ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2021 справа № 914/75/21

за позовом: Першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури Львівської області в особі

позивача: Тростянецької сільської ради Стрийського району Львівської області

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , м. Львів

про зобов"язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку

Суддя Коссак С.М.

за участі секретаря Побігайленко Ю.-Б

Представники:

Від прокуратури: Сенів Остап Павлович - прокурор;

Від позивача: Юнак Уляна Ярославівна - представник;

Від відповідача: Лемеха Роман Ігорович - представник

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов першим заступником керівника Золочівської місцевої прокуратури Львівської області в особі позивача Тростянецької сільської ради Тростянецької об"єднаної територіальної громади Миколаївського району Львівської області до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , м. Львів про зобов"язання ФОП ОСОБА_1 звільнити несформовану земельну ділянку комунальної форми власності житлової та громадської забудови, площею 0,2640 га (земельна ділянка зображена на графічних матеріалах - ділянка № НОМЕР_1 , орієнтована вартість - 905 335 грн.), котра знаходиться в с. Красів Миколаївського району Львівської області і є суміжною із земельною ділянкою з кадастровим :01:001:0008 та привести її у придатний для використання стан шляхом звільнення останньої від складування на ній розібраних автотранспортних засобів та їх частин, а також демонтажу бетонного паркану, котрий огороджує самовільно захоплену земельну ділянку.

Ухвалою суду від 18.01.2021 року позов залишено без руху, позивачу встановлено строк для виправлення виявлених недоліків.

26.01.2021 року від позивача на адресу суду надійшла заява за вх.№1856/21 про усунення недоліків позовної заяви, відповідно до якої позивачем усунено недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 01.02.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 04.03.2021 року.

Протокольною ухвалою суду від 04.03.2021 року відкладено розгляд справи на 25.03.2021 року.

Протокольною ухвалою суду від 25.03.2021 року судом долучено до матеріалів справи клопотання позивача про зміну найменування та задоволено клопотання позивача про зміну найменування позивача на Тростянецьку сільську раду Стрийського району Львівської області, оголошено перерву в судовому засіданні до 23.04.2021 на 10:30 год., клопотання відповідача про зупинення провадження у справі вирішено розглянути в наступному судовому засіданні.

22.04.2021 року прокуратурою Львівської області подано заперечення за вх.№9755/21 на клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, та просить залишити його без задоволення у зв`язку з відсутністю підстав.

Протокольною ухвалою суду від 23.04.2021 року клопотання відповідача за вхідн. №1258/21 та за вхідн. № 1746/21 про зупинення провадження у справі відхилено з врахуванням того, що відповідач не конкретизував і не назвав обставини, без встановлення яких не можна здійснити розгляд справи № 914/75/21, а назвав лише можливий кінцевий результат, який може мати місце у справі № 447/702/21 про визнання права власності за набувальною давністю, клопотання відповідача за вхідн.№ 1744/21 від 22.04.2021 про проведення земельно-технічної експертизи відкладено до наступного судового засідання у зв`язку з необхідністю подачі прокуратурою та позивачем письмових пояснень, продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів; відкладено підготовче засідання на 13.05.2021 на 11:50 год.

Ухвалою суду від 23.04.2021 року замінено позивача - Золочівську місцеву прокуратуру Львівської області її правонаступником - Стрийською окружною прокуратурою.

06.05.2021 року від Львівської обласної прокуратури надійшло заперечення (вх.№10601