РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.07.2021Справа № 910/4857/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Міністерства оборони України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Промінь"

про стягнення штрафних санкцій по Договору від 25.02.2019 № 286/3/19/37 в розмірі 617 808,42 грн.

Представники сторін:

від позивача: Мамотюк А.І., в порядку самопредставництва;

від відповідача: Підкова О.В., ордер серія АА № 1098175.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Міністерство оборони України звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Промінь» про стягнення штрафних санкцій по Договору від 25.02.2019 № 286/3/19/37 в розмірі 617 808,42 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) № 286/3/19/37 від 25.02.2019, в частині поставки товару в обумовлені сторонами у Договорі строки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 судом залишено позовну заяву без руху, встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом п`яти днів з дня вручення ухвали суду та спосіб їх усунення

07.04.2021 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 11.05.2021.

26.04.2021 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому останній проти заявлених позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що граничний строк (термін) поставки відповідачем товару згідно умов укладеного між сторонами договору (31.03.2020) співпав із періодом дії суворих карантинних заходів в Україні, внаслідок чого відповідач був змушений оголосити простій з 18.03.2020 до 28.04.2020 на виробництві, у зв`язку з чим позивач не мав можливості виконати умови Договору щодо поставки товару у визначений строк. Настання форс-мажорних обставин підтверджується Сертифікатом Вінницької Торгово-Промислової палати №0500-20-1328 від 24 липня 2020 про форс-мажорні обставини. Також відповідач зазначає, що звернувся до позивача із листом за вих. № 1603-2020-03, яким повідомив про початок простою виробництва у зв`язку з поширенням коронавірусної інфекції як обставин непереборної сили, які не залежали від волі постачальника та просив продовжити терміни постачання товарів до 30.04.2020, який отримано позивачем 18.03.2020 за № 3717.

У судове засідання 11.05.2021 представники сторін з`явились.

За результатами судового засідання судом оголошено перерву до 07.06.2021.

19.05.2021 представником позивача подано відповідь на відзив, я якій позивач проти тверджень відповідача, викладених останнім у відзиві на позов, заперечив, стверджуючи, зокрема про те, що термін поставки товару не було погоджено та продовжено позивачем згідно умов договору, строк дії якого закінчився 31.03.2020, сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) було надано відповідачем лише 24.07.2020, тобто через 4 місяці після закінчення строку дії договору, а крім того відповідачем не було додано до повідомлення про настання форс-мажорних обставин від 16.03.2020 жодних документів, які б підтверджували настання таких обставин..

У судове засідання 07.06.2021 представники сторін з`явились, представник відповідача подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Враховуючи, що судом під час підготовчого провадження, та зокрема, у підготовчому засіданні було вчинено всі дії, які необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті, зв`язку з чим відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.06.2021.

У судове засідання 29.06.2021 представники сторін з`явились, представник відповідача подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

За результатами судового засідання судом оголошено перерву до 19.07.2021.

У судове засідання 19.07.2021 представники сторін з`явились.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив, з підстав викладених у відзиві.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 19.07.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

25 лютого 2019 року між Міністерством оборони України (далі - замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Промінь» (далі - постачальник, відповідач) укладено Договір про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) №286/3/19/37 (далі-Договір), за умовами якого постачальник зобов`язується у 2019 році поставити замовнику спідню білизну (18310000-5) (Сорочка та кальсони зимові, вид 2 та вид 3) (лот 3. Спідня білизна (18310000-5) (сорочка та кальсони зимові, вид 2 та вид 3): 1) Сорочка та кальсони зимові, вид 2; 2) Сорочка та кальсони зимові, вид 3) (далі - «Товар»), а замовник забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані у цьому Договорі.

В подальшому сторонами вносились зміни до Договору відповідно до укладених Додаткової угоди № 1 від 11.03.2019, Додаткової угоди № 2 від 11.06.2019 та Додаткової угоди № 3 від 14.12.2019 та Додаткової угоди № 4 від 20.02.2020.

Номенклатура товару, передбаченого до поставки за Договором, вимог згідно яких виготовлюється товар, строки (терміни) виконання Договору, визначаються викладеною у п. 1.2 Договору Специфікацією.

