номер провадження справи 34/91/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2021 Справа № 908/1561/21

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О., розглянув у спрощеному позовному провадженні, без виклику представників сторін, справу № 908/1561/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОВЕТ ПРОДАКШН», ідентифікаційний код юридичної особи 41737108 (17600, Чернігівська область, Варвинський район, смт. Варва, вул. Шевченка, буд. 82, к.9)

до відповідача: Сільськогосподарського виробничого кооперативу «СЕРП І МОЛОТ», ідентифікаційний код юридичної особи 03749632 (72141, Запорізька область, Приморський район, село Лозуватка, вул. Тараса Шевченка, буд. 47)

про стягнення 31134 грн 51 коп.

Без виклику часників справи.

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява вих. № 1905-1 від 19.05.2021 Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОВЕТ ПРОДАКШН» про стягнення з Сільськогосподарського виробничого кооперативу «СЕРП І МОЛОТ» 31134 грн 51 коп., а саме: 19100 грн 00 коп. основного боргу, 1712 грн 46 коп. пені, 831 грн. 46 коп. штрафу та 9490 грн 59 коп. 70% річних за неналежне виконання договору поставки Д-2 на умовах відстрочення платежу № 102-ПВ від 29.11.2018.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.05.2021 справу № 908/1561/21 передано на розгляд судді Науменку А.О.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 28.05.2021 у справі № 908/1561/21 позовна заява прийнята судом до розгляду. Ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Позивач та відповідач отримали вказану копію ухвали суду 08.06.2021 та 04.06.2021, відповідно, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

У відповідності до частин 2 і 3 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Відповідачем не подано відзив на позовну заяву.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Статтею 248 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

29.11.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОВЕТ ПРОДАКШН» (постачальник, позивач у справі) та Сільськогосподарським виробничим кооперативом «СЕРП І МОЛОТ» (покупець, відповідач у справі) було укладено договір поставки Д-2 на умовах відстрочення платежу № 102-ПВ (далі договір).

Відповідно до умов п.п. 1.1., 1.2, 2.3 договору, позивач зобов`язався в порядку та строки, встановлені цим договором передати у власність відповідача товар, а саме: кормові добавки, премікси,білкові вітамінно-мінеральні добавки, готові корма, комбікорми, замінники цільного молока, ветеринарні препарати, спеціальні добавки, елементи обладнання, обладнання та інший товар, а відповідач зобов`язувався оплатити частину вартості товару в розмірі 20 (двадцять) % не пізніше ніж за 3 (три) календарних дні до моменту відвантаження товару зі складу позивача, а другу частину вартості товару в розмірі 80 (вісімдесят) % - на умовах відстрочення кінцевого розрахунку: протягом 20 (двадцяти) календарних днів з дня відвантаження товару зі складу позивача (дата зазначена у видатковій накладній).

На виконання умов договору, позивач поставив відповідачеві товар згідно з видатковою накладною №АПД00004853 від 26.08.2020 на суму 41572,80 грн.

Відповідач за товар розрахувався несвоєчасно та не у повному обсязі, всього сплативши 22472 грн 80 коп. за період з 24. 09.2020 по 18.03.2021.

Залишок боргу в сумі 19100 грн 00 коп. за поставлений згідно з договором товар, відповідачем позивачу не сплачено.

Враховуючи несвоєчасне та не у повному обсязі виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань перед позивачем, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Стягнення з Сільськогосподарського виробничого кооперативу «СЕРП І МОЛОТ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОВЕТ ПРОДАКШН» 31134 грн 51 коп., а саме: 19100 грн 00 коп. основного боргу, 1712 грн 46 коп. пені, 831 грн. 46 коп. штрафу та 9490 грн 59 коп. 70% річних за неналежне виконання договору поставки Д-2 на умовах відстрочення платежу № 102-ПВ від 29.11.2018 було предметом судового розгляду у даній справі.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову, з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в статтях 173-175 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

За приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Крім того, згідно приписів статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли господарські зобов`язання за договором поставки Д-2 на умовах відстрочення платежу № 102-ПВ від 29.11.2018, які за своєю правовою природою є правовідносинами, що випливають із договору поставки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 цієї ж норми Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 694 Цивільного кодексу України договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою ст. 530 ЦК України також встановлено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

При цьому ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною першою ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до частини третьої ст. 13, частини першої ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини першої статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як свідчать матеріали справи, позивач виконав умови договору поставки, передав відповідачеві обумовлений договором товар на суму 41572 грн 80 коп., що підтверджується видатковою накладною № АПД00004853 від 26.08.2020, яка містить всі необхідні реквізити, посилання на договір та підписи обох сторін. З боку відповідача видаткова накладна підписана Дімітровим В.З. на підставі довіреності № 60 від 25.08.2020.

Згідно з п. 2.3 договору, оплата вартості товару проводиться покупцем відповідно до умов цього пункту договору: частину вартості товару в розмірі 20% покупець сплачує не пізніше ніж за 3 (три) календарних дні до моменту відвантаження товару зі складу постачальника. Друга частина вартості товару в розмірі 80 % оплачується покупцем на умовах відстрочення кінцевого розрахунку: протягом 20 (двадцяти) календарних днів з дня відвантаження товару зі складу постачальника (дата зазначена у видатковій накладній). Датою оплати є день зарахування коштів на рахунок постачальника в банківській установі.

Враховуючи умови п. 2.3 договору, відповідач був зобов`язаний сплатити частину вартості товару в розмірі 20% - 8314,56 грн до 23.08.2020, а 80 % - 33258,24 грн до 15.09.2021, включно.

Відповідачем отриманий від позивача товар сплачений частково, з порушенням п. 2.3 договору.

Згідно з банківськими виписками, відповідачем сплачено позивачеві 22472 грн 80 коп.: 24.09.2020 21572,80 грн; 16.10.2020 200 грн. 00 коп., 25.11.2020 100 грн 00 коп., 24.12.2020 200 грн 00 коп., 26.02.2021 200 грн 00 коп., 18.03.2021 200 грн 00 коп.

Сума простроченого платежу відповідача перед позивачем за поставлений товар станом на день розгляду справи в суді складає 19100 грн 00 коп.

Доказів сплати вказаної суми чи відсутності підстав для її сплати відповідачем не надано.

Зважаючи на викладені обставини та вимоги вищезазначених норм, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 19100 грн 00 коп. простроченого боргу за договором поставки Д-2 на умовах відстрочення платежу № 102-ПВ від 29.11.2018 та видатковою накладною №АПД00004853 від 26.08.2020.

У позові позивач також просив суд стягнути з відповідача на його користь 1712 грн 46 коп. пені за загальний період з 16.09.2020 по 17.05.2021, 831 грн. 46 коп. штрафу (2%) від вартості товару неоплаченого вчасно - прострочення більше ніж 5 календарних днів) та 9490 грн 59 коп. 70% річних за загальний період з 16.09.2020 по 17.05.2021 за неналежне виконання договору поставки Д-2 на умовах відстрочення платежу № 102-ПВ від 29.11.2018.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно частини 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частина 2 статті 217 Господарського кодексу України визначає, що у сфері господарювання застосовується, зокрема, такий вид господарських санкцій як штрафні санкції.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з п. 6.2 договору, у разі порушення покупцем строків оплати товару, він сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка існувала в період прострочення, від вартості партії товару, за кожен день прострочення платежу. У випадку прострочення оплати товару більше ніж на 5 (п`ять) календарних днів покупець зобов`язаний сплатити додатково до пені штраф в розмірі 2 (два) % від вартості товару не оплаченого вчасно. У випадку прострочення оплати товару більше ніж на 10 (десять) календарних днів штраф за несвоєчасну оплату товару автоматично збільшується до 10%. Неустойка нараховується по день остаточного проведення розрахунку покупцем.

Судом здійснено перерахунок суми пені та встановлено, що позивачем помилково визначено дату початку прострочення платежу в сумі 20000 грн 00 коп. з 23.09.2020, оскільки в даному випадку, розрахунок пені слід починати з 24.09.2020, а також помилково визначено суму пені щодо простроченого платежу в розмірі 19300 грн 00 коп.

З урахуванням здійсненого судом перерахунку суми пені, враховуючи п. 6.2 договору та дати початку і закінчення нарахування відповідних сум, беручи до уваги, що за умовами договору неустойка нараховується по день остаточного проведення розрахунку покупцем, з відповідача на корить позивача підлягає стягненню 1692 грн. 68 коп. пені. Решта суми пені 19 грн 78 коп. нараховано позивачем відповідачеві помилково.

Беручи до уваги прострочення оплати товару в сумі 41572 грн 80 коп. більше ніж на 5 (п`ять) календарних днів, позивач правомірно, згідно з п. 6.2 договору, додатково до пені нарахував відповідачеві штраф в розмірі 2 % від вартості товару неоплаченого вчасно, в сумі 831 грн 46 коп. (41572 грн 80 коп.*2%).

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.04.2019 у справі № 917/194/18; від 09.02.2018 у справі N 911/2813/17, від 22.03.2018 у справі N 911/1351/17, від 25.05.2018 у справі N 922/1720/17).

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував відповідачеві 70% річних за загальний період з 16.09.2020 по 17.05.2021 за неналежне виконання договору поставки Д-2 на умовах відстрочення платежу № 102-ПВ від 29.11.2018 в сумі 9490 грн 59 коп.

Відповідно до п. 2.5 договору у разі порушення строків виконання грошових зобов`язань, покупець зобов`язаний на вимогу постачальника оплатити сімдесят процентів річних від простроченої суми по день фактичної оплати товару.

Отже, згідно п. 2.5 договору, позивач правомірно нарахував відповідачеві 70% річних, однак, враховуючи помилково визначено дату початку прострочення платежу в сумі 20000 грн 00 коп. з 23.09.2020, а не з 24.09.2020, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 9452 грн. 34 коп. В решті позовних вимог в цій частині щодо стягнення 38 грн 25 коп. 70% річних суд відмовляє, як у помилково заявлених до стягнення.

На підставі викладеного, суд частково задовольняє вимоги позивача та ухвалює рішення про стягнення з відповідач на користь позивача 19100 грн 00 коп. основного боргу, 1692 грн. 68 коп. пені, 831 грн 46 коп. 2% штрафу, 9452 грн. 34 коп. 70% річних. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення 19 грн 78 коп. пені та 38 грн 25 коп. 70% річних суд відмовляє, як у безпідставно заявлених до стягнення.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за розгляд позовної заяви покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Керуючись 129, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу «СЕРП І МОЛОТ», ідентифікаційний код юридичної особи 03749632 (72141, Запорізька область, Приморський район, село Лозуватка, вул. Тараса Шевченка, буд. 47) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОВЕТ ПРОДАКШН», ідентифікаційний код юридичної особи 41737108 (17600, Чернігівська область, Варвинський район, смт. Варва, вул. Шевченка, буд. 82, к.9) 19100 (дев`ятнадцять тисяч сто) грн 00 коп. основного боргу, 1692 (одна тисяча шістсот дев`яносто дві) грн. 68 коп. пені, 831 (вісімсот тридцять одна) грн 46 коп. 2% штрафу, 9452 (девять тисяч чотириста п`ятдесят дві) грн. 34 коп. 70% річних та 2265 (дві тисячі двісті шятдесят п`ять) грн 77 коп. судового збору.

3. У позові щодо стягнення 19 грн 78 коп. пені, 38 грн 25 коп. 70% річних та 4 грн. 23 коп. судового збору відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 17.5 Розділу ХI Перехідних положень ГПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Запорізької області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 26.07.2021.

Суддя А.О. Науменко