РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.06.2021Справа № 910/20738/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Данилової М.В., при секретарі судового засідання Тарасюку А.Ю., розглянувши в загальному позовному провадженні матеріали справи за позовом

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ін Дизайн" (83048, м. Донецьк, вул. Артема, буд. 114, кв. 17; адреса для листування: 65070, м. Одеса, вул. Космонавтів, 27/2, кв. 15)

до:

1) Товариства з обмеженою відповідальністю "ОК-Інвест" (03131, м. Київ, Столичне шосе, буд. 103, корп. 1);

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн Європа" (03131, м. Київ, Столичне шосе, буд. 103, корп. 1)

про стягнення збитків,

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОК-Інвест" (03131, м. Київ, Столичне шосе, буд. 103, корп. 1)

до Товариства з додатковою відповідальністю "Ін Дизайн" (83048, м. Донецьк, вул. Артема, буд. 114, кв. 17; адреса для листування: 65070, м. Одеса, вул. Космонавтів, 27/2, кв. 15)

про стягнення заборгованості

Представники сторін:

від позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом): Шульженко Д.Ю. - адвокат, Мелікова В.І. - адвокат;

від відповідача-1 (позивач за зустрічним позовом): Лазоренко Ю.О. - адвокат;

від відповідача-2: не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

28 грудня 2020 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Ін Дизайн" (позивач) надійшла позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОК-Інвест" (відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн Європа" (відповідач-2), в якій викладені позовні вимоги, щоб в судовому порядку стягнути збитки на суму в розмірі 150 000, 00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.01.2021 року у справі №910/20738/20 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ін Дизайн" про стягнення збитків залишено без руху, надано позивачу строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали.

11.01.2021 року ухвалу суду у даній справі було направлено позивачу, за адресою, яка вказана в позовній заяві.

13 січня 2021 року через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява, на виконання вимог ухвали суду від 04.01.2021 року, про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи № 910/20738/20 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

08 лютого 2021 року через відділ діловодства суду від Товариства з додатковою відповідальністю "Ін Дизайн" надійшло клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

16 лютого 2021 року через відділ діловодства суду від відповідача-1 надійшов відзив на позов, яким Товариство з обмеженою відповідальністю "ОК-Інвест" заперечує проти позову, посилаючись на систематичне порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Ін Дизайн" строків сплати орендної плати за укладеним договором; на недоведеність викладених у позовній заяві доводів та відсутність вини у завданих позивачу збитках

17 лютого 2021 року через відділ діловодства суду від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, яким заперечує проти позову у зв`язку з тим, що правовідносини між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ін Дизайн" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОК-Інвест", які виникли на підставі договору суборенди №С29 від 01.08.2016 року є виключно правовідносинами між сторонами договору, до яких Товариство з обмеженою відповідальністю "Концерн Європа" не має жодного відношення.

Крім того, відповідач-2 заперечуючи проти позову посилається на п. 7.20 договору оренди №01/11 від 01.11.2017 року, яким визначено що орендодавець не несе жодної відповідальності за дії орендарів по відношенню один до одного (позивач та відповідач-1 є орендарями відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн Європа").

Господарський суду міста Києва від 17.02.2021 року ухвалив розгляд справи № 910/20738/20 здійснювати у порядку загального позовного провадження та призначив підготовче засідання у справі на 17.03.2021 року.

17 лютого 2021 року через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ОК-Інвест" надійшла зустрічна позовна заява про стягнення заборгованості за договором суборенди №С29 від 01.08.2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням Товариством з обмеженою відповідальністю "Ін Дизайн" строків сплати орендної плати за договором суборенди №С29 від 01.08.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.02.2021 року прийнято зустрічну позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі об`єднано зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ОК-Інвест" до Товариства з додатковою відповідальністю "Ін Дизайн" про стягнення заборгованості в одне провадження з первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ін Дизайн" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОК-Інвест" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн Європа" стягнення збитків; ухвалено зустрічний позов розглядати за правилами загального позовного провадження разом з первісним позовом у судовому засіданні призначеному на 17.03.2021 року.

