номер провадження справи 9/23/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2021 Справа № 908/413/21

м.Запоріжжя

За позовом: Комунального некомерційного підприємства Спеціалізована медико-санітарна частина Енергодарської міської ради, (71505, Запорізька область, м.Енергодар, вул. Курчатова, буд. 11)

до відповідача: Енергодарської міської ради, (71505, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Курчатова, буд. 11)

про визнання недійсними окремих пунктів статуту

Суддя Боєва О.С.

при секретарі судового засідання Литвиновій О.Ю.

За участю представників:

від позивача: Сідельникова О.Л.;

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Комунального некомерційного підприємства «Спеціалізована медико-санітарна частина» Енергодарської міської ради до відповідача: Енергодарської міської ради, з позовними вимогами про визнання недійсними (в тому числі в частині) окремих пунктів Статуту, затвердженого рішенням Енергодарської міської ради № 26 «Про затвердження статуту Комунального некомерційного підприємства «Спеціалізована медико-санітарна частина» Енергодарської міської ради Запорізької області в новій редакції від 10.02.2021.

Ухвалою суду від 03.03.2021 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/413/21, присвоєний номер провадження 9/23/21, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 01.04.2021. Ухвалою суду від 01.04.2021 підготовче засідання відкладено на 28.04.2021. Ухвалою суду від 28.04.2021 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів до 04.06.2021 включно, підготовче засідання відкладено на 25.05.2021. Ухвалою суду від 25.05.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.06.2021. У судовому засіданні 10.06.2021 оголошено перерву до 02.07.2021, про що судом постановлено відповідну ухвалу.

02.07.2021 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

25.03.2021 до суду від позивача надійшла заява про зміну підстав позову разом із уточненою позовною заявою, якою позивач фактично доповнив підстави позову без зміни предмета позову, яка прийнята судом до розгляду, що відображено в ухвалі суду від 25.05.2021.

