УХВАЛА

м. Київ

29.07.2021Справа № 910/11979/21

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Левітер» (04116, м. Київ, пр - т Перемоги, буд. 24) (далі - заявник) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Електрофрог» (02152, місто Київ, вулиця Амвросія Бучми, будинок 5, офіс 502) (далі - боржник) про стягнення заборгованості за Договором про співпрацю № б/н від 01.06.2019 у розмірі 25416,41 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Левітер» звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про видачу судового наказу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Електрофрог» про стягнення заборгованості за Договором про співпрацю № б/н від 01.06.2019 у розмірі 25416,41 грн. та передана 26.07.2021 судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Подана заява обґрунтована тим, що боржник належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за Договором про співпрацю № б/н від 01.06.2019, оскільки заявник надав частину твердого покриття, забезпечив підведення до місця розташування станцій зарядки для електромобілів точки підключення, встановив лічильники активної енергії, проте, боржник не відшкодував заявнику витрати на електроенергію та припинив сплачувати орендну плату, внаслідок чого у боржника утворилася заборгованість перед заявником за вказаним правочином.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Левітер», суд дійшов висновку, що подана заява про видачу судового наказу не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір (ч. 2 ст. 148 ГПК України).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

За змістом п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо: заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно з вимогами ч.ч. 2, 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються. До заяви про видачу судового наказу, зокрема, додаються: копія договору, укладеного в письмовій формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів.

Судом встановлено, що 01.06.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Левітер» (сторона - 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Електрофрог» (сторона - 2) укладено Договір про співпрацю № б/н, відповідно до п. 1.1 якого на виконання умов договору сторони домовились спільно діяти з метою отримання фактичних результатів у вигляді прибутку від спільної господарської діяльності, для цього сторона - 1 надає частину твердого покриття, забезпечує підведення до місця розташування станцій зарядки для електромобілів точки підключення, встановлення лічильника активної енергії, а сторона - 2 встановлює на ньому станції зарядки для електромобілів.

Відповідно до п. 4.1.3 договору за результатом кожної звірки сторони невідкладно, але не пізніше 5 (п`ятого) числа місяця, наступного за звітним, складати та підписувати зі стороною 2 акт звірки.

Сторона - 2 зобов`язана здійснювати оплату повної вартості обсягу спожитої електричної енергії щомісяця в безготівковому порядку на поточний рахунок сторони - 1 до 10 числа поточного місяця за попередній місяць, на підставі виставленого стороною - 1 рахунку (п. 5.2.3 договору).

До матеріалів заяви додано наступні рахунки:

- № 896 від 28.02.2020 на суму 4562,15 грн;

- № 580 від 01.03.2021 на суму 3 000,00 грн;

- № 581 від 01.03.2021 на суму 3 000, 00 грн;

- № 1036 від 01.04.2021 на суму 3 000, 00 грн;

- № 1037 від 01.04.2021 на суму 3 000, 00 грн;

- № 1240 від 31.03.2021 на суму 1451,94 грн;

- № 1638 від 30.04.2021 на суму 1402, 32 грн;

- № 1431 від 01.05.2021 на суму 3000,00 грн;

- № 1432 від 01.05.2021 на суму 3000,00 грн;

Загальна сума по рахункам становить 25416,41 грн.

25.06.2021 позивач звернувся до боржника з претензією № 735 про сплату заборгованості у розмірі 25416,41 грн. В додатках до претензії заявником додані рахунки № 896 від 28.02.2020 на суму 4562,15 грн; № 580 від 01.03.2021 на суму 3 000,00 грн; № 581 від 01.03.2021 на суму 3 000, 00 грн; № 1036 від 01.04.2021 на суму 3 000, 00 грн; № 1037 від 01.04.2021 на суму 3 000, 00 грн; № 1240 від 31.03.2021 на суму 1451,94 грн; № 1638 від 30.04.2021 на суму 1402, 32 грн; № 1431 від 01.05.2021 на суму 3000,00 грн; № 1432 від 01.05.2021 на суму 3000,00 грн; та Акти надання послуг: № 935 від 28.02.2021; № 720 від 28.02.2021; № 721 від 28.02.2021; № 1388 від 31.03.2021; № 1205 від 31.03.2021; № 1206 від 31.03.2021; № 1868 від 30.04.2021; № 1708 від 30.04.2021; № 1709 від 30.04.2021.

Проте, до заяви з якою заявник звернувся до суду, не додано вищевказаних актів надання послуг за період з лютого по квітень 2021.

Як вбачається з аналізу вищенаведених норм законодавства, судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність здійснених розрахунків.

Відтак, безспірні вимоги мають бути підтверджені відповідними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За загальним правилом, обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Доказування повинно здійснюватись за загальними правилами відповідно до ст. 74 ГПК України, яка передбачає обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

При цьому достовірними доказами є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).

Разом з тим, суд зазначає, що доказів, які б підтверджували факт заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Електрофрог» у розмірі 25416,41 грн до заяви не додано.

Тобто, із вищенаведеного вбачається, що вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, не підтверджуються доданими до неї документами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що з поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права безспірної грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу про стягнення суми грошової заборгованості.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Керуючись ст. 150, 152, 153, 154, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1.Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Левітер» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Електрофрог» заборгованості за Договором про співпрацю № б/н від 01.06.2019 у розмірі 25416,41 грн.

2. Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 29.07.2021 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 253 - 259 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.О. Демидов