Додатковою угодою № 4 від 20.02.2020 сторони дійшли згоди доповнити п. 1.2 Договору Специфікацією на 2020 рік, відповідно до якої, поставці підлягають сорочка та кальсони зимові, вид 2, у кількості 13 000 шт. до 31.03.2020 та сорочки та кальсони зимові, вид 3, у кількості 600 шт. до 31.03.2020, загальною вартістю 8 678 160,00 грн.

Відповідно до п. 1.5 Договору товар постачається на об`єднані центри забезпечення після приймального контролю (якості) представниками Управління контролю якості (далі - представник замовника).

Пунктом 1.6 Договору визначено, що товар постачається партіями, які формуються відповідно до рознарядки та ростовки Міністерства оборони України, які є невід`ємними частинами цього Договору. При формуванні кожної партії товару має бути витримана пропорційність за розмірами, яка встановлена ростовкою Міністерства оборони України.

У відповідності до п. 2.5 Договору постачальник зобов`язаний до початку поставки товару за Договором разом з оголошенням письмово повідомити представника про готовність партії товару до приймання та місце здійснення приймального контролю товару за якістю. Після отримання листа разом з оголошенням представник замовника протягом трьох робочих днів розпочинає приймальний контроль товару за якістю у приміщенні вказаному у листі.

Постачальник забезпечує доступ представника замовника до приміщень, у яких виготовляються та зберігається товар для здійснення контролю за його якістю.

Пунктом 2.6 Договору узгоджено, що результати приймального контролю товару оформлюються актом приймального контролю товару за якістю.

Згідно з п. 3.1 Договору ціна цього Договору становить: 53 215 440,00 грн., у тому числі ПДВ 8 869 240,00 грн., а саме: у2019 році за Специфікацією становить 44 537 280,00 грн.; у 2020 році за Специфікацією становить 8 678 160,00 грн.

У відповідності до п. 5.1 Договору товар постачається на умовах DDP - склад замовника відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню торговельних термінів «Інкотермс» у редакції 2010 року згідно з положеннями Договору, встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт і зберігання в межах термінів, установлених діючими стандартами, тощо.

Строк поставки товару буде визначений в специфікації Договору (п. 1.2).

Відповідно до п. 5.2 Договору місцем поставки товару є об`єднані центри забезпечення Тилу Збройних Сил оборони України (далі - одержувачі замовника) згідно з рознарядкою та ростовкою Міністерства оборони України, які є невід`ємною частиною Договору, з обов`язковим дотриманням передбачених н6ими вимог до асортименту, кількості, адреси одержувачів замовника та черговості відвантажень.

Поставка товару здійснюється транспортом постачальника. Витрати щодо перевезення товару до місця приймання одержувачем замовника, несе постачальник.

Пунктом 5.3 Договору узгоджено, що датою поставки товару вважається дата вказана одержувачем замовника у акті приймального контролю якості товару.

Згідно з п. 6.3.1, п. 6.3.3, п 6.3.4 Договору постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені Договором; письмово, не пізніше ніж за два робочі дні, повідомити представника замовника, про дату коли товар уде наданий для приймання по якості; письмово, не пізніше ніж за два робочі дні, повідомити одержувача замовника, про дату коли товар буде відвантажений на його адресу.

Відповідно до п. 7.3.4 Договору за порушення строків виконання зобов`язань постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1 відсотка від вартості непоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 10 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості Договору.

Згідно пунктів 8.1, 8.2, 8.3 Договору сторони погодили, що звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо). Сторона, що не може виконувати зобов`язання за договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом п`яти календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі. Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідний документ-сертифікат, який видається Торгово-промисловою палатою України та регіональними Торгово-промисловими палатами.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.03.2020 (включно), а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення (п. 10.1 Договору)

Як зазначає позивач, відповідачем товар в кількості 600 штук на суму 382 860,00 грн. прийнятий згідно видаткової накладної № 30 від 27.04.2020, Акту № 3 приймального контролю товару за якістю від 27.04.2020, оголошення № 3 від 14.04.2020, повідомлення-підтвердження № 201 від 28.04.2020, поставлено із запізненням на 27 діб, в зв`язку з чим позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню в розмірі 10 337,22 грн. та штраф в розмірі 607 471,20 грн.