Предметом розгляду є позовні вимоги, викладені в уточненій позовній заяві, які підтримані позивачем в повному обсязі та мотивовані, зокрема, наступним. Енергодарською міською радою винесено рішення № 26 «Про затвердження статуту пального некомерційного підприємства «Спеціалізована медико-санітарна частина» Енергодарської міської ради Запорізької області в новій редакції», яким затверджено нову редакцію статуту позивача. Окремі пункти нової редакції Статуту КНП «СМСЧ» ЕМР не відповідають вимогам чинного законодавства України, а тому підлягають визнанню недійсними. Пункти 7.2., 7.9 та 7.10 нової редакції Статуту позивача не відповідають положенням чинних нормативно-правових актів, на підставі яких діє КНП «СМСЧ» ЕМР. По-перше, зазначення в п. 7.2. Статуту, що поточне керівництво підприємством здійснюється Директором та медичним директором не узгоджується з ч. 7 ст. 78 ГК України та положеннями діючого Статуту. Вимогами діючого законодавства не передбачено колегіального управління комунальним підприємством, як наприклад рада директорів. Закон визначає наявність одного керівника в структурі. По-друге, в новій редакції статуту в п. 7.9. зазначено, що медичний директор здійснює керівництво підприємством у порядку делегованих йому Директором повноважень. Таким чином ці повноваження повинні визначатись посадовою інструкцією та/або наказом, а не статутом підприємства. Визначення повноважень медичного директора в пункті 7.10 Статуту перешкоджає ефективній організації роботи підприємства та розподілу функціональних обов`язків з урахуванням специфіки господарської діяльності. Аналогічні вимоги містяться в п.10 Довідника кваліфікаційних характеристик професій 78, яким визначено вимоги до медичного директора: «здійснює керівництво закладом охорони здоров`я (крім аптечних закладів) у порядку делегованих йому керівником повноважень з медичних питань, відповідно до чинного законодавства України». Посилання в п.7.10.8. Статуту на контракт між Засновником та медичним директором також не узгоджується з вимогами діючого законодавства та положеннями Статуту, оскільки медичний директор призначається та звільняється директором. Отже положення Статуту (п. п. 7.2, 7.9 та 7.10) не відповідають вимогам діючого законодавства та свідчать про перевищення своїх владних повноважень ЕМР. Діяльність Наглядової ради, що передбачена пунктами 4.3, 4.8, 7,1, 7.3, 7.5, 8.2, 8.4 Статуту, є незаконною та містить ознаки втручання в господарську діяльність КНП. Відповідно до ст. 101 ЦК України нагляд за діяльністю установи здійснює наглядова рада. Наглядова рада здійснює нагляд за управлінням майном установи, додержанням мети установи та за її іншою діяльністю відповідно до установчого акта. Повноваження наглядової ради в діяльності комунальних підприємств визначені в ч.ч. 5,6,7 ст. 78 ГК України та полягають в наданні згоди на схвалення правочинів, в яких є заінтересованість. З систематичного аналізу вимог вищевикладеного законодавства вбачається, що Наглядова рада не має права втручатись в господарську діяльність підприємства. Вичерпний перелік повноважень наглядової ради комунального підприємства може бути визначений лише законом, інші повноваження не можуть надаватись органом місцевого самоврядування. Отже повноваження Наглядової ради прописані в п. 7.5. Статуту не узгоджуються з вимогами діючого законодавства та свідчать про перевищення повноважень ЕМР. По-друге, положення п.7.5 Статуту (затвердженого рішенням № 26 від 10.02.2021) є такими, що перешкоджають виконанню трудових обов`язків керівником підприємства. У Статуті комунального некомерційного підприємства до повноважень Наглядової ради можуть бути віднесені лише ті правомочності, які чітко встановлені законом. У п. 7.5 Статуту визначено компетенцію Наглядової ради Підприємства, у тому числі виключну. Надання таких повноважень безпосередньо Наглядовій раді унітарного комунального підприємства підміняє функції керівника підприємства та суперечить ч. 4 ст. 63 ГК України. За аналогією закону слід також звернути увагу на приписи ст. 114 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» від 21.09.2006 № 185-V відповідно до яких до компетенції Наглядової ради державного унітарного підприємства належать контрольно-наглядові повноваження. Таким чином положення п.7.5 Статуту (затвердженого рішенням № 26 від 10.02.2021) є такими, що перешкоджають виконанню трудових обов`язків керівника підприємства та прямо порушують вимоги статей 63, 78 та 78-1 ГК України, якими не передбачено повноважень Наглядових рад здійснювати організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції. По-третє, у розділі 7.6 «Повноваження директора» нової редакції Статуту міститься пункт 7.5.13 відповідно до змісту якого: «Директор Підприємства у межах компетенції призначає на посаду та звільняє з посади медичного директора та інших своїх заступників, головного бухгалтера Підприємства за погодженням з Уповноваженим власника та Наглядовою радою Підприємства. Призначає на посади та звільняє керівників структурних підрозділів, інших працівників», який порушує вимоги КЗпП. Відповідно до п. 7.2 зазначеного Статуту поточне керівництво Підприємством здійснює Директор Підприємства та медичний директор. А у п. 7.2.1 Статуту визначено, що Директор призначається на посаду і звільняється з посади розпорядженням голови. Призначення на посаду відбувається на конкурсній основі шляхом укладення контракту на строк від трьох до п`яти років. У свою чергу п. 7.2.2 Статуту встановлено, що Директор та медичний директор підзвітні Засновнику та Наглядовій раді Підприємства і організовують виконання їхніх рішень, несуть персональну відповідальність за здійснення діяльності Підприємства у межах покладених на них обов`язків. Наведені приписи Статуту мають суперечності, позаяк Директор призначається на посаду і звільняється з посади розпорядженням міського голови, а отже, і підзвітним він має бути саме міському голові. Іншими словами, це означає, що за результатами конкурсу саме міський голова буде стороною контракту, укладеного з Директором Підприємства, а не Наглядова рада. Більше того, у Статуті чітко встановлено, що Директор несе персональну відповідальність за здійснення діяльності Підприємства у межах своїх обов`язків. Тобто для організації належної та ефективної діяльності Підприємства Директор має право самостійно здійснювати підбір та розстановку кадрів та не зобов`язаний кожне таке призначення погоджувати з Уповноваженим Власника та Наглядовою радою Підприємства. Директор Підприємства, як його безпосередній керівник, здійснює поточне управління, діє на підставі єдиноначальності та є безпосереднім повноважним представником Підприємства при реалізації повноважень, функцій, обов`язків, передбачених Статутом підприємства, актами законодавства стосовно підприємства, іншими обов`язковими для цього документами. Директор здійснює поточне (оперативне) керівництво підприємством, зокрема, організує його виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечує виконання завдань підприємства, передбачених статутом підприємства та контрактом. Відтак, п. 7.5.13 Статуту в розділі 7.6. «Повноваження директора» порушує вимоги законодавства про працю України щодо єдиноначальності управління підприємствами, установами, організаціями, що здійснюється їх керівниками як особливими суб`єктами трудового права. По-четверте, міська рада не може передбачати в статуті підприємства повноваження для наглядової ради підприємства такі, що не передбачені законом. Комунальні некомерційні підприємства створюються суб`єктом публічних правовідносин, що оформлюється відповідним розпорядчим актом, відносяться до юридичних осіб публічного права, їх статут розробляється і затверджується відповідними органами місцевого самоврядування, які повинні діяти виключно в межах та у спосіб передбачений Конституцією України та законами. Відповідно до Методичних рекомендацій МОЗ з питань перетворення охорони здоров`я з бюджетних установ у комунальні некомерційні підприємства від 14 лютого 2018 року «чинне законодавство не встановлює вимог та критеріїв, в яких саме випадках має створюватися наглядова рада комунального некомерційного підприємства. Кожна територіальна громада має розробити свої умови створення наглядових рад у комунальних некомерційних підприємствах своєї територіальної громади». Так, рішенням місцевої ради мають бути затверджені критерії, відповідно до яких утворення наглядової ради комунального некомерційного підприємства є обов`язковим, та визначений порядок її утворення, створення комітетів та призначення членів, організації діяльності та ліквідації. Отже у Статуті комунального некомерційного підприємства до повноважень Наглядової ради можуть бути віднесені лише ті правомочності, які чітко встановлені законом. Крім того, як зазначив позивач, відповідно до вимог чинного законодавства відповідний орган місцевого самоврядування (міська рада) спочатку повинен на пленарному засіданні ради прийняти рішення про визначення кола питань, що належать до виключної компетенції наглядової ради комунального унітарного підприємства (п. 30-1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Таким чином Комунальне некомерційне підприємство «Спеціалізована санітарна частина» Енергодарської міської ради Запорізької області є юридичною особою публічного права, а повноваження Наглядової ради, передбачені в його статуті повинні збігатися з повноваженнями встановленими законами (Господарським кодексом України, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів Україні щодо управління об`єктами державної та комунальної власності» та Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні»). На підставі викладеного, позивач просив суд визнати недійсними окремі пункти Статуту Комунального некомерційного підприємства «Спеціалізована медико-санітарна частина» Енергодарської міської, затвердженого рішенням Енергодарської ради, затвердженого рішенням Енергодарської міської ради від 10.02.2021 № 26 «Про затвердження статуту комунального некомерційного підприємства «Спеціалізована медико-санітарна частина» Енергодарської міської ради Запорізької області в новій редакції», а саме:

