ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2021 справа № 914/1637/21

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Галицька зернова компанія, с.Яструбове, Козівський район, Тернопільська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Агролайф корми, с.Давидів, Пустомитівський район, Львівська область

про: стягнення 71754,51грн за договором поставки №16/03/2020 від 16.03.2020

Суддя У.І.Ділай

Секретар В.Д.Андрусик

За участю представників:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: не з`явився

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю Галицька зернова компанія, до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Агролайф корми, про стягнення 71754,51грн за договором поставки №16/03/2020 від 16.03.2020.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.06.2021, справу №914/1637/21 розподілено судді У.І.Ділай.

Ухвалою від 15.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання на 06.07.2021.

У судовому засіданні 06.07.2021 оголошено перерву до 13.07.2021.

Ухвалою від 13.07.2021 судове засідання відкладено на 22.07.2021

21.07.2021 до суду від представника позивача надійшов лист, в якому останній просить розглядати справу без його участі та позовні вимоги задоволити повністю.

Представник відповідача в судове засідання 22.07.2021 не з`явився, однак направив клопотання про розгляд справи без його участі.

В процесі розгляду матеріалів справи суд

встановив:

Між сторонами укладено договір №16/03/2020 від 16.03.2020, відповідно до п. 1.1. якого позивач зобов`язався поставити і передати у власність відповідачу товар, асортимент та ціна якого визначені у рахунку-фактурі та/або специфікації, а відповідач зобов`язався прийняти та оплатити замовлений товар.

У п. 5.2. договору сторони погодили, що оплата вартості товару здійснюється шляхом 100% після оплати протягом 7 (семи) календарних днів з моменту отримання товару покупцем.

На виконання умов договору позивачем було передано (поставлено) товар на загальну суму 2321042,20грн. В підтвердження зазначеного до позову долучено копії видаткових накладних: № 12 від 16.04.2020; № 17 від 24.04.2020; № 18 від 28.04.2020; № 20 від 05.05.2020; № 26 від 12.06.2020; № 28 від 15.06.2020; № 29 від 26.06.2020; № 30 від 30.06.2020; № 33 від 02.07.2020; № 32 від 03.07.2020; № 34 від 07.07.2020; № 35 від 08.07.2020 (оригінали оглянуто судом).

Як зазначено в позовній заяві поставка товару виконана належним чином, накладні були підписані без зауважень. Однак, отриманий товар відповідачем частково оплачений, в результаті утворилась заборгованість в розмірі 60528,20грн.

У порядку досудового врегулювання спору 20.04.2021 позивач направляв відповідачу вимогу про сплату заборгованості, яка останнім залишена без відповіді та задоволення.

Спір виник внаслідок того, що відповідач в порушенням умов договору не оплатив позивачу вартості поставленого товару. Відтак, ТзОВ Галицька зернова компанія подав позов до Господарського суду Львівської області про стягнення з відповідача 60528,20грн основного боргу.

Крім того, в порядку ст. 625 ЦК України позивач нарахував 1202,61 грн 3% річних та 4944,61 грн інфляційних нарахувань, а також 5079,09 грн пені.

Відповідач не заперечив проти наявності основного боргу. При цьому надав контрозрахунок сум, що підлягають до стягнення за позовними вимогами.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Як підтверджується матеріалами справи, позивач та відповідач уклали договір №16/03/2020 від 16.03.2020, у зв`язку з чим набули взаємних прав і обов`язків.

За договором поставки, відповідно до вимог п. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ч. 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Позивач свої зобов`язання щодо передачі товару за спірним договором виконав повністю, що підтверджується копіями видаткових накладних, долученими до матеріалів справи (оригінали оглянуто судом).

Відповідач про дійсність отриманого товару та проти наявності заборгованості у розмірі 60528,20грн не заперечив, не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судового розгляду.

Підписання відповідачем накладних, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Відповідно до положень ст. 538 ЦК України, виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Відповідач самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями і така відповідальність не може ставитися у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Згідно із ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Доказів наявності обставин зазначених у ст. 617 ЦК України, які є підставами звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання відповідачем не подано.

Отже, відповідач своїх зобов`язань не виконав, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 193 ГК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати заборгованості за поставлений товар у розмірі 60528,20грн.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок, підстави та правильність нарахування суми інфляційних втрат та 3% річних з врахуванням зауважень від відповідача, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, за якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, судом встановлено, що вимоги про стягнення з відповідача 1202,61 грн 3% річних та 4944,61 грн інфляційних нарахувань підлягає до задоволення.

Стосовно вимоги про стягнення пені 5079,09грн пені суд зазначає таке.

Відповідно до Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, позивач просив стягнути з відповідача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу.

Закон України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань.

Згідно із матеріалами справи, між позивачем та відповідачем, у відповідності із ст. 547 ЦК України, письмового договору про стягнення пені, як виду забезпечення виконання зобов`язання, укладено не було. Відтак, у суду відсутні підстави для задоволення вимоги позивача про стягнення пені з відповідача.

Судовий збір покладається на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 4, 7, 8, 73, 76-79, 129, 233, 236, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задоволити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агролайф корми (81151, Львівська область, Пустомитівський район, с.Давидів, вул.Львівська, 2-А, ідентифікаційний код 36874925) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Галицька зернова компанія (47661, Тернопільська область, Козівський район, с.Яструбове, ідентифікаційний код 30828716) 60528,20грн основного боргу, 1202,61грн 3% річних, 4944,61 інфляційних втрат та 2109,33грн судового збору.

3.У задоволенні 5079,09грн пені відмовити.

4.Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст.ст. 241, 256, 257 ГПК України. Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повне рішення складено 27.07.2021.

Суддя У.І. Ділай