ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2021 р. м. Київ Справа № 911/311/21

Господарський суд Київської області у складі судді Д.Г.Зайця, за участю секретаря судового засідання О.О.Стаднік, розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СТС - ГРУПП», м. Київ

до ОСОБА_1 , Київська область, м. Біла Церква

про стягнення заборгованості

представники:

від позивача не з`явився

від відповідача Смакота О.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СТС - ГРУПП» (далі позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою б/н від 21.01.2021 року (вх. №304/21 від 29.01.2021 року) до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості за Договором поставки продукції №36000 від 25.11.2019 року (далі Договір) у розмірі 28072,98 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором поставки продукції №36000 від 25.11.2019 року в частині оплати вартості поставленого товару.

До суду від позивача надійшов супровідний лист б/н від 08.04.2021 року (вх. №8582/21 від 08.04.2021) про надання оригіналів документів для огляду та клопотання б/н від 08.04.2021 року (вх. №8296/21 від 08.04.2021) про розгляд справи без участі представника позивача за наявними матеріалами справи.

До суду від відповідача надійшла заява б/н від 19.04.2021 року (вх. №9163/21 від 19.04.2021) про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 20.04.2021 року відкладено підготовче засідання на 25.05.2021 року.

До суду від позивача надійшло клопотання б/н від 05.05.2021 (вх. №10578/21 від 07.05.2021) про розгляд справи без участі представника позивача за наявними матеріалами справи.

Відповідач у судовому засіданні 25.05.2021 року повідомив, що ним не отримано позовну заяву з додатками.

Ухвалою суду від 25.05.2021 року продовжено строк підготовчого провадження у справі №911/311/21 на тридцять днів та відкладено розгляд справи на 06.07.2021 року.

До суду від позивача надійшло клопотання б/н від 31.05.2021 року (вх. №13759/21 від 02.06.2021) про розгляд справи без участі представника позивача.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання 06.07.2021 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав.

Ухвалою суду від 06.07.2021 року закрито підготовче провадження у справі №911/311/21 та призначено розгляд справи по суті на 20.07.2021 року.

До суду від позивача надійшло клопотання б/н від 07.07.2021 року (вх. №16650/21 від 09.07.2021) про розгляд справи без участі його представника, за наявними матеріалами справи.

Відповідач у судовому засіданні 20.07.2021 року проти позову усно заперечив, однак, належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень не надав, правом на подачу відзиву не скористався.

Беручи до уваги викладене, а також, керуючись ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, яка зобов`язує учасників справи сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, суд дійшов висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті.

Згідно ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи достатність в матеріалах справи доказів для повного, всебічного та об`єктивного розгляду спору по суті у судовому засіданні 20.07.2021 року, відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТС-Групп» (за договором постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Смакотою Олександром Васильовичем (за договором покупець) 25.11.2019 року укладено Договір поставки продукції №36000 (далі Договір), згідно умов п. 1.1. якого, постачальник зобов`язаний поставляти продукцію покупцю згідно замовлення покупця, а покупець зобов`язується своєчасно приймати цю продукцію, оплачувати її вартість на умовах даного Договору та повертати зворотну тару в строк та на умовах, передбачених даним Договором Замовлення передається постачальнику в будь-якій зрозумілій сторонам формі (електронною поштою, через торгового представника, факсимільним, телефонним зв`язком, усно тощо).

Згідно п. 2 Договору, під терміном продукція в даному договорі сторони розуміють пиво в пляшках, банках та кегах, напої безалкогольні, напої слабоалкогольні, напої алкогольні, мінеральні води, мінеральні води ароматизовані, воду питну, чай, каву та інші продовольчі товари в асортименті. Продукція, що поставляється повинна відповідати всім санітарним, гігієнічним, технічним стандартам і правилам, встановленим діючим законодавством України, що підтверджується сертифікатами відповідності якості.

Відповідно до п. 3 Договору, продукція доставляється централізовано транспортом постачальника або, за бажанням покупця, шляхом самовивозу зі складу постачальника. Місце доставки продукції узгоджується сторонами при прийнятті замовлення. Прийняття покупцем продукції вважається підтвердженням узгодження кількості, ціни та асортименту продукції. Підтвердженням факту узгодження умов доставки є підписана сторонами товарно-транспортна накладна та/або видаткова накладна (далі накладна). Після підписання сторонами накладної, претензії щодо кількості та якості (крім прихованих недоліків) продукції постачальником не розглядаються.