« 4.3. Підприємство здійснює некомерційну господарську діяльність, організовує свою діяльність відповідно до фінансового плану, погодженого з Наглядовою радою та затвердженого Уповноваженим органом, самостійно організовує виробництво продукції (робіт, послуг) і реалізує її за цінами (тарифами), що визначаються в порядку встановленому чинним законодавством України.» в частині «... погодженого з Наглядовою радою...».

« 4.8. Підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність і затверджує штатний розпис, форми, системи і розміру оплати праці працівників Підприємства у порядку, визначеному чинним законодавством України за погодженням з Наглядовою радою Підприємства та Уповноваженим власника» в частині «... погодженням з Наглядовою радою Підприємства...».

« 7.1. Управління Підприємством здійснює Засновник, Уповноважений орган та Наглядова рада Підприємства» в частині «...та Наглядова рада Підприємства».

« 7.2. Поточне керівництво Підприємством здійснює Директор Підприємства та медичний директор» в частині «.. .та медичний директор».

« 7.2.2. Директор Підприємства та медичний директор підзвітні Засновнику та Наглядовій раді Підприємства і організовують виконання їхніх рішень, несуть персональну відповідальність за здійснення діяльності Підприємства у межах пропорційно покладених на них обов`язків» в частині «...та Наглядовій раді Підприємства...».

« 7.5. Наглядова рада Підприємства

7.5.1. Наглядова рада в межах компетенції, визначеної законодавством та цим Статутом, контролює і регулює діяльність Підприємства.

7.5.2. Наглядова рада діє на підставі Положення про неї, затвердженого Енергодарською міською Радою та цього Статуту.

7.5.3. Персональний склад Наглядової ради затверджується Енергодарською міською Радою.

7.5.4. Наглядова рада має право здійснювати повноваження, передбачені законодавством, Статутом Підприємства та положенням про Наглядову раду, за умови, якщо кількість членів Наглядової ради, повноваження яких дійсні, становитиме більшість від її загального складу.

7.5.5. Строк повноважень члена Наглядової ради Підприємства складає 5 років.

7.5.6. Член Наглядової ради Підприємства має відповідати всім вимогам, встановленим законодавством України, а також цим Статутом та положенням про Наглядову раду Підприємства, протягом усього строку виконання ним повноважень члена Наглядової ради Підприємства.

7.5.7. До виключної компетенції Наглядової ради належить:

7.5.7.1 Погодження проекту стратегії, річного фінансового плану Підприємства та звіту про його виконання.

7.5.7.2 Погодження внесення змін до Статуту, здійснення контролю за додержанням Статуту.

7.5.7.3 Погодження структури, штатного розпису та положення про оплату праці Підприємства.

7.5.7.4 Ініціювати здійснення перевірок фінансово-господарської діяльності Підприємства, проведення службового розслідування стосовно Директора, медичного директора, Головного бухгалтера Підприємства, з можливістю одночасного подання клопотання Уповноваженому Власника про їх тимчасове відсторонення від здійснення повноважень та призначення осіб, які тимчасово виконуватимуть відповідні повноваження.

7.5.7.5 Визначення форм контролю за ефективністю управління підприємством.

7.5.7.6.Здійснення контролю за ефективністю управління Підприємством, ініціювання за потреби вжиття відповідних заходів перед Засновником.