Відповідач в свою чергу, заперечуючи проти позову, у відзиві на позовну заяву зазначає, що граничний строк (термін) поставки відповідачем товару згідно умов укладеного між сторонами договору (31.03.2020) співпав із періодом дії суворих карантинних заходів в Україні, внаслідок чого відповідач був змушений оголосити простій з 18.03.2020 до 28.04.2020 на виробництві, в зв`язку з чим позивач не мав можливості виконати умови Договору щодо поставки товару у визначений строк. Настання форс-мажорних обставин підтверджується Сертифікатом Вінницької Торгово-Промислової палати №0500-20-1328 від 24 липня 2020 про форс-мажорні обставини. Також відповідач зазначає, що звернувся до позивача із листом за вих. № 1603-2020-03, яким повідомив про початок простою виробництва у зв`язку з поширенням коронавірусної інфекції як обставин непереборної сили, які не залежали від волі постачальника та просив продовжити терміни постачання товарів до 30.04.2020, який отримано позивачем 18.03.2020 за № 3717.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Укладений між сторонами договір за своєю природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Поряд з цим, стаття 712 ЦК України регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Додатковою угодою № 4 від 20.02.2020 сторони дійшли згоди доповнити п. 1.2 Договору Специфікацією на 2020 рік, відповідно до якої, поставці підлягають сорочка та кальсони зимові, вид 2, у кількості 13 000 шт. до 31.03.2020 та сорочки та кальсони зимові, вид 3, у кількості 600 шт. до 31.03.2020, загальною вартістю 8 678 160,00 грн.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, товар в кількості 600 штук на суму 382 860,00 грн. прийнятий позивачем згідно видаткової накладної № 30 від 27.04.2020, Акту № 3 приймального контролю товару за якістю від 27.04.2020, оголошення № 3 від 14.04.2020, повідомлення-підтвердження № 201 від 28.04.2020, поставлено із порушенням узгоджених строків.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статей 216, 218 ГК України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій в порядку, передбаченому законодавством та договором.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Суд зазначає, що за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф.

Згідно з ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Водночас, ч. 1 та ч. 2 ст. 614 ЦК України визначають, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідач в свою чергу, заперечуючи проти позову, у відзиві на позовну заяву зазначає, що граничний строк (термін) поставки відповідачем товару згідно умов укладеного між сторонами договору (31.03.2020) співпав із періодом дії суворих карантинних заходів в Україні, внаслідок чого відповідач був змушений оголосити простій з 18.03.2020 до 28.04.2020 на виробництві, в зв`язку з чим позивач не мав можливості виконати умови Договору щодо поставки товару у визначений строк. Настання форс-мажорних обставин підтверджується Сертифікатом Вінницької Торгово-Промислової палати №0500-20-1328 від 24 липня 2020 про форс-мажорні обставини. Також відповідач зазначає, що звернувся до позивача із листом за вих. № 1603-2020-03, яким повідомив про початок простою виробництва у зв`язку з поширенням корона вірусної інфекції як обставин непереборної сили, які не залежали від волі постачальника та просив продовжити терміни постачання товарів до 30.04.2020, який отримано позивачем 18.03.2020 за № 3717.

Згідно пунктів 8.1, 8.2, 8.3 договору сторони погодили, що звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо). Сторона, що не може виконувати зобов`язання за договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом п`яти календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі. Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідний документ-сертифікат, який видається Торгово-промисловою палатою України та регіональними Торгово-промисловими палатами.

Як вбачається з матеріалів справи, листом №1603-2020-03 від 16.03.2020 (зареєстрований за вх.3717 від 18.03.2020) Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Промінь" повідомило директора Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України про призупинення виробництва на час карантину, пов`язаного з поширенням короновірусної інфекції, тобто з 16.03.2020 по 05.04.2020 та просив продовжити терміни постачання по додатковим угодам на 1 місяць - по 30.04.2020.

24.07.2020 Вінницькою торгово-промисловою палатою виданий сертифікат №0500-20-1328 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) на підтвердження настання форс-мажорних обставин щодо обов`язку (зобов`язання) Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Промінь" з поставки товару - спідньої білизни (18310000-5) (сорочка та кальсони зимові, вид 3) у кількості 600 комплектів за договором про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) №286/3/19/37 від 25.02.2019 у період з 18.03.2020 до 28.04.2020 у зв`язку з введенням карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Згідно ст.614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів (ст.617 Цивільного кодексу України).

Ця норма встановлює дві основні підстави звільнення особи, яка порушила зобов`язання, від відповідальності. Такими обставинами є випадок та непереборна сила. Доведення наявності випадку або непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Під випадком розуміються будь-які діяння, не викликані чиїмось наміром або необережністю, тобто відсутність вини порушника. Випадковою можна визнати обставину, яку не можна передбачити та попередити при застосуванні обов`язкової для боржника обачності, хоча вона могла б бути передбачена та попереджена, якщо б боржник віднісся до свого зобов`язання з більшою обачністю, ніж та, до якої він був зобов`язаний або якщо на місці боржника була б інша особа. Такий підхід щодо суб`єктивної неможливості передбачити, а отже і попередити діяння, що викликало невиконання або неналежне виконання зобов`язання, дозволяє відмежувати випадок від непереборної сили (форс-мажор).

Поняття та ознаки непереборної сили розкриваються у п.1 ч. ст.263 Цивільного кодексу України. Непереборною силою визнається надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Як підстава звільнення особи, що порушила зобов`язання, від відповідальності непереборна сила характеризується двома ознаками. По-перше, це зовнішня до діяльності сторін обставина, яку сторони, хоча б навіть і передбачили, але не могли попередити. До таких обставин, як правило, відносять стихійні лиха (землетрус, повінь, пожежі) та соціальні явища (війни, страйки, акти владних органів тощо). По-друге, ознакою непереборної сили є її надзвичайність, що означає, що це не рядова, звичайна обставина, яка хоча і може спричинити певні труднощі для сторін, але не виходить за рамки буденності, а екстраординарна подія, яка не є звичайною.

З наведених норм чинного законодавства України та положень договору вбачається, що обставини, на які відповідач посилається в обґрунтування своїх заперечень щодо відсутності його вини у простроченні виконання зобов`язання за договором як підстави звільнення його від відповідальності, а саме настання форс-мажорних обставин щодо конкретного випадку виконання господарського зобов`язання є такими, що підтверджені належними та допустимими доказами у справі та відповідно звільняють відповідача від цивільно-правової та господарсько-правової відповідальності перед позивачем за невиконання умов договору в частині строку поставки товару.

За висновками суду, сертифікат, який виданий Вінницькою торгово-промисловою палатою №0500-20-1328 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 24.07.2020 підтверджує настання форс-мажорних обставин у період з 18.03.2020 до 28.04.2020 саме щодо обов`язку Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Промінь" з поставки товару - спідньої білизни (18310000-5) (сорочка та кальсони зимові, вид 3) у кількості 600 комплектів у термін до 31.03.2020, а лист відповідача №1603-2020-03 від 16.03.2020 (зареєстрований за вх.3717 від 18.03.2020) свідчить про виконання останнім свого обов`язку з інформування замовника про настання форс-мажорних обставин у встановлений укладеним між сторонами договором строк.

Суд також враховує, що у межах справи № 910/18898/20 Сертифікат Вінницької Торгово-Промислової палати №0500-20-1328 від 24 липня 2020 про форс-мажорні обставини оцінювався судом як підстава для внесення змін у Договір на підставі ст.ст.651, 652 ЦК України, положення яких не пов`язують наявність чи відсутність вини особи в порушенні зобов`язання з підставами для зміни або розірвання договору, на відміну від предмету даного спору.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволення позову, з покладенням судового збору в цій частині на позивача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ :

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Витрати про сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 27.07.2021.

Суддя О.А. Грєхова