ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2021 р. Справа№ 910/19506/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Шапрана В.В.

Андрієнка В.В.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Новік Порт Сервіс"

на ухвалу Господарського суду м. Києва від 01.06.2021 р.

про повернення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Новік Порт Сервіс"

як третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору

у справі № 910/19506/20 (суддя - Джарти В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП Зернятко"

до Agrostudio Group Limited

про розірвання контракту та повернення майна

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ДП Зернятко" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Agrostudio Group Limited про розірвання контракту № CN271020DPZ від 27.10.2020 р. та зобов`язання повернути майно - кукурудзу 3 класу, без ГМО, насипом, врожаю 2020 року, у кількості 3654,1 тон.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням з боку відповідача договірних зобов`язань щодо повної оплати поставленого товару, що є підставою для розірвання укладеного контракту.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.12.2020 р. відкрито провадження у справі № 910/19506/20, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження в судовому засіданні 21.01.2021 р.

У травні 2021 року до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Новік Порт Сервіс» до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП Зернятко", в якій заявник просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП Зернятко" 2280,00 грн плати за договором доручення № 10-027 від 30.10.2020 р.

Оскаржуваною ухвалою Господарського суду м. Києва від 01.06.2021 р. у справі № 910/19506/20 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Новік Порт Сервіс» та додані до неї документи повернуто заявникові.

Ухвала суду мотивована тим, що оскільки заявлені у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Новік Порт Сервіс» вимоги не є позовними вимогами третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору у розумінні ст. 49 ГПК України, наведене є підставою для повернення зазначеної позовної заяви на підставі ч. 6 ст. 180 цього кодексу.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Новік Порт Сервіс" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, та порушено норми процесуального права.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Новік Порт Сервіс" зазначає, що судом першої інстанції не враховано взаємопов`язаність обох позовів, а також те, що їх спільний розгляд є доцільним, оскільки вони виникають з одних правовідносин.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2021 р. апеляційну скаргу у справі № 910/19506/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2020 р. апеляційну скаргу у справі № 910/19506/20 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано заявникові строк на усунення недоліків апеляційної скарги не більше десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.06.2021 р. було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Новік Порт Сервіс", керуючись ч. 2 ст. 271 ГПК України, вирішено здійснювати розгляд справи без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Новік Порт Сервіс" строк для надсилання оригіналу позовної заяви з доданими до неї документами, яка була повернута судом першої інстанції впродовж 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, встановлено іншим учасникам справи строк для подання відзивів на апеляційну скаргу впродовж 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, витребувано з Господарського суду м. Києва матеріали справи № 910/19506/20.

Сторони у справі не скористалися правом на подання відзивів на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Новік Порт Сервіс".

27.07.2021 р. через канцелярію суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП Зернятко" надійшла заява про визнання зловживанням процесуальними правами дій Товариства з обмеженою відповідальністю "Новік Порт Сервіс" і вжиття заходів застосування процесуального примусу, у якій заявник просить суд стягнути з останнього в дохід Державного бюджету України за неодноразове зловживання процесуальними правами штраф у розмірі 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 22700,00 грн.

Розглянувши вказану заяву, колегія суддів дійшла висновку про її необґрунтованість з огляду на таке.

Обґрунтовуючи вказану заяву, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДП Зернятко" посилається на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Новік Порт Сервіс" умисно використовує свої процесуальні права з метою затягнути розгляд справи по суті, наслідком чого є невизначеність для позивача у строках вирішення спору.

Так, заявник вказує, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Новік Порт Сервіс" неодноразово зверталось у цій справі з апеляційними і касаційними скаргами, що призводить до того, що справа не розглядається по суті, що свідчить про зловживання цим товариством своїми правами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - ухваленню законного та обґрунтованого рішення, а також створенню особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав і так само прав та інтересів інших осіб.

Господарський процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.

Згідно з ч. 1 ст. 131 ГПК заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Як передбачено ч. 1 ст. 135 ГПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У вирішенні питання про визнання тих чи інших дій зловживанням процесуальними правами та постановлення ухвали про стягнення в доход державного бюджету з відповідної особи штрафу позиція учасника справи є важливою, але не вирішальною, оскільки законодавець відносить ці повноваження до виключної компетенції судів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.09.2019 р. у справі № 912/1398/18.