Пунктом 6 Договору погоджено, що Договір вступає в дію з моменту підписання і діє до 31.12.2021 року. Якщо за тридцять календарних днів до закінчення строку дії цього Договору жодна із сторін не повідомить про своє бажання розірвати цей Договір або між сторонами не буде укладено новий Договір, останній вважається кожен раз продовженим на наступний календарний рік на тих самих умовах.

Продукція відпускається постачальником за вільно відпускними цінами, які зазначаються в накладній. Відвантаження продукції проводиться на підставі попередньої оплати, після зарахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника. Відвантаження продукції без попередньої оплати проводиться тільки при наданні відстрочки платежу. Кількість календарних днів, протягом яких покупець зобов`язаний оплатити партії поставленого товару, складає 14 (чотирнадцять) календарних днів (п. 3 Договору).

Згідно пп. 2.2 п. 2 Договору, покупець зобов`язаний прийняти і перевірити кількість і якість продукції та повністю оплатити його вартість у строк, передбачений Розділом ІІ цього Договору.

Як зазначає позивач, на виконання умов Договору ним здійснено поставку відповідачу продукції на загальну суму 28072,98 грн., що підтверджується доданими до матеріалів справи товарно-транспортними накладними №КТ000022719 від 25.12.2019 року, №КТ000027763 від 31.12.2019 року, №КТ000124695 від 10.04.2020 року, які підписано представниками обох сторін та скріплено їх печатками.

Однак, як зазначає позивач, відповідач свої зобов`язання з оплати поставленої продукції у визначений п. 3 Договору строк не виконав, у зв`язку із чим за ним утворилась заборгованість у розмірі 28072,98 грн., про стягнення якої позивач звернувся до суду з даним позовом.

Заперечуючи проти позову, відповідач у судовому засіданні 20.07.2021 року зазначив, що заборгованість за підписаними сторонами товарно-транспортними накладними №КТ000022719 від 25.12.2019 року, №КТ000027763 від 31.12.2019 року, №КТ000124695 від 10.04.2020 року у розмірі 28072,98 грн. була погашена відповідачем.

Частиною 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Однак, в порушення зазначених вимог Господарського процесуального кодексу України відповідачем належних та допустимих доказів погашення заборгованості у розмірі 28072,98 грн. не подано, отримання продукції за вказаними товарно-транспортними накладними не спростовано.

За своєю правовою природою укладений сторонами договір є договором поставки.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України (далі ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Матеріалами справи підтверджується та не спростовано відповідачем, що позивач здійснив поставку продукції на суму 28072,98 грн., що підтверджується доданими до матеріалів справи підписаними представниками обох сторін товарно-транспортними накладними, а відповідач поставлену та отриману ним продукцію не оплатив, що відповідачем не спростовано, доказів протилежного суду не надано.

Господарський суд зазначає, що відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №3 від 02.02.2021 року за ідентифікаційним номером зареєстровано Фізичну особу-підприємця Смакоту Олександра Васильовича. В графі «Дата та номер запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем, підстава для його внесення» міститься запис: « 28.04.2020, 3035796, припинено за її рішенням».

Тобто, державна реєстрація припинення підприємницької діяльності Фізичною особою-підприємцем Смакотою Олександром Васильовичем за його рішенням відбулась 28.04.2020 року.

До підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин. (ст. 51 ЦК України).

Фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. (ст. 52 ЦК України).

За змістом ст.ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, ст.ст. 202-208 ГК України, ч. 8 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Отже, позивач, звертаючись до господарського суду, обґрунтовано визначив належність спору до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинились.

Вказане узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 13.02.2019 року у справі №910/8729/18.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки, заборгованість відповідача перед позивачем за поставлену продукцію у сумі 28072,98 грн. станом на день прийняття рішення не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, факт поставки позивачем продукції відповідачу документально підтверджено, отримання відповідачем продукції не спростовано, тому, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у сумі 28072,98 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 123, 129, 233, 236 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СТС - ГРУПП» (01013, м. Київ, вул. Промислова, буд. 4-А, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) про стягнення 28072,98 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути зі Смакоти Олександра Васильовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СТС - ГРУПП» (01013, м. Київ, вул. Промислова, буд. 4-А, ) 28072 (двадцять вісім тисяч сімдесят дві) грн. 98 коп. заборгованості та 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 23.07.2021 року.

Суддя Д.Г. Заєць