7.5.7.7. Забезпечення запобігання, виявлення та врегулювання конфліктів і Директора та членів Наглядової ради, у тому числі за використанням майна Підприємства в особистих інтересах та укладенням угод з пов`язаними особами, а також інформуванням Засновника про виявлені порушення.

7.5.7.8. За погодженням з Засновником створення підрозділу внутрішнього аудиту підпорядкованого Наглядовій раді, та затвердження положення про нього. Затвердження порядку проведення внутрішнього аудиту та надання звітів за його результатами.

7.5.7.9. Призначення та припинення повноважень керівника підрозділу внутрішнього аудиту Підприємства.

7.5.7.10. Складення щорічного звіту Наглядової ради за результатами її діяльності, звітування перед Енергодарською міською радою.

7.2.7.11. Вирішення інших питань, які згідно із законодавством України та рішенням Засновника належать до виключної компетенції Наглядової ради».

« 7.5.2. Самостійно вирішує питання діяльності Підприємства за винятком тих, що віднесені законодавством та цим Статутом до компетенції Засновника, Уповноваженого органу, медичного директора та Наглядової ради Підприємства» в частині «...медичного директора та Наглядової ради...».

« 7.5.13. Призначає на посаду та звільняє з посади Медичного директора та своїх заступників, головного бухгалтера Підприємства за погодженням з Уповноваженим Власника та Наглядовою радою Підприємства. Призначає на посади та звільняє керівників структурних підрозділів, інших працівників.» в частині «...та Наглядовою радою Підприємства...».

« 8.2. Структура Підприємства, порядок внутрішньої організації та сфери діяльності структурних підрозділів Підприємства затверджуються Директором Підприємства за погодженням з Наглядовою радою Підприємства та Уповноваженим власника.» в частині «...за погодженням з Наглядовою радою Підприємства...»

« 8.4. За погодженням з Наглядовою радою Підприємства та Уповноваженим Власника Підприємства Директор визначає штатну чисельність Підприємства з урахуванням необхідності створення відповідних умов для забезпечення належної доступності та якості медичної допомоги.» в частині «За погодженням з Наглядовою Підприємства».

Відповідач у відзиві на позовну та уточнену позовну заяву, які надійшли до суду 30.03.2021 та 22.04.2021 відповідно, проти заявлених позовних вимог заперечив, зазначивши, зокрема, про наступне. Дії Енергодарської міської ради повністю узгоджується з вимогами чинного законодавства України та мають на меті забезпечення належної та стабільної роботи медичних закладів міста. Енергодарська міська рада діяла в рамках Конституції України та Закону України «Про місцеве урядування в Україні». Стосовно долученого до уточненої позовної заяви науково-правового висновку від 11.03.2021, наданого Національним юридичним університетом імені Ярослава Мудрого , відповідач зазначив, що він не є висновком експерта в області права, оскільки складений без зазначення місця та часу його складення, без попередження про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, підготовлений особами, які не є експертами (що володіють спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи: визнаними фахівцями у галузі права). Більш того, науково-правовий висновок не стосується дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань, а також питань застосування аналогії закону, аналогії права чи змісту норм іноземного права. При цьому навіть при наданні висновку експерта, його оцінка здійснюється судом з урахуванням положень вимог ч. 1 ст.109 ГПК України, а саме - висновок експерта у галузі права не є доказом, а має допоміжний (консультативний) характер і не є обов`язковим для суду. Відповідач вважає, що позивач не обґрунтував існування реального негативного впливу на його конкретні права та/чи інтереси від прийнятого рішення Енергодарської міської ради про затвердження нової редакції Статуту, отже це унеможливлює застосування обраного ним юрисдикційного способу захисту. Виходячи з системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, слідує, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

07.04.2021 до господарського суду надійшла відповідь на відзив, яка прийнята судом до розгляду, і в якій позивач вказав, що відповідач у відзиві наголошує лише на тому, що рішення Енергодарської міської ради № 26 від 10.02.2021 прийнято з дотриманням вимог законодавства. Водночас, предметом позову у даній справі є не вказане рішення Енергодарської міської ради, а окремі положення статуту, затвердженого цим рішенням. Відповідачем не зазначено жодних контраргументів на спростування правової позиції позивача. Положення пунктів 4.3. 4.8, 7,1, 7.3, 7.5, 8.2, 8.4 Статуту (в новій редакцій) не відповідають законодавству України, наглядова рада не має права втручатись в господарську діяльність підприємства. Жодним нормативно-правовим актом не передбачено можливість надання Наглядовій повноважень щодо здійснення перевірок фінансово-господарської діяльності, проведення службових розслідувань, подання клопотань про відсторонення, здійснення контролю за якістю медичного обслуговування тощо. Вичерпний перелік повноважень наглядової ради комунального підприємства може бути визначений лише законом, інші повноваження не можуть надаватись органами місцевого самоврядування. Крім того, положення п.7.5 Статуту, затвердженого рішенням № 26 від 10.02.2021, є такими що перешкоджають виконанню трудових обов`язків керівником підприємства, що прямо порушує вимоги статей 63, 78 та 78-1 ГК України, якими не передбачено повноважень Наглядових рад здійснювати організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції. Отже оскаржувані позивачем пункти статуту підлягають визнанню недійсними.