09 березня 2021 року через відділ діловодства суду від позивача за первісним позовом надійшла відповідь на відзив відповідача-1.

09 березня 2021 року через відділ діловодства суду від позивача за первісним позовом надійшла відповідь на відзив відповідача-2.

В підготовчому засіданні 17.03.2021 року від відповідача-1 за первісним позовом надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В підготовчому засіданні 17.03.2021 року оголошено перерву на 14.04.2021 року.

21 березня 2021 року через відділ діловодства суду від позивача за первісним позовом надійшов відзив на зустрічний позов.

13 квітня 2021 року через відділ діловодства суду від позивача за первісним позовом надійшла заява про відкладення підготовчого засідання.

13 квітня 2021 року через відділ діловодства суду від відповідача-1 за первісним позовом надійшли додаткові документи по справі.

14 квітня 2021 року продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів та оголошено перерву на 13.05.2021 року.

06 травня 2021 року через відділ діловодства суду від позивача за первісним позовом надійшли письмові пояснення щодо висновку судової експертизи.

13 травня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.06.2021 року.

В судовому засіданні 09.06.2021 року оголошено перерву на 16.06.2021 року.

09 червня 2021 року через відділ діловодства суду від позивача за первісним позовом надійшло повідомлення про відновлення кримінального провадження.

В судове засідання 16.06.2021 року з`явилися представники позивача за первісним позовом та відповідача-1 за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом), які надали усні пояснення по справі.

Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та просив відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Представник відповідача-1 за первісним позовом проти задоволення позовних вимог за первісним позовом заперечував та просив відмовити у їх задоволенні, та просив задовольнити зустрічний позов.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Предметом спору у даній справі є вимога позивача за первісним позовом про стягнення з відповідачів збитків на суму в розмірі 150 000, 00 грн., заподіяних внаслідок втрати майна позивача.

Як було встановлено судом та не заперечувалось сторонами, 11 грудня 2014 року між ТОВ «Концерн Європа» (відповідач-2 за первісним позовом, орендодавець) та ТОВ «ОК-Інвест» (відповідач-1 за первісним позовом, орендар, суборендодавець) було укладено договір оренди №11/12 від 11.12.2014 року, відповідно до умов якого ТОВ «Концерн Європа» як орендодавець передало в оренду ТОВ «ОК-Інвест» як орендарю нежитлові приміщення загальною площею 3234 кв.м., розташовані за адресою: м.Київ, вул. Столичне Шосе 101.

01 листопада 2017 року між ТОВ «КОНЦЕРН ЄВРОПА» та ТОВ «ОК-ІНВЕСТ» укладено договір оренди №01/11 від 01.11.2017 року, відповідно до умов якого ТОВ «Концерн Європа» як орендодавець передало в оренду ТОВ «ОК-Інвест» як орендарю нежитлові приміщення загальною площею 3234 кв.м., розташовані за адресою: м.Київ, вул. Столичне Шосе 101.

01 серпня 2016 року між фізичною особою-підприємцем Яковлевою Людмилою Олександрівною та ТОВ «Ок-Інвест» також було укладений договір суборенди №С29/1 від 01.08.2016 року (договір суборенди), відповідно до п.1.1. якого відповідач-1 як суборендодавець передав, а позивач як суборендар прийняв в тимчасове платне користування наступне нежиле приміщення: секція С29/1 площею 41 (сорок один) квадратний метр, розташоване на 3 (третьому) поверсі торгового центру «Домосфера», що знаходиться за адресою: м.Київ, вул.Столичне Шосе, 101.

