РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.07.2021Справа № 910/7218/21

Господарський суд міста Києва в складі судді Коткова О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/7218/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Планета Проджект"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРК Інжиніринг"

про стягнення грошових коштів

Без виклику учасників судового процесу.

СУТЬ СПОРУ:

05 травня 2021 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Планета Проджект" (позивач) надійшла позовна заява б/н від 30.04.2021 року до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРК Інжиніринг" (відповідач) про стягнення 1 075 402,81 грн., з них: основного боргу - 869 204,07 грн. (вісімсот шістдесят дев`ять тисяч двісті чотири гривні 07 копійок), пені - 159 064,34 грн. (сто п`ятдесят дев`ять тисяч шістдесят чотири гривні 34 копійки), 3% річних - 4357,93 грн. (чотири тисячі триста п`ятдесят сім гривень 93 копійки), інфляційних нарахувань - 14 776,47 грн. (чотирнадцять тисяч сімсот сімдесят шість гривень 47 копійок) та витрат на правничу допомогу - 28 000,00 грн. (двадцять вісім тисяч гривень).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором підряду № 01/12-19В від 03.12.2019 року, зокрема, у визначені договором строки не здійснив оплату вартості виконаних позивачем робіт, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2021 року позовну заяву б/н від 30.04.2021 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Планета Проджект" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРК Інжиніринг" про стягнення грошових коштів залишено без руху, надано Товариству з обмеженою відповідальністю "ТРК Інжиніринг" строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) днів з дня вручення даної ухвали.

20.05.2021 року через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Планета Проджект" надійшла заява б/н від 20.05.2021 року "Про усунення недоліків".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/7218/21, ухвалено розгляд справи № 910/7218/21 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

22.06.2021 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позовних вимог заперечив. Заперечення мотивує тим, що позивачем не зареєстровано податкові накладні на суму 797 444,10 грн., в результаті чого відповідач недоотримав податковий кредит з податку на додану вартість на загальну суму 132 907,35 грн., тому сума боргу підлягає зменшенню на суму податкового кредиту, тому сума боргу становить 736 296,72 грн. Крім того, за розрахунками відповідача сума пені становить 19 503,51 грн. Відповідач також вказує, що сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 28 000,00 грн. є необгрунтованою та надмірною, співмірними зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами є витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. Вказаний відзив направлений відправленням «Укрпошта Експрес» 18.06.2021 року за штриховим кодовим ідентифікатором 269, що підтверджується датою оформлення на конверті.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 120 ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.05.2021 року у справі № 910/7218/21 вручено уповноваженому представнику відповідача - 31.05.2021 року.

Тобто, строк для надання відзиву на позовну заяву до 15.06.2021 року (включно).

Суд не приймає до уваги відзив на позовну заяву, як такий, що поданий до суду з порушення строку встановленого в ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України. Тоді як, клопотання про поновлення пропущеного строку, встановленого судом для подання відзиву на позовну заяву відповідачем не подано.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03.12.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Планета Проджект" (надалі - позивач, підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРК Інжиніринг" (надалі - відповідач, замовник) укладено договір підряду № 01/12-19В (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, підрядник зобов`язується власними або залученими силами виконати роботи по влаштуванню системи відеоспостереження, роботи по влаштуванню системи контролю доступу, роботи по влаштуванню охоронної системи та роботи по влаштуванню волоконно-оптичної лінії зв`язку (роботи) в будівлі, що розташована за адресою: м. Львів, площа Міцкевича, 10 (об`єкт), а замовник зобов`язується прийняти належним чином виконані роботи та оплатити їх у відповідності до умов договору.

Відповідно до п. 2.1. договору загальна ціна договору є договірною, визначається на підставі кошторисів (додатки № 1 до договору) та становить 3 900 003,39 грн. Ціна договору включає в себе вартість робіт та матеріалів і обладнання, які будуть використовуватися при виконанні робіт. Ціна договору тверда.

Пунктом 2.2. договору передбачено, що замовник оплачує виконання робіт таким чином: 2 626 029,86 грн. замовник сплачує як авансовий платіж на підставі виставленого підрядником рахунку (п. 2.2.1.); остаточний розрахунок за фактично виконані підрядником та прийняті замовником роботи замовник здійснює протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту підписання акту приймання-передачі виконаних робіт сторонами (п. 2.2.2.).

Згідно з п. 5.1. договору строк виконання робіт становить 50 (п`ятдесят) календарних днів з моменту отримання підрядником авансового платежу згідно з п. 2.2.1. договору, передачі документації, необхідної для виконання робіт, надання фронту робіт згідно з умовами договору.

В п. 5.2. договору визначено, що датою закінчення виконання робіт за договором вважається дата прийняття виконаних робіт замовником за актом приймання-передачі виконаних робіт.

За умовами п. 6.1. договору виконані роботи підрядник передає, а замовник приймає шляхом підписання акту приймання-передачі виконаних робіт. Проект акту приймання-передачі виконаних робіт у двох примірниках готує, підписує, скріплює печаткою і передає замовнику підрядник протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту завершення виконання всього об`єму робіт. До кожного акту приймання-передачі виконаних робіт підрядник зобов`язаний долучати комплект виконавчої документації відносно робіт, передбачених таким актом приймання-передачі виконаних робіт, а також довідку про вартість будівельних робіт за формою КБ-3. Замовник зобов`язаний не пізніше 5 (п`яти) робочих днів з дати одержання від підрядника акту приймання-передачі виконаних робіт, перевірити обсяг та якість виконаних робіт, та при відсутності заперечень, підписати вказаний документ і передати його в одному примірнику підряднику (п. 6.2. договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (п. 12.1. договору).

13.12.2019 року відповідач перерахував на рахунок позивача аванс у розмірі 2 626 029,86 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2101 від 13.12.2019 року.

На виконання умов договору підряду № 01/12-19В від 03.12.2019 року позивач виконав, а відповідач прийняв обумовлені договором роботи на загальну суму 3 795 233,93 грн., що підтверджується актами виконаних робіт: № 1 від 16.06.2020 року на суму 235 377,40 грн., № 1 від 16.06.2020 року на суму 598 720,13 грн., № 1 від 16.06.2020 року на суму 86 838,48 грн., № 1 від 16.06.2020 року на суму 55 243,06 грн., № 2 від 17.08.2020 року на суму 259 810,32 грн., № 2 від 17.08.2020 року на суму 540 620,94 грн., № 2 від 17.08.2020 року на суму 6735,60 грн., № 2 від 17.08.2020 року на суму 146 504,52 грн., № 3 від 12.10.2020 року на суму 376 246,08 грн., № 3 від 16.12.2020 року на суму 272 022,96 грн., № 4 від 16.12.2020 року на суму 276 779,23 грн., № 3 від 19.02.2021 року на суму 71 760,00 грн., № 4 від 19.02.2021 року на суму 121 114,80 грн., № 5 від 21.02.2021 року на суму 747 460,41 грн. Роботи за вказаними актами виконаних робіт за якістю та кількістю прийняті відповідачем без заперечень, про що свідчать підписи та печатки сторін на актах виконаних робіт.

29.12.2020 року відповідач здійснив часткову оплату за виконані позивачем роботи на суму 300 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 4618 від 29.12.2019 року.

Як зазначає позивач, за виконані роботи відповідач розрахувався лише частково, відтак, відповідач, за розрахунками позивача, має заборгованість за договором в розмірі 869 204,07 грн.

Судом встановлено, що 08.04.2021 року позивач направив відповідачу претензію № 08/04-01 від 08.04.2021 року про сплату заборгованості за фактично виконані та прийняті роботи за договором у розмірі 869 204,07 грн. Факт направлення претензії підтверджується описом та накладною № 870. Вказана претензія була отримана відповідачем 09.04.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 870.

Втім, відповідач залишив претензію без відповіді та задоволення.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем, на думку позивача, грошового зобов`язання з оплати виконаних згідно договору підряду № 01/12-19В від 03.12.2019 року робіт, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 869 204,07 грн.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача санкції за неналежне виконання останнім зобов`язання щодо оплати робіт.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Приписами ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 317 Господарського кодексу України загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень Цивільного кодексу України про договір підряду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

З огляду на положення пункту п. 2.2.2. договору строк оплати виконаних робіт є таким, що настав, а саме за актами виконаних робіт: № 1 від 16.06.2020 року - 23.06.2020 року, № 2 від 17.08.2020 року - 25.08.2020 року, № 3 від 12.10.2020 року - 20.10.2020 року, № 3 від 16.12.2020 року - 23.12.2020 року, № 4 від 16.12.2020 року - 23.12.2020 року, № 3 від 19.02.2021 року - 26.02.2021 року, № 4 від 19.02.2021 року - 26.02.2021 року, № 5 від 21.02.2021 року - 26.02.2021 року.

Судом встановлено, що за виконані роботи відповідач розрахувався лише частково на суму 2 926 029,86 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 2101 від 13.12.2019 року на суму 2 626 029,86 грн. (авансовий платіж згідно п. 2.2.1. договору) та № 4618 від 29.12.2020 року.

За змістом статей 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено факт порушення з боку відповідача своїх зобов`язань щодо не здійснення в повному обсязі оплати вартості виконаних позивачем робіт, тоді як строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати робіт настав, наявність заборгованості у розмірі 869 204,07 грн. підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідач доказів сплати боргу у розмірі 869 204,07 грн. станом на день розгляду справи суду не надав.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та положень договору, враховуючи, що позивач має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором підряду № 01/12-19В від 03.12.2019 року у розмірі 869 204,07 грн.

Позивач також просить стягнути з відповідача на його користь пеню у розмірі 159 064,34 грн., 3% річних у розмірі 4357,93 грн. та інфляційні нарахування у розмірі 14 776,47 грн. за порушення виконання грошового зобов`язання щодо оплати робіт.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З положень п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В п. 8.3. договору визначено, що за порушення строків проведення розрахунків за договором (окрім оплати авансового платежу) замовник сплачує підряднику пеню в розмірі 0,3% від розміру прострочених розрахунків за кожен день такої затримки.

Як вбачається з розрахунку пені, який викладено позивачем у позовній заяві, позивач здійснює нарахування пені у розмірі 0,3% від суми простроченого зобов`язань за кожний день прострочення.

Однак, таке нарахування пені є необґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України розмір пені за прострочення платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачено в цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Згідно п. 2.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», за приписом статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Здійснивши власний розрахунок пені, судом встановлено, що загальна сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, в межах визначеного позивачем періоду, за розрахунком суду, становить 19 503,51 грн., в іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені в сумі 139 560,83 грн. позивачу належить відмовити.

Згідно з приписами статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний оплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В частині нарахування інфляційного збільшення боргу судом враховується правовий висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 20.11.2020 року у справі № 910/13071/19. Зокрема, сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

При перевірці розрахунку інфляційних нарахувань, в межах заявленого позивачем періоду, суд встановив, що він виконаний арифметично вірно, відтак, сума інфляційних нарахувань, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, не виходячи за межі визначеного позивачем періоду, за розрахунком позивача, становить 14 776,47 грн.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку 3% річних, в межах заявленого позивачем періоду, суд встановив, що він виконаний арифметично вірно, відтак, сума 3% річних, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, не виходячи за межі визначеного позивачем періоду, за розрахунком позивача, становить 4357,93 грн.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню про стягнення 907 841,98 грн., з них: основного боргу - 60 769,82 грн. (шістдесят тисяч сімсот шістдесят дев`ять гривень 82 копійки), пені - 8886,42 грн. (вісім тисяч вісімсот вісімдесят шість гривень 42 копійки), інфляційних втрат - 7326,11 грн. (сім тисяч триста двадцять шість гривень 11 копійок) та 3% річних - 2222,09 грн. (дві тисячі двісті двадцять дві гривні 09 копійок).

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 13 617,63 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України на відповідача.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРК Інжиніринг» (ідентифікаційний код 38757831, адреса: 03067, м. Київ, вул. Гарматна, 4) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Планета Проджект» (ідентифікаційний код 41311428, адреса: 02092, м. Київ, вул. Марганецька, 12, кв. 16) грошові кошти: основного боргу - 869 204,07 грн. (вісімсот шістдесят дев`ять тисяч двісті чотири гривні 07 копійок), пені - 19 503,51 грн. (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот три гривні 51 копійка), 3% річних - 4357,93 грн. (чотири тисячі триста п`ятдесят сім гривень 93 копійки), інфляційних нарахувань - 14 776,47 грн. (чотирнадцять тисяч сімсот сімдесят шість гривень 47 копійок) та судовий збір - 13 617,63 грн. (тринадцять тисяч шістсот сімнадцять гривень 63 копійки).

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 27.07.2021р.

Суддя О.В. Котков