30.03.2021 від відповідача до суду надійшло клопотання, в якому останній зазначив, що в господарському суді Запорізької області розглядаються три позовні заяви Комунального некомерційного підприємства «Спеціалізована медико-санітарна частина» Енергодарської міської ради, а саме: 1) - про визнання незаконним та скасування рішень Енергодарської міської ради від 10.02.2021 № 26 "Про затвердження статуту комунального некомерційного підприємства "Спеціалізована медико-санітарна частина" Енергодарської міської ради Запорізької області в новій редакції" та від 10.02.2021 № 34 "Про затвердження персонального складу Наглядової ради КНП "Спеціалізована медико-санітарна частина" Енергодарської міської ради Запорізької області в новій редакції", справа № 908/444/21, провадження у якій відкрито 25.02.2021 (суддя Проскуряков К.В.); 2) - про визнання незаконним та скасування рішення Енергодарської міської ради від 10.02.2021 № 26 "Про затвердження статуту комунального некомерційного підприємства "Спеціалізована медико-санітарна частина" Енергодарської міської ради Запорізької області в новій редакції", справа № 908/359/21, провадження у якій відкрито ухвалою від 03.03.2021 (суддя Корсун В.Л); 3) - про визнання незаконним та скасування окремих пунктів Статуту затвердженого рішенням Енергодарської міської ради від 10.02.2021 № 26 "Про затвердження статуту комунального некомерційного підприємства "Спеціалізована медико-санітарна частина" Енергодарської міської ради Запорізької області в новій редакції", справа № 908/413/21, провадження у якій відкрито ухвалою від 03.03.2021 (суддя Боєва О.С.).

У зв`язку із цим Енергодарська міська рада вважає, що провадження у справі №908/413/21 підлягає закриттю, оскільки позивачем ініційовано подання ще двох аналогічних по змісту позовних заяв до того ж відповідача та з тих же підстав. Просив закрити провадження у даній справі.

07.04.2021 позивачем подано до суду заперечення на клопотання відповідача про закриття провадження у справі № 908/413/21, в якому позивач зазначив, що предмет та підстави позову у даній справі та у справах № 908/395/21 та № 908/444/21 є різними.

Згідно зі ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо: 1) спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства; 2) відсутній предмет спору; 3) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 ч. 1 ст. 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.2 ст. 175 цього Кодексу; 4) позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом; 5) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до міжнародного комерційного арбітражу або третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана; 6) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; 7) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

Відповідно до пунктів 2, 4, 5 ч. 1 ст. 175 цього Кодексу суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: 2) є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами; є рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу, прийняте в межах його компетенції в Україні щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, за винятком випадків, коли суд відмовив у видачі виконавчого документа на примусове виконання такого рішення; є рішення суду іноземної держави або міжнародного комерційного арбітражу, визнане в Україні в установленому законом порядку, щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Суд зазначає, що статтею 231 ГПК України не передбачено такої підстави для закриття провадження у справі як перебування у провадженні цього чи іншого суду справ (-ви) із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Зазначене, згідно з п. 3 з ч. 1 ст. 226 ГПК України, є підставою для залишення позову без розгляду.

Також судом встановлено, що предмет спору у справі № 908/413/21 та справах № 908/395/21, № 908/444/21 є різним.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для закриття провадження у справі і, відповідно, у задоволенні клопотання відповідача судом відмовляється.

В судове засідання 02.07.2021 відповідач не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про розгляд справи за наявними в ній матеріалами, за відсутністю відповідача, який повідомлений належним чином про розгляд справи.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Енергодарської міської ради від 16.12.2020 № 17 затверджено Регламент Енергодарської міської ради Запорізької області.

У статті 73 Регламенту «Виключна компетенція міської ради щодо її виконавчих органів», зокрема, визначено, що міська рада на своїх пленарних засіданнях затверджує статути комунальних підприємств.

Згідно зі ст.ст. 5, 14 Регламенту міська рада в межах своїх повноважень, приймає нормативні, не нормативні та інші правові акти у формі рішень. Пропозиції щодо питань на розгляд сесії міської ради можуть вносити, зокрема, міський голова, секретар ради, постійні комісії міської ради.

Відповідно до змісту статті 16 Регламенту підставою для розгляду питання в міській раді, залежно від того, хто із суб`єктів зазначених у ст. 14 Регламенту, є ініціатором, може бути, зокрема, розпорядження міського голови.

Розпорядженням Енергодарського міського голови від 29.01.21 № 34-р скликано чергову 4 сесію Енергодарської МР 10.02.2021 і визначено провести її з 09 год. 00 хв. у конференц-залі адміністративної будівлі Енергодарської міської ради. Під порядковим № 25 на розгляд винесено питання: Про затвердження Статуту комунального некомерційного підприємства "Спеціалізована медико-санітарна частина" Енергодарської міської ради Запорізької області в новій редакції.