01 серпня 2016 року між ТОВ «Мебельбан», правонаступником якого після зміни назви є ТОВ «Ін Дизайн» (суборендар, позивач за первісним позовом) та ТОВ «ОК-Інвест» (суборендодавець або відповідач-1 за первісним позовом) укладено договір суборенди №С29 від 01.08.2016 року, відповідно до п.1.1 якого відповідач як суборендодавець передав, а позивач як суборендар прийняв в тимчасове платне користування наступне нежиле приміщення: секція С29 площею 90 (дев`яносто) квадратних метрів, розташоване на 3 (третьому) поверсі торгового центру «Домосфера», що знаходиться за адресою: м.Київ, вул.Столичне Шосе, 101.

Відповідно до умов укладеного договору №С29 від 01.08.2016 року приміщення використовувалося позивачем за первісним позовом, як магазин для продажу меблів.

Пунктом 1.5 договору №С29 сторони погодили, що суборендар має право використовувати приміщення виключно для здійснення діяльності (торгівлі/реалізації товарів, послуг з обов`язковим зазначенням торгівельних марок) суворо визначеній в додатку №5 до договору «Діяльність орендаря і перелік товарів та/або послуг з обов`язковим зазначенням торгівельних марок, що реалізуються суборендарем в приміщенні». При цьому торгівля/реалізація товарів/послуг, не передбачених цим договором, а так само використання при такій реалізації/торгівлі торгівельних марок не визначених в цьому договорі суворо забороняється і є суттєвим порушенням цього договору.

В додатку №5 до договору суборенди сторони погодили, що торгівля відбувається групою товарів - м`які меблі.

01 серпня 2016 року між сторонами було підписано акт №С29 приймання передачі нежилого приміщення.

Згідно з п. 2.1 договору даний договір укладається строком до 31.12.2016 року і вступає в силу з дати його укладення (підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками). По закінченню строку дії договору суборендар, який належним чином виконував свої зобов?язання згідно договору, має при інших рівних умовах переважне перед іншими особами право на укладення договору суборенди на новий строк. Суборендар зобов`язаний повідомити в письмовій формі суборендодавця про бажання укласти такий договір не пізніше ніж за 6 місяців до закінчення строку дії даного договору. При цьому, суборендар втрачає своє переважне право на укладення договору суборенди на новий строк, якщо протягом дії даного договору суборендар припустився більше 3 (трьох) будь-яких порушень умов даного договору, про що суборендодавцем було направлено суборендарю відповідне повідомлення. При укладенні договору суборенди на новий строк суборендодавець не зв`язаний умовами даного договору.

В пункті 2.5 договору сторони погодили, що орендна плата нараховується з дня фактичної передачі суборендодавцем приміщення суборендарю відповідно до п. 2.2 даного договору до моменту повернення суборендарем приміщення суборендодавцю, що підтверджується підписаним сторонами актом приймання-передачі приміщення відповідно до п. 2.8 даного договору.

Відповідно до п. 2.8 договору по закінченню строку дії та/або розірвання (припинення) даного договору, якщо сторони не укладуть новий договір суборенди, суборендар зобов`язаний звільнити від свого майна і повернути приміщення суборендодавцю в стані, зафіксованому сторонами в акті приймання-передачі.

Як встановлено в п. 2.14 договору, якщо протягом 3 робочих днів з моменту закінчення строку дії та/або розірвання/припинення договору суборендар з якихось причин не звільнив приміщення і не передав його суборендодавцю в порядку, передбаченому п.2.9 даного договору, то суборендодавець має право, а суборендар дає на це безвідкличну згоду, що не підлягає змінам, самостійно звільнити приміщення від майна суборендаря і стягнути з суборендаря витрати на звільнення приміщення від майна суборендаря, при цьому всі та/або частина якогось майна, що залишилось в приміщенні після закінчення 3 (третього) календарного дня, з моменту закінчення строку дії та/або розірвання (припинення) даного договору вважається сміттям і суборендодавець не зобов`язаний зберігати таке майно, не несе жодної відповідальності за його збереження і має право знищити, викинути та/або іншим чином позбавитись такого майна. В такому випадку приміщення вважається поверненим суборендодавцю з моменту укладення акту про звільнення приміщення від майна суборендаря.

