ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"26" липня 2021 р. м. Київ Справа № 911/2156/21

Господарський суд Київської області у складі судді Конюх Ольги Василівни, розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Галичина Транссервіс» (82100, Львівська обл., м. Дрогобич, вул. Гайдамацька, буд. 7/1, ідентифікаційний код 43052429) від 19.07.2021 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Астерн» (08147, Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с. Софіївська Борщагівка, вул. Гетьманська, буд. 6, Н/П 49, ідентифікаційний код 38201528) заборгованості за договором перевезення вантажу автомобільним транспортом від 11.03.2021 № 11-1/03/21 у розмірі 197 197,40 грн.,

ВСТАНОВИВ:

22.07.2021 товариство з обмеженою відповідальністю «Галичина Транссервіс», звернулось до господарському суду Київської області із заявою від 19.07.2021 про видачу судового наказу про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Астерн» заборгованості за договором перевезення вантажу автомобільним транспортом від 11.03.2021 № 11-1/03/21 у розмірі 197 197,40 грн. Крім того, заявник просить суд стягнути з боржника на користь заявника 270,00 грн. судового збору та 1 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Обґрунтовуючи подану заяву ТОВ «Галичина Транссервіс», зазначає, що на підставі договору перевезення вантажу автомобільним транспортом від 11.03.2021 № 11-1/03/21, заявником надано боржнику послуги з перевезення на загальну суму 197 197,40 грн., на підтвердження чого заявником надано копії актів здачі-прийняття робіт (надання послуг): від 15.03.2021 № ОУ-0000040 на суму 1 586,06 грн., від 15.03.2021 № ОУ-0000041 на суму 5 388,86 грн., від 15.03.2021 № ОУ-0000042 на суму 1 054,73 грн., від 15.03.2021 № ОУ-0000043 на суму 12 318,00 грн., від 15.03.2021 № ОУ-0000044 на суму 12 342,78 грн., від 15.03.2021 № ОУ-0000045 на суму 7 150,20 грн., від 15.03.2021 № ОУ-0000046 на суму 5 415,60 грн., від 15.03.2021 № ОУ-0000047 на суму 4 984,50 грн., від 15.03.2021 № ОУ-0000048 на суму 6 267,00 грн., від 15.03.2021 № ОУ-0000049 8 667,30 грн., від 15.03.2021 № ОУ-0000050 на суму 6 260,50 грн., від 15.03.2021 № ОУ-0000055- 4317,34 грн., від 22.03.2021 № ОУ-000056 на суму 19 355,52 грн., від 22.03.2021 № ОУ-0000057 на суму 37 532,00 грн., від 22.03.2021 № ОУ-0000058 на суму 7 748,51 грн., від 22.03.2021 № ОУ-0000059 на суму 14 796,00 грн., від 22.03.2021 № ОУ-0000060 на суму 42 012,50 грн.).

Пунктом 2.7. договору перевезення вантажу автомобільним транспортом від 11.03.2021 № 11-1/03/21 визначено, що замовник сплачує вартість послуг (провізну плату) в безготівковому порядку на поточний рахунок перевізника протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту виставлення перевізником рахунку; копіями актів здачі-прийняття робіт (надання послуг).

За змістом ст.ст. 147, 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 148 цього Кодексу. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Дослідивши подану заяву та додані до неї документи, суд встановив таке.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

За змістом п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до статті 9 Закону України Про транспортно-експедиторську діяльність за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Такими документами можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України. Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

До заяви про видачу судового наказу товарно-транспортні документи (ТТН) на спірні перевезення не подані.

За таких обставин з поданих заявником документів не вбачається виникнення права грошової вимоги, за якою заявник просить видати судовий наказ, що є підставою для відмови у видачі судового наказу відповідно до пункту 8 частини 1 ст. 152 ГПК України.

Щодо вимоги заявника про стягнення з боржника 1 000,00 грн. витрат на правову допомогу, суд зазначає таке.

Згідно статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом частини другої статті 126 ГПК України до витрат на професійну правничу допомогу належать розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката.

Згідно із частиною першою статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом (частина третя статті 26 зазначеного Закону).

Частиною четвертою статті 60 ГПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Отже, в господарському судочинстві згідно з вимогами статті 60 ГПК України допустимим доказом повноважень адвоката як представника, є лише довіреність або ордер (ухвали КГС ВС від 31.05.2018 у справі №922/699/17, від 18.06.2018 у справі №910/15163/17, від 25.06.2018 у справі № 924/326/17, від 13.08.2018 у справі №910/2152/18, від 28.09.2018 у справі №910/2396/18, від 13.04.2018 у справі №927/675/17, постанова КГС ВС від 21.04.2020 у справі № 910/10156/17 та ін.).

Суд звертає увагу на те, що до матеріалів заяви про видачу судового наказу подано копію договору про надання правової допомоги від 28.04.2021, укладеного між заявником ТОВ «Галичина Транссервіс» та адвокатом Партика О.В. та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Партики О.В. від 11.01.2019 серія ЛВ № 001294.

Разом із тим, статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Тобто договір про надання правової допомоги визначає взаємні права й обов`язки адвоката (адвокатського об`єднання) та клієнта, який звернувся за правовою допомогою, а також обсяг повноважень адвоката (адвокатського об`єднання) при здійсненні представництва інтересів клієнта, в тому числі в судах.

На підставі договору адвокатом (адвокатським об`єднанням) видається ордер, що є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката (адвокатського об`єднання) на вчинення дій в інтересах клієнта, що узгоджується з пунктом 11 Положення про ордер № 41 (пунктом 14 Положення про ордер № 36).

У постанові КГС ВС від 23.07.2019 у справі №910/7398/18 зазначено, що ордер, який видано відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката. Чинна редакція ГПК України не вимагає надання разом з ордером договору про правничу допомогу, його копії або витягу.

Отже, договір про надання правничої допомоги (за відсутності ордера, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства) не є достатнім та належним доказом повноважень адвоката в господарському процесі (ухвала КГС ВС від 02.07.2018 у справі №910/17956/17).

За таких обставин, вимога ТОВ «Галичина Транссервіс» про стягнення з ТОВ «Астерн» витрат на правову допомогу в сумі 1 000,00 грн. також не підтверджена належними документами.

Згідно до частини 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Разом з цим суд звертає увагу заявника на те, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (частина 1 статті 153 ГПК України).

У разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (частина 2 статті 151 ГПК України).

Керуючись ст.ст. 12, 148, 150, пунктом 8 частини 1, частиною 2 ст. 152, ст..ст. 153, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «Галичина Транссервіс» у задоволенні заяви від 19.07.2021 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Астерн» заборгованості у розмірі 197 197,40 грн. за договором перевезення вантажу автомобільним транспортом від 11.03.2021 № 11-1/03/21, 270,00 грн. судового збору, 1000,00 витрат на правову допомогу.

Відмова у видачі судового наказу не перешкоджає повторному зверненню ТОВ «Галичина Транссервіс» із заявою про видачу судового наказу за цією самою вимогою, за умови усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Ухвала підписана 26.07.2021, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (частина 2 ст. 235 ГПК України) та відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 255 ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку в строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Конюх