Рішенням Енергодарської міської ради від 10.02.2021 № 26 з метою посилення контролю за діяльністю комунального підприємства "Спеціалізована медико-санітарна частина" Енергодарської міської ради Запорізької області, відповідно до рішення Енергодарської міської ради від 04.09.20 № 57 "Про забезпечення роботи наглядових рад комунальних підприємств", ст. ст. 57, 78 ГК України, керуючись п. 30 ч. 1 ст. 26, ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вирішено:

1. Затвердити Статут Комунального некомерційного підприємства "Спеціалізована медико-санітарна частина" Енергодарської міської ради Василівського району Запорізької

області в новій редакції (додається).

2. Міському голові Орлову Д.О. провести реєстрацію Статуту в новій редакції відповідно до вимог чинного законодавства України.

Позивач - комунальне підприємство "Спеціалізована медико-санітарна частина" Енергодарської міської ради Запорізької вважає, що оскаржувані ним окремі пункти нової редакції статуту, затвердженого вищевказаним рішенням, не відповідають вимогам чинного законодавства та підлягають визнанню судом недійсними.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

За змістом ч.ч. 2, 3 ст. 81 Цивільного кодексу України юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права. Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюються Конституцією України та законом.

Відповідно до частини 1 ст. 23 Господарського кодексу України органи місцевого самоврядування здійснюють свої повноваження щодо суб`єктів господарювання виключно в межах, визначених законами про місцеве самоврядування та іншими законами, що передбачають особливості здійснення місцевого самоврядування в містах Києві та Севастополі, іншими законами. Органи місцевого самоврядування можуть здійснювати щодо суб`єктів господарювання також окремі повноваження органів виконавчої влади, надані їм законом.

Частинами першою - четвертою статті 62 Господарського кодексу України визначено, що підприємство - це самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

Підприємства можуть створюватись як для здійснення підприємництва, так і для некомерційної господарської діяльності.

Підприємство, якщо законом не встановлено інше, діє на основі статуту або модельного статуту. Підприємства незалежно від форми власності, організаційно-правової форми, а також установчих документів, на основі яких вони створені та діють, мають рівні права та обов`язки.

Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків та може мати печатки.

Згідно з частинами першою та другою статті 65 Господарського кодексу України управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу. Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів.

В частинах 1, 2, 4 та 5 статті 57 Господарського кодексу України визначено, що установчими документами суб`єкта господарювання є рішення про його утворення або засновницький договір, а у випадках, передбачених законом, статут (положення) суб`єкта господарювання. В установчих документах повинні бути зазначені найменування суб`єкта господарювання, мета і предмет господарської діяльності, склад і компетенція його органів управління, порядок прийняття ними рішень, порядок формування майна, розподілу прибутків та збитків, умови його реорганізації та ліквідації, якщо інше не передбачено законом. Статут суб`єкта господарювання повинен містити відомості про його найменування, мету і предмет діяльності, розмір і порядок утворення статутного капіталу та інших фондів, порядок розподілу прибутків і збитків, про органи управління і контролю, їх компетенцію, про умови реорганізації та ліквідації суб`єкта господарювання, а також інші відомості, пов`язані з особливостями організаційної форми суб`єкта господарювання, передбачені законодавством. Статут може містити й інші відомості, що не суперечать законодавству. Статут (положення) затверджується власником майна (засновником) суб`єкта господарювання чи його представниками, органами або іншими суб`єктами відповідно до закону.

Відповідно до положень п. 17 ч. 1 ст. 1, п. 11 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» статут є установчим документом юридичної особи. Внесення змін до установчого документа юридичної особи оформляється шляхом викладення його в новій редакції.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 63 Господарського кодексу України залежно від форм власності, передбачених законом, в Україні можуть діяти підприємства таких видів:

приватне підприємство, що діє на основі приватної власності громадян чи суб`єкта господарювання (юридичної особи);

підприємство, що діє на основі колективної власності (підприємство колективної власності);

комунальне підприємство, що діє на основі комунальної власності територіальної громади;

державне підприємство, що діє на основі державної власності;

підприємство, засноване на змішаній формі власності (на базі об`єднання майна різних форм власності);

спільне комунальне підприємство, що діє на договірних засадах спільного фінансування (утримання) відповідними територіальними громадами - суб`єктами співробітництва.

В Україні можуть діяти також інші види підприємств, передбачені законом.

Залежно від способу утворення (заснування) та формування статутного капіталу в Україні діють підприємства унітарні та корпоративні.