Відповідно до п. 2.15 договору, якщо суборендар з якихось причин відмовився підписати акт приймання-передачі приміщення в строки, передбачені п.2.9 даного договору, і не надав суборендодавцю письмову мотивовану відмову, то акт приймання-передачі вважається як такий, що є підписаним суборендарем.

Згідно з п. 4.5.2 договору суборенди суборендодавець зобов`язаний не перешкоджати суборендарю в користуванні приміщенням в порядку та на умовах, визначених договором, правилами і чинним законодавством України.

Відповідно до п. 5.3 договору суборендодавець не буде нести майнової чи будь-якої іншої відповідальності за збереження майна суборендаря, що знаходиться в приміщенні.

Пунктом 7.11.1 договору сторони погодили, що у випадку прострочення виплати суборендарем орендної плати та/або комунальних і експлуатаційних платежів, а також інших платежів, передбачених умовами даного договору, більш ніж на 5 (п?ять) календарних днів, у суборендаря призупиняється право оренди приміщення, передбачене даним договором (суборендар не має право використовувати приміщення згідно даного договору) і суборендодавець має право додатково обмежити доступ суборендаря до приміщення шляхом (але не обмежуючись): виставлення охорони на вході в приміщення, в будівлю, де знаходиться приміщення, заміни вхідних замків і т.п., а також суборендодавець має право припинити подання в приміщення електроенергії, гарячої і холодної води та інших комунальних послуг. При цьому дія зазначених оперативно-господарських санкцій триває на строк до погашення суборендарем заборгованості по орендній платі та/або плати за комунальні експлуатаційні послуги, а також інших платежів, передбачених умовами даного договору або до дати, коли суборендодавець своїм письмовим дозволом повідомить суборендаря про припинення дії указаної оперативно-господарської санкції. Але в будь-якому випадку дія оперативно-господарської санкції не повинна перевищувати строк існування заборгованості по орендній платі та/або плати за комунальні і експлуатаційні платежі, а також інші, платежі, передбачені умовами даного договору.

Відповідно до п.7.11.2 договору, на термін дії оперативно-господарської санкції, передбаченої в п. 7.11.1 даного договору, суборендарю нараховується орендна плата згідно з умовами даного договору і він зобов?язується виплатити її суборенодавцю.

01 січня 2017 року між сторонами було укладено додаткова угода від 01.01.2017 року про продовження строку оренди до 31.12.2017 року.

21 лютого 2017 року між сторонами було укладено додаткову угода від 21.02.2017 року про внесення змін до п. 3.1. договору суборенди в частині розміру орендної плати.

Як вбачається з позовної заяви станом на 30.12.2017 року у приміщенні перебували, в тому числі (але не виключно), наступні коштовні меблі для продажу: Стінка Casa HG, паспортний номер 565129 , Стінка Casa Due HG, паспортний номер 565090 , Техас банкетка, паспортний номер 473022 , Техас диван-ліжко, паспортний номер 473022 , Техас крісло, паспортний номер 473022 , Техас диван, паспортний номер 456159 , Техас крісло, паспортний номер 456159 , Манхетен диван-ліжко, паспортний номер 473575 , Манхетен крісло, паспортний номер 473575 , Техас диван-ліжко, паспортний номер 536549 , Спейс 2 диван-ліжко, паспортний номер 473090 , Чікаго диван, паспортний номер 456150 , Сен-тропе 2элит, паспортний номер 280980 , Стол Журнальний Барон , паспортний номер 270294 СТ . БОСС, Ріміні стіл паспортний номер 561840 СТ . КОНРАД С01, Тулуза дзеркало, паспортний номер 414879 , Реголо, паспортний номер 279963 СТ . ФРАНК С01, Сен-тропе 2 еліт стіл, паспортний номер 561829 , Сен-тропе 2 еліт стіл, паспортний номер 454720 , Маранелло стол, паспортний номер 392139 СТ ГЛОБО, Меб.дерев. Каза-бар, паспортний номер 281033 (меблі).

На підтвердження придбання, завезення до орендованого приміщення та перебування меблів станом на 30.12.2017 року позивачем за первісним позовом надано копії наступних документів, а саме: контракту про експорт продукції №МП-2 від 01.01.2011 року; додатку №42 від 13.02.2013 року до контракту №МП-2 від 01.01.2012 року; інвойсу №4/1 від 15.02.2013 року; міжнародної товарно-транспортної накладної №777634; додатку №36 від 02.10.2012 року до контракту №МП-2 від 01.01.2011 року; інвойсу №41/1 від 15.10.2012 року; міжнародної товарно-транспортної накладної №777646; додатку №50 від 15.07.2013 року до контракту №МП-2 від 01.01.2011 року; інвойсу №22/1 від 22.07.2013 року; міжнародної товарно-транспортної накладної №0583881; додатку №52 від 31.07.2013 року до контракту №МП-2 від 01.01.2011 року; інвойсу №24/1 від 05.08.2013 року; міжнародної товарно-транспортної накладної №210408; додатку №53 від 28.02.2013 року до контракту №МП-2 від 01.01.2011 року; інвойсу №28/1 від 02.09.2013 року; міжнародної товарно-транспортної накладної №223349; додатку №55 від 11.11.2013 року до контракту №МП-2 від 01.01.2011 року; інвойсу №35/1 від 18.11.2013 року; міжнародної товарно-транспортної накладної №451322; додатку №30 від 28.06.2012 року до контракту №МП-2 від 01.01.2011 року; інвойсу №30/1 від 09.07.2012 року; міжнародної товарно-транспортної накладної №777699; додатку №14 від 09.11.2011 року до контракту №МП-2 від 01.01.2011 року; інвойсу №55 від 11.11.2011 року; міжнародної товарно-транспортної накладної №0046046; контракту №МП-17 від 07.04.2009 року; додатку №8 від 21.08.2009 року до контракту №МП-17 від 07.04.2009 року; інвойсу №69 від 01.09.2009 року; декларації №5315; додатку №13 від 02.11.2009 року до контракту №МП-17 від 07.04.2009 року; інвойсу №91 від 17.11.2009 року; міжнародної товарно-транспортної накладної №01302265; додатку №4 від 14.05.2009 року до контракту №МП-17 від 07.04.2009 року; інвойсу №45 від 18.05.2009 року; міжнародної товарно-транспортної накладної №1221540; додатку №8 від 21.08.2009 року до контракту №МП-17 від 07.04.2009 року; інвойсу №69 від 01.09.2009 року; міжнародної товарно-транспортної накладної №13747777; інвентаризаційного опису №1 від 30.12.2017 року; фотографія Манхетен диван-ліжко 473575; фотографія Техас диван-ліжко 473022; фотографія Техас крісло 473022; фотографія Стінка Casa HG 565129; накладних на внутрішні переміщення (№ 446 від 26.06.2014 року, №856 від 31.08.2015 року, № 874 від 30.09.2015 року, № 293 від 30.11.2016 року, № 325 від 01.12.2016 року, № 296 від 30.11.2016 року, № 303 від 01.12.2016 року, № 322 від 01.12.2016 року); паспорту на меблі бренду MOBEL & ZEIT; інструкцій (рос. «руководства») на кожну позицію меблів бренду MOBEL & ZEIT із детальним описом способу виготовлення, матеріалів, розмірів, технічних та інших характеристик; роздруківки фотографії з порталу GOOGLE.MAPS з фотографією дивану Спейс (Space) 473090 у ТРЦ «Домосфера» станом на серпень 2018 року; акту обстеження технічного стану меблів, що належать ТОВ «Мебельбан», складеного станом на 30.12.2017 року; довідки про балансову вартість товару на 30.12.2017 року, який знаходиться в нежилому приміщенні: секція С29 площею 90 (дев`яносто) квадратних метрів, розташованому на 3 (третьому) поверсі торгового центру «Домосфера», за адресою: м. Київ, вул. Столичне Шосе, 101, та належить ТОВ «Мебельбан»; складської довідки товару на 30.12.2017 року, який знаходиться в нежилому приміщенні: секція С29 площею 90 (дев`яносто) квадратних метрів, розташованому на 3 (третьому) поверсі торгового центру «Домосфера», за адресою: м. Київ, вул. Столичне Шосе, 101, та належить ТОВ «Мебельбан».

З матеріалів справи вбачається, що 31.12.2017 року ТОВ «ОК-Інвест», із посиланням на наявність поточної заборгованості за договором суборенди, заблокувало позивачу за первісним позовом доступ до приміщення та з цієї дати утримувало у себе майно, належне на праві власності позивачу, а саме - коштовні меблі та інше рухоме майно на загальну суму більше, ніж 4 (мільйони) гривень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач за первісним позовом посилається на те, що умовами договору суборенди не передбачено право ТОВ «ОК-Інвест» утримувати у себе меблі та інше майно, що належить суборендарю та знаходиться у орендованому приміщенні. А отже відповідач-1 за первісним позовом незаконно заволодів чужою власністю. Обидві секції приміщення (і приміщення позивача, і приміщення ФОП Яковлевої Л.О.) були заблоковані через наявність поточної заборгованості у ТОВ «Мебельбан» перед ТОВ «ОК-Інвест» з оренди.

Як свідчать матеріали справи, позивачем за первісним позовом здійснювалися неодноразові спроби вивезти свою власність та повернути приміщення відповідачу-1 відповідно до умов договору.

17 січня 2018 року відповідачами за первісним позовом було складено акт, відповідно до якого приміщення звільнено та в ньому не знаходиться майно, що належало орендодавцю.

В позовній заяві ТОВ «Ін Дизайн» зазначає, що складений відповідачами акт від 17.01.2018 року, позивач за первісним позовом отримав лише у 2019 році.

Однак відповідно до наявних у матеріалах справи нотаріальних заяв свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в орендованому приміщенні знаходиться майно ТОВ «Ін Дизайн».

Крім того, факт перебування майна позивача за первісним позовом в орендованому приміщенні ТРЦ «Домосфера» підтверджується інвентаризаційним описом від 14.03.2018 року.

Факт наявності та продажу на торгівельних майданчиках ТРЦ «Домосфера» майна, що належить на праві приватної власності ТОВ «Ін Дизайн» підтверджено і протоколом огляду від 06.12.2018 року, складеного за участю працівників поліції Головного управління поліції в м. Києві та представника відповідача-2 за первісним позовом.

Відповідно до доданого до матеріалів справи висновку №01-06/20 за результатами проведення комплексної експертизи із залученням фахівця у галузі оцінки, ринкова вартість майна, що належить ТОВ «Ін Дизайн» та розташованому на 3 (третьому) поверсі торгового центру «Домосфера», за адресою: м. Київ, вул. Столичне Шосе, 101, на дату 30.12.2017, та належить ТОВ «Ін Дизайн» (попередня назва «Мебельбан»), , з урахуванням викладеного в первинних та інших документах, становить 4 485 219 (чотири мільйони чотириста вісімдесят п`ять тисяч двісті дев`ятнадцять) гривень без урахування податку на додану вартість.

Суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 758 Цивільного кодексу України (ЦК України) за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України (ГК України) за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 ГК України за порушення господарських зобов`язань до суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов`язання, що використовуються самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку.

Види оперативно-господарських санкцій встановлені у ч.1 статті 236 ГК України.

Відповідно до ч. 2 цієї ж статті перелік оперативно-господарських санкцій, встановлений у частині першій цієї статті, не є вичерпним. Сторони можуть передбачити у договорі також інші оперативно-господарські санкції.

Пунктом 7.11.1 договору суборенди встановлена оперативно-господарська санкція у розумінні ст. 236 ГК України у вигляді призупинення права оренди, обмеження доступу до приміщення (виставлення охорони на вході, заміна вхідних замків, припинення постачання електроенергії, гарячої і холодної води та інших комунальних послуг тощо) на строк до погашення суборендарем заборгованості.

Водночас, з огляду на правову природу договору оренди та сутність наданої послуги у вигляді саме користування приміщенням, відповідач не мав права порушувати право власності позивача на його майно, що знаходилося у приміщенні (утримувати його, не повертати власнику, розпоряджатися ним як сміттям тощо).

Застосована згідно пункту 7.11.1 договору суборенди оперативно-господарська санкція стосується виключно припинення права оренди приміщенням, проте не надає і не може надавати права суборендодавцю незаконно утримувати у себе майно суборендаря (меблі), яке не входить до предмету договору оренди.

Пункт 7.11.1 договору суборенди не містить положень про набуття відповідачем-1 права володіння майном суборендаря (меблями та іншим майном), у ньому лише зазначено про перехід права володіння виключно приміщенням у разі застосування оперативно-господарської санкції.

Таким чином, відповідачем-1 здійснено незаконне притримання чужих речей.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

Зобов?язання з повернення приміщення з оренди та його прийняття орендодавцем є зустрічними, оскільки передача орендарем приміщення обумовлено зустрічним обов`язком орендодавця прийняти таке приміщення, надати орендарю здійснити передачу і не заважати цьому.

Суд зауважує, що відповідно до п. 2.9 договору суборенди повернення приміщення суборендарем суборендодавцю здійснюється згідно акту приймання-передачі у строк, що не перевищує 3 (трьох) робочих днів з дня закінчення строку дії та/або розірвання (припинення) даного договору, складається у 2 (двох) екземплярах і підписується сторонами. При поверненні приміщення суборендар передає суборендодавцеві всі виконані суборендарем невідокремлювані поліпшення приміщення, які стають власністю суборендодавця, суборендар зобов`язаний звільнити приміщення від свого майна до підписання сторонами акту приймання-передачі.

Згідно з п. 2.14 договору якщо протягом 3 робочих днів з моменту закінчення строку дії та/або розірвання/припинення договору суборендар з якихось причин не звільнив приміщення і не передав його суборендодавцю в порядку, передбаченому п. 2.9 даного договору, то суборендодавець має право, а суборендар дає на це безвідкличну згоду, що не підлягає змінам, самостійно звільнити приміщення від майна суборендаря і стягнути з суборендаря витрати на звільнення приміщення від майна суборендаря, при цьому всі та/або частина якогось майна, що залишилось в приміщенні після закінчення 3 (третього) календарного дня, з моменту закінчення строку дії та/або розірвання (припинення) даного договору вважається сміттям і суборендодавець не зобов`язаний зберігати таке майно, не несе жодної відповідальності за його збереження і має право знищити, викинути та/або іншим чином позбавитись такого майна. В такому випадку приміщення вважається поверненим суборендодавцю з моменту укладення акту про звільнення приміщення від майна суборендаря.

З матеріалів справи вбачається, що орендодавець заблокував орендарю можливість вивезти своє майно з приміщення до підписання сторонами акту приймання-передачі згідно п. 2.9 договору та завадив вчасно передати приміщення за актом приймання-передачі, не допускаючи позивача за первісним позовом у приміщення.

Згідно ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ч.ч.1-2 ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч.1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Таким чином, враховуючи незаконне заволодіння, незаконне притримання майна позивача за первісним позовом без правових підстав, ухилення від його повернення власнику та, його втрату, що вчинено відповідачем-1 за первісним позовом; зважаючи на недоведеність своєї вини відповідачем-1 за первісним позовом; враховуючи документальну підтверджені завданих відповідачем збитків та зважаючи на протиправну поведінку відповідача-1 за первісним позовом, на користь ТОВ «Ін Дизайн» підлягають стягненню завдані збитки.

Вказане вище документально підтверджене та не спростоване відповідачем-1.

Щодо вимоги позивача за первісним позовом про стягнення збитків у розмірі 150 000, 00 грн. в солідарному порядку з ТОВ «ОК-Інвест» та ТОВ «Концерн Європа», суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1190 Цивільного кодексу України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальністю перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої відповідальності.

Суд зауважує, що правовідносини між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ін Дизайн" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОК-Інвест", які виникли на підставі договору суборенди №С29 від 01.08.2016 року є виключно правовідносинами між сторонами договору, до яких Товариство з обмеженою відповідальністю "Концерн Європа" не має жодного відношення.

Крім того, відповідно до п. 7.20 договору оренди №01/11 від 01.11.2017 року, укладеного між Товариство з обмеженою відповідальністю "Концерн Європа" (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОК-Інвест" (орендар) орендодавець не несе жодної відповідальності за дії орендарів по відношенню один до одного (позивач та відповідач-1 є орендарями відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн Європа").

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача за первісним позовом про стягнення збитків з ТОВ «ОК-Інвест».

Щодо зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ОК-Інвест» про стягнення заборгованості за договором суборенди №С29 від 01.08.2016 року в розмірі 332 274, 10 грн., суд зауважує на сплив позовної давності, в межах якої позивач за зустрічним позовом міг звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Згідно з положеннями статей 256 та 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для правильного застосування ч. 1 ст. 261 ЦК України у визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

Зі змісту зустрічної позовної заяви вбачається, що позивачем за зустрічним позовом заявлена вимога про стягнення основної суми боргу з орендної плати за договором №С29 від 01.08.2016 року в розмірі 226 674, 76 грн. за період з квітня по грудень 2017 року.

Пунктом 3.2 договору №С29 від 01.08.2016 року сторони погодили, що орендна плата виплачується суборендарем наперед, в строк, не пізніше двадцять п`ятого (25-го) числа місяця, що передує розрахунковому місяцю на підставі рахунку, що був виставлений суборендодавцем. При цьому, відсутність рахунку не звільняє суборендаря від обов`язку виплатити орендну плату згідно умов договору.

Таким чином, за останнім місяцем оренди - груднем 2017 року останнім днем строку оплати припадав на 25.11.2017 року.

З аналізу доданих до матеріалів справи документів, суд робить висновок, що позовна давність за усіма періодичними щомісячними орендними платежами закінчилася 36.11.2017 року.

У свою чергу зустрічна позовна заява була подана до суду 17.02.02.2021 року, відповідно також за межами строків судового захисту.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спору, є безумовною підставою для відмови у позові.

Враховуючи викладене вище, суд застосовує до вказаних вимог строки позовної давності та відмовляє у задоволенні зустрічної позовної заяви про стягнення заборгованості за договором суборенди №С29 від 01.08.2016 року на загальну суму 332 274, 00 грн.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.) від 9 грудня 1994 року, серія A, 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen.), 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Таким чином, враховуючи доведеність та документальне підтвердження вини ТОВ «ОК-Інвест», наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача-1 та завданими позивачу за первісним позовом збитків, суд задовольняє вимоги частково.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за первісним позовом покладається на відповідача-1.

В силу положень ст. 129 ГПК України судовий збір за зустрічним позовом покладається на ТОВ «ОК-Інвест».

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОК-Інвест» (03131, м. Київ, Столичне шосе, буд. 103, корп. 1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ін Дизайн» (83048, м. Донецьк, вул. Артема, буд. 114, кв. 17; ) збитки на суму в розмірі 150 000, 00 грн. та судовий збір у розмірі 2 250, 00 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ОК-ІНВЕСТ» - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано 28.07.2021 року.

Суддя М.В. Данилова