З матеріалів справи вбачається, що заявником не надано належних доказів на підтвердження наявності ознак зловживання процесуальними правами Товариством з обмеженою відповідальністю "Новік Порт Сервіс", в той час як звернення останнього до суду з апеляційною чи касаційною скаргою є правом на судовий захист та є незгодою вказаного товариства з мотивами суду першої інстанції щодо повернення його позовної заяви.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів даної справи та вже було зазначено, до суду першої інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю «Новік Порт Сервіс» надійшла позовна заява третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП Зернятко", в якій заявник просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП Зернятко" 2280,00 грн плати за договором доручення № 10-027 від 30.10.2020 р.

Як передбачено приписами ст. 49 ГПК України, треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін.

При цьому позови третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, мають подаватися з дотриманням загальних правил пред`явлення позову, на що безпосередньо вказують положення ч. 5 ст. 49 та ч. 4 ст. 180 ГПК України. Відповідно до цих норм до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу. Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу.

Ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду.

Судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначено, що третя особа з самостійними вимогами може бути допущена до участі у справі лише у тому випадку, коли її самостійна вимога спрямована на предмет спору між позивачем і відповідачем. Самостійність вимоги третьої особи полягає у тому, що у відповідних правовідносинах з відповідачем перебуває саме така третя особа, а відтак, вона заперечує вимогу позивача і переслідує мету вирішити спір (виключно в межах заявленого первісним позивачем предмету позову) на свою користь. Відтак, вимога, спрямована на будь-що, що знаходиться поза цим предметом, не може бути розглянута як вимога третьої особи в розумінні ст. 49 ГПК України, а має бути здійснена через подання самостійного позову.

Встановлено, що позовними вимогами Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП Зернятко" є розірвання контракту № CN271020DPZ від 27.10.2020 р. та зобов`язання повернути майно - кукурудзу 3 класу, без ГМО, насипом, врожаю 2020 року, у кількості 3654,1 тон.

Разом з цим, як вбачається з мотивувальної та прохальної частини позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Новік Порт Сервіс», останнє просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП Зернятко" 2280,00 грн плати за договором доручення № 10-027 від 30.10.2020 р.

У процесі розгляду господарським судом спору між позивачем і відповідачем, третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину. При цьому, під предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Позовні вимоги третьої особи можуть бути допущені судом до розгляду у процесі, що вже розпочався, у тому випадку, коли така самостійна вимога заявлена саме щодо предмета спору, що вже виник між сторонами. Вимога, спрямована на те, що знаходиться поза цим предметом, чи спрямована до третіх осіб, не може бути розглянута судом як вимога третьої особи в розумінні наведеної вище статті.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 р. у справі № 916/542/18.

Отже, як було встановлено вище, спір у даній справі виник у зв`язку з наявністю, на думку позивача, підстав для розірвання контракту № CN271020DPZ від 27.10.2020 р., який за своєю правовою природою є договором поставки, та повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "ДП Зернятко" майна - кукурудзи 3 класу, без ГМО, насипом, врожаю 2020 року, у кількості 3654,1 тон.

В той час як позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Новік Порт Сервіс обґрунтований наявністю між заявником та Товариством з обмеженою відповдальністю «ДП Зернятко» договірних правовідносин, що виникли на підставі договору доручення на митно-брокерське обслуговування № 10-027 від 30.10.2020 р.

З огляду на викладене, заявлені вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Новік Порт Сервіс» не є позовними вимогами третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору у справі № 910/19506/20, у розумінні статті 49 ГПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 180 ГПК України встановлено, що зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Також, згідно з ч. 6 ст. 180 ГПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Отже, оскільки заявлені у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Новік Порт Сервіс» вимоги не є позовними вимогами третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору у справі № 910/19506/20, у розумінні статті 49 ГПК України, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду стосовно наявності підстав для повернення такої позовної заяви на підставі ч. 6 ст. 180 ГПК України.

При цьому, суд зазначає, що доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Новік Порт Сервіс», фактично, вже оцінені судом вище, а відтак відхиляються як необґрунтовані.

За вказаних обставин колегія суддів прийшла до висновку про відсутність правових підстав для скасування ухвали Господарського суду м. Києва від 01.06.2021 р. у справі № 910/19506/20.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Новік Порт Сервіс" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду м. Києва від 01.06.2021 р. у справі № 910/19506/20 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Новік Порт Сервіс".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Шапран

В.В.Андрієнко