Відповідно до частини четвертої статті 63 ГК України із змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо управління об`єктами державної та комунальної власності" № 1405-VІІІ від 02.06.2016, унітарне підприємство створюється одним засновником, який виділяє необхідне для того майно, формує відповідно до закону статутний капітал, не поділений на частки (паї), затверджує статут, розподіляє доходи, безпосередньо або через керівника, який призначається (обирається) засновником (наглядовою радою такого підприємства у разі її утворення), керує підприємством і формує його трудовий колектив на засадах трудового найму, вирішує питання реорганізації та ліквідації підприємства. Унітарними є підприємства державні, комунальні, підприємства, засновані на власності об`єднання громадян, релігійної організації або на приватній власності засновника.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 78 ГК України комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління. Орган, до сфери управління якого входить комунальне унітарне підприємство, є представником власника - відповідної територіальної громади і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами. Майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство).

Частиною третьою статті 65 ГК України в редакції Закону від 02.06.2016 №1405-VІІІ, визначено, що для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) керівника підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді. Керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи.

Відповідно до частини 7 статті 78 Господарського кодексу України органами управління комунального унітарного підприємства є:

керівник підприємства, який призначається (обирається) органом, до сфери управління якого належить підприємство, або наглядовою радою цього підприємства (у разі її утворення) і є підзвітним органу, який його призначив (обрав);

наглядова рада підприємства (у разі її утворення), яка в межах компетенції, визначеної статутом підприємства та законом, контролює і спрямовує діяльність керівника підприємства.

Наглядова рада комунального унітарного підприємства утворюється за рішенням органу, до сфери управління якого належить комунальне унітарне підприємство. Критерії, відповідно до яких утворення наглядової ради комунального унітарного підприємства є обов`язковим, а також порядок утворення, організації діяльності та ліквідації наглядової ради та її комітетів, порядок призначення членів наглядової ради затверджуються рішенням відповідної місцевої ради».

Відповідно до пункту 30-1, яким доповнено частину першу статті ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» згідно із Законом № 1405-VIII від 02.06.2016, встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: прийняття рішень про визначення критеріїв, відповідно до яких утворення наглядової ради є обов`язковим у комунальних унітарних підприємствах та у господарських товариствах, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать територіальній громаді; про затвердження порядку утворення наглядової ради, порядку призначення членів наглядової ради комунального унітарного підприємства; про визначення кола питань, що належать до виключної компетенції наглядової ради комунального унітарного підприємства; про встановлення вимог до незалежних членів наглядової ради комунальних унітарних підприємств і господарських товариств, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать територіальній громаді.

Згідно пункту 1.1 Статуту в новій редакції, затвердженого рішенням Енергодарської міської ради від 10.02.2021 № 26, Комунальне некомерційне підприємство "Спеціалізована медико-санітарна частина" Енергодарської міської ради Василівського району Запорізької області (надалі - Підприємство) є лікарняним закладом охорони здоров`я - комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає послуги вторинної/спеціалізованої медичної допомоги будь-яким особам в порядку та на умовах, встановлених законодавством України та цим Статутом. Скорочене найменування Підприємства - КНП «СМСЧ`ЕМР (п.2.1.1 Статуту).

Підприємство є юридичною особою публічного права (п. 4.1. Статуту). Підприємство створене за рішенням Енергодарської міської ради від 02 жовтня 2018 року № 27 відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Відповідно до рішення Енергодарської міської ради від 15 березня 2019 року № 3 Підприємство є правонаступником державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 1» Міністерства охорони здоров`я України () (п.п. 1.2, 1.3 Статуту).

Відповідно до п. 1.4 цього Статуту Підприємство засновано на комунальній власності територіальної громади міста Енергодара. Власником підприємства є територіальна громада міста Енергодара, від імені якої виступають Енергодарська міська рада Василівського району Запорізької області (надалі - Власник), уповноважений нею орган - виконавчий комітет Енергодарської міської ради Василівського району Запорізької області (надалі - Уповноважений орган), Енергодарський міський голова (надалі - Уповноважений Власника).

За змістом п. 1.5 Статуту відносини Власника з Підприємством будуються на засадах його підпорядкованості.

Відповідно до п.п. 12.1, 12.4 положення цього Статуту набирають чинності з моменту його державної реєстрації. Нова редакція Статуту Підприємства затверджується рішенням Власника за власною ініціативою або за поданням Директора підприємства і потребує державної реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Згідно з п. 12.3 Статуту при виникненні розбіжностей положень цього Статуту з вимогами законодавства України діє останнє.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Відповідно до ст. 25, ч. 1 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування (ч. 1 ст. 17 зазначеного Закону).

Згідно з ч.1 ст. 13, ч. ст. 14 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 4 Господарського процесуального кодексу України встановлено право юридичних осіб на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених до юрисдикції господарського суду.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74, ч.ч. 1, 2 ст. 76 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу для своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з положеннями статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Виходячи із змісту вищенаведених норм Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Враховуючи встановлені судом обставини справи на підставі поданих сторонами доказів та приписи вищенаведеного законодавства, які регулюють затвердження статуту комунального унітарного підприємства, Енергодарська міська рада при затвердженні нової редакції Статуту позивача - Комунального некомерційного підприємства «Спеціалізована медико-санітарна частина» Енергодарської міської ради діяла в межах своїх повноважень, як засновник (власник майна) комунального підприємства, шляхом прийняття відповідного рішення.

Частиною третьою статті 65 та частиною сьомою статті 78 ГК України визначено можливість призначення (обрання) наглядовою радою підприємства (у разі її утворення) керівника підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді. Передбачено, що Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи. Наглядова рада підприємства (у разі її утворення), яка в межах компетенції, визначеної статутом підприємства та законом, контролює і спрямовує діяльність керівника підприємства.

Додержання порядку утворення наглядової ради комунального унітарного підприємства, затвердження обов`язкових критеріїв її утворення, а також визначення обсягу її компетенції (повноважень) та їх розмежування з іншими посадовими особами комунального підприємства тощо, не були предметом дослідження та оцінки судом у цій справі в межах заявлених позовних вимог про визнання недійсними окремих положень нової редакції статуту, оскільки в ньому можуть лише відображатися відповідні положення на підставі попередньо ухвалених рішень уповноваженого органу місцевого самоврядування в межах та у порядку, визначених чинним законодавством. Відсутність або невідповідність таких рішень вимогам чинного законодавства може бути підставою для визнання незаконним та скасування рішення ради, яким затверджено нову редакцію статуту.

Рішення Енергодарської міської ради від 10.02.2021 № 26 «Про затвердження статуту комунального некомерційного підприємства "Спеціалізована медико-санітарна частина" Енергодарської міської ради Василівського району Запорізької області в новій редакції» станом на час вирішення спору у даній справі в судовому порядку не визнано незаконним та не скасовано.

В даному випадку позовні вимоги про визнання недійсними окремих пунктів нової редакції статуту, який затверджено вищевказаним рішенням органу місцевого самоврядування, є нерозривно пов`язаними з вищевказаним рішенням, адже є його невід`ємною частиною (додатком), тому відповідність оскаржуваних позивачем положень цього Статуту вимогам чинних нормативно-правових актів із заявлених ним підстав по цій справі є наслідком оцінки правомірності відповідного рішення органу місцевого самоврядування (після ухвалення такого судового рішення та набрання ним законної сили).

Як встановлено судом в провадженні Господарського суду Запорізької області перебувають справи за позовом Комунального некомерційного підприємства "Спеціалізована медико-санітарна частина" Енергодарської міської ради до Енергодарської міської ради: № 908/395/21 про визнання незаконним та скасування рішення Енергодарської міської ради від 10.02.2021 № 26 «Про затвердження статуту комунального некомерційного підприємства "Спеціалізована медико-санітарна частина" Енергодарської міської ради Василівського району Запорізької області в новій редакції» та №908/444/21 про визнання незаконним та скасування рішень Енергодарської міської ради від 10.02.2021 № 26 "Про затвердження статуту комунального некомерційного підприємства "Спеціалізована медико-санітарна частина" Енергодарської міської ради Запорізької області в новій редакції" та від 10.02.2021 № 34 "Про затвердження персонального складу Наглядової ради КНП "Спеціалізована медико-санітарна частина", які на час вишення судом по суті даної справи № 908/413/21 господарським судом не розглянуті.

Разом із цим, суд також звертає увагу на наступне. В тексті уточненої позовної заяви, позивач, в тому числі, вказує про невідповідність чинним нормативно-правовим актам пунктів 7.9 та 7.10 нової редакції Статуту, які, згідно з процитованими ним положеннями цих пунктів, стосуються медичного директора підприємства (обсягу його повноважень, порядку призначення та компетенції), однак прохальна частина позовної заяви не містить вимог про визнання цих пунктів недійсними. До того ж пункти 7.9 та 7.10, які безпосередньо містяться у тексті нової редакції статуту, копію якого надано у матеріали справи, мають інший зміст, а саме стосуються Директра підприємства. Вказана невідповідність зазначення нумерації пунктів статуту також відноситься і до інших оскаржуваних положень статуту, в тому числі оскаржуваного позивачем пункту 7.5 (та його підпункти), який згідно з текстом позовної заяви визначає компетенцію Наглядової ради підприємства, однак фактично вказаний пункт статуту стосується Уповноваженого власника, а не Наглядової ради, та має тільки два підпункти 7.5.1 та 7.5.2. Також оскаржувані (в частині) пункти 4.8, 7.5.2, 8.4, що процитовані у прохальній частині позовної заяви, та відповідні пункти тексту нової редакції статуту мають різний зміст; низка пунктів (підпунктів), вказаних позивачем у позові, відсутня в новій редакції Статуту затвердженій рішенням Енергодарської міської ради № 26 від 10.02.2021.

Інші доводи та докази позивача не спростовують висновків суду покладених в основу даного судового рішення.

На підставі всього вищевикладеного, суд дійшов до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог, тому у задоволенні позову відмовляється в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Повний текст рішення складено та підписано 26.07.2021.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва