номер провадження справи 35/41/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2021 Справа № 908/671/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Топчій О.А.,

за участю секретаря судового засідання Шолохової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарську справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "БЕРТІ" (71111, Запорізька обл., м. Бердянськ, вул. Франка-Новоросійська, 2/40, ідентифікаційний код юридичної особи 00152359)

до відповідача Фізичної особи - підприємця Савченка Олексія Сергійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про стягнення коштів

за участю представників сторін:

від позивача: Короленко І.М., ордер ЗП №114640 від 13.02.2020,

від відповідача: Щасливий О.Р., ордер АР №1000150 від 19.05.2021.

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області звернувся позивач Приватне акціонерне товариство "БЕРТІ" з позовом до відповідача Фізичної особи - підприємця Савченка Олексія Сергійовича, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 3067551,59 грн.

15.03.2021 автоматизованою системою документообігу Господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справі присвоєно єдиний унікальний номер 908/671/21, справу передано на розгляд судді Топчій О.А.

Ухвалою суду від 22.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №908/671/21. Постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 20.04.2021.

Ухвалою суду від 20.04.2021 відкладено підготовче засідання на 12.05.2021.

Ухвалою суду від 12.05.2021 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів. Відкладено підготовче засідання на 01.06.2021.

В судовому засіданні 01.06.2021 оголошено перерву до 15.06.2021.

В судовому засіданні 15.06.2021 оголошено перерву до 22.06.2021.

Ухвалою суду від 22.07.2021 відмовлено в задоволенні клопотання ФОП Савченка О.С. про призначення судової почеркознавчої експертизи. Закрито підготовче провадження та призначено справу № 904/671/21 до судового розгляду по суті на 13.07.2021.

В судому засіданні 13.07.2021 судом, в порядку ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення, судом оголошено, що повний текст рішення буде складено протягом 10 днів.

Звукозапис судового процесу здійснювався за допомогою програмно-апаратного комплексу «Акорд».

Позивач звернувся до Господарського суду Запорізької області з вимогою стягнути з відповідача 3 067 551,59 грн, посилаючись на те, що на підставі договору №26 від 30.12.2011 ним було перераховано відповідачеві суму 3 967 617,38 грн. листом №80 від 01.03.2021 позивач звернувся до відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 900 065,79 грн та вимогою про погашення залишку заборгованості у сумі 3 067 551,59 грн.

24.05.2021 від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача суму 3 967 617,38 грн.

Заява не суперечить приписам норм Господарського процесуального кодексу України, судом приймається, розглядаються уточнені позовні вимоги.

В судовому засіданні 13.07.2021 представник позивача підтримав позовні вимоги.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві. В обґрунтування заперечень посилається на те, що позивачем вже було заявлено про помилковість перерахування суми 3 967 617,38 грн у справі №908/3511/19. Суд не взяв до уваги той аргумент ПрАТ «Берті» про помилковість перерахування 3 967 617,38 грн на користь ФОП «Савченко О.С. протягом 2018-2019 року, а також обов`язку ФОП Савченко О.С. повернути такі кошти, оскільки це спростовується тією обставиною, що ПрАТ «Берті» відобразило сплачені суми як дохід, виплачений само зайнятій особі - ФОП Савченко О.С. в «Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ)» за 4 квартал 2018 року та 1-4 квартали 2019 року.

Крім того, безпідставність вимог про стягнення з відповідача боргу в заявленому розмірі підтверджується тим, що 10.12.2018 сторонами був укладений договір новації, який замінив боргове зобов`язання ПрАТ «Берті» (покупця), яке виникло саме з договору №26 від 30.12.2011, на позикове зобов`язання. Сума боргу ПрАТ «Берті» була визначена сторонами в п. 1.2. договору в розмірі 3 612 552,99 грн. Отже саме цей договір новації від 10.12.2018 виконував позивач, сплачуючи періодичні платежі протягом грудня 2018 року - травня 2019 року з формулюванням у банківських виписках та платіжних дорученнях в призначенні платежі (за поставленное сырье по договору №26 от 30.12.2011».

Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

12.05.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, зокрема, що відповідно до висновку експертного дослідження №ЕД-19/108-21/4566-ПЧ від 19.04.2021 Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України підпис Савченка Олександра Сергійовича виконаний не Савченко Олександром Сергійовичем, а іншою особою.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

УСТАНОВИВ:

30.12.2011 між ФОП Савченко Олексієм Сергійовичем та ПрАТ «Берті» укладено договір поставки №26, за умовами якого продавець зобов`язався продати, а покупець прийняти та оплатити товар: каучук, тканину БКНЛ, гумову суміш та іншу продукцію, необхідну для виробництва.

У період з грудня 2018 року по травень 2019 року позивачем було перераховано відповідачеві 3 967 617,38 грн, що підтверджується платіжними дорученнями (копії долучено до матеріалів справи). В платіжних дорученнях в призначенні платежу зазначено «За поставленное сырье согл. дог. №26 от 30.12.11г.».

Листом №80 від 01.03.2021ПрАТ «Берті» звернулося до ФОП Савченко С.О. з пропозицією зарахувати зустрічні однорідні вимоги у сумі 900 065,79 грн, а також з вимогою повернути помилково перераховані кошти у сумі 3 067 551,59 грн.

Невиконання відповідачем обов`язку щодо повернення суми 3 067 551,59 грн стало підставою для звернення позивача з вимогою про стягнення коштів у примусовому порядку з посиланням на те, що зазначена сума є авансовим платежем за товар, який не був поставлений.

Згідно з приписами ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України підставами виникнення зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК України).

Статтею 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ч. 1 ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами ч. 2 ст. 693 ЦК України закріплено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

В той же час судом встановлено, що 10.12.2018 між ФОП Савченко О.С. - позикодавець та ПрАТ «Берті» - позичальник укладено договір новації (заміна первісного зобов`язання на нове), за умовами п. 1.1. якого зобов`язання, яке виникне на підставі цього договору, замінює собою зобов`язання, що виникло між сторонами на підставі договору поставки №26 від 30.12.2011.

Пунктом 1.2. договору новації визначено, що за первинним договором поставки №26 від 30.12.2011 позичальник (покупець за первинним договором) зобов`язаний сплатити позикодавцю (постачальнику за первинним договором) 3 612 552,99 грн.

Відповідач у даній справі посилається на те, що сума у розмірі 3 967 617,38 грн перераховувалася позивачем саме на виконання договору новації від 10.12.2018.

Позивач, в свою чергу, вважає договір новації не є належним та допустимим доказом, оскільки відповідно до висновку експертного дослідження №ЕД-19/108-21/4566-ПЧ від 19.04.2021 Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України підпис Савченка Олександра Сергійовича виконаний не Савченко Олександром Сергійовичем, а іншою особою.

Судом висновок експертного дослідження №ЕД-19/108-21/4566-ПЧ від 19.04.2021 не визнається як допустимий доказ з наступних підстав.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками експертів.

Статтею 77 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

За змістом ст. 98 Господарського процесуального кодексу України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

У висновку експертного дослідження №ЕД-19/108-21/4566-ПЧ від 19.04.2021 не містить застереження щодо обізнаності експерта про відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Відповідачем було заявлено клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи для встановлення дійсності підпису Савченка Олександра Сергійовича на договорі новації від 10.12.2018.

У зв`язку з невиконанням позивачем вимог суду щодо забезпечення явки у судове засідання Савченка Олександра Сергійовича для відібрання зразків підпису, а також закінченням встановлених Господарським процесуальним кодексом України процесуальних строків для підготовчого провадження, судома відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Крім того, статтею 75 ГПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В Ухвалі Господарського суду Запорізької області від 29.03.21 у справі №908/3511/19, постановленої за результатами розгляду заяви Приватного акціонерного товариства "БЕРТІ", Запорізька область, м. Бердянськ про визнання такими, що не підлягають виконанню наказів господарського суду від 12.03.2021 по справі № 908/3511/19, встановлено наступне:

«Помилковість перерахування грошових коштів в розмірі 3 967 617,38 грн, а отже і обов`язку Фізичної особи - підприємця Савченко О.С. щодо повернення таких коштів спростовується тією обставиною, що ПрАТ "Берті" відобразило сплачені суми як дохід, виплачений само зайнятій особі - ФОП Савченко О.С. в "Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ)" за 4 квартал 2018 року та 1-4 квартал 2019 року.

Крім того, між сторонами дійсно був укладений договір поставки № 26 від 30.12.2011, відповідно до якого Фізична особа - підприємець Савченко О.С. як продавець здійснив поставки товару на користь ПрАТ "Берті" та мав правомірні очікування отримати заборгованість за поставлений товар.

10.12.2018 сторонами був укладений договір новації, який замінив боргове зобов`язання ПрАТ "Берті" (покупця), яке виникло саме з договору № 26 від 30.12.2011, на позикове зобов`язання.

Сума боргу (тобто, сума займу) ПрАТ "Берті" була визначено сторонами в пункті 1.2. договору в розмірі 3 612 552,99 грн.

Договір новації передбачав умови припинення зобов`язань сторін, які виникли за договором № 26 та трансформацію їх в позикові, відповідно до чого ПрАТ "Берті" мало повернути суму займу, а по суті суму боргу за поставлений свого часу товар, протягом одного року в строк до 10.12.2019 (п. 2.1. договору).

Формулювання в призначенні платежу у банківських виписках та платіжних дорученнях "за поставленное сырье по договору № 26 от 30.12.2011" є підтвердженням зазначених вище обставин.

Таким чином, Фізична особа - підприємець Савченко О.С. на момент складання заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 01.03.2021 не був боржником перед ПрАТ "Берті" на підставах, викладених вище, а отже не мав обов`язку з повернення нібито помилково сплачених коштів, оскільки обов`язок з оплати за поставлений товар за договором № 26 мав заявник.».

Ухвала суду не оскаржена та набрала законної сили.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Стаття 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначає, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 14 ГПК України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 ГПК України).

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами обов`язку відповідача повернути грошові кошти у сумі 3 967 617,38 грн.

За викладених обставин суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість вимог позивача, відтак позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 73, 86, 202, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Запорізької області протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 27 липня 2021 року.

Суддя О.А. Топчій