України).

Пунктами 6, 7 ст. 276 ГК України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Згідно Закону України "Про теплопостачання" теплопостачальна організація має право укладати договори купівлі-продажу теплової енергії із споживачами. В свою чергу, ч. 6 ст. 19 даного Закону зобов`язує споживача послуг щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами, що передбачено статтею 629 ЦК України.

Згідно статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання- відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені судом факти укладення між сторонами договору №7-53 на надання послуг по теплопостачанню від 01.12.2001р., надання позивачем на виконання умов Договору відповідачу послуг з постачання теплової енергії та гарячої води, її отримання відповідачем та не проведення при цьому всіх належних розрахунків і платежів, суд прийшов до висновку про підставність пред`явленого позивачем до відповідача позову в частині стягнення заборгованості в сумі 11 990, 78 грн.

Крім того, позивачем нараховано відповідачу за прострочення виконання грошового зобов`язання нараховано відповідачу 799, 12 грн інфляційних втрат та 256, 81 грн 3 % річних; на підставі п. 4.4. Договору пеню у сумі 5 257, 75 грн.

Сторонами у п. 4.4. Договору погоджено, що при порушенні строку оплати рахунків Теплопостачальної організації Споживач сплачує їй пеню у розмірі 1%- від суми простроченого платежу за кожен день прострочки.

Згідно з ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Судом встановлено, що за прострочення виконання грошових зобов`язань по оплаті за отриману відповідачем теплову енергію, згідно перевіреного судом розрахунку позивача, останнім було нараховано відповідачу 5 257, 75 грн пені, яка є арифметично вірною, підставною та підлягає до стягнення.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з представленими розрахунками позивачем відповідно до ст. 625 ЦК України було нараховано відповідачу 799, 12 грн інфляційних втрат та 256, 81 грн 3% річних.

Розглянувши відповідні позовні вимоги, перевіривши методику та періоди нарахування інфляційних та процентів річних за допомогою комплексної системи інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН", суд констатує, що останні підставні, відповідають фактичним обставинам справи, є арифметично вірними, а відтак підлягають до задоволення у визначених позивачем розмірах.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наведених вище підстав.

Судові витрати.

Оскільки спір виник з вини відповідача, судові витрати по розгляду справи відповідно до ст. 129 ГПК України необхідно покласти на відповідача.

Керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 76, 79, 123, 126, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 252 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Коновала Юрія Володимировича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Державного комунального підприємства «Луцьктепло» (43000, Волинська обл., місто Луцьк, вулиця Гулака - Артимовського, будинок 20, ідентифікаційний код 30391925) основний борг в сумі - 11990,78 грн, пеню в сумі - 5 257, 75 грн, інфляційні втрати в сумі - 799, 12 грн, 3% річних - 256,81 грн.

3. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Коновала Юрія Володимировича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Державного комунального підприємства «Луцьктепло» (43000, Волинська обл., місто Луцьк, вулиця Гулака - Артимовського, будинок 20, ідентифікаційний код 30391925) 2 270, 00 грн судового збору.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено 28.07.2021.

Суддя М.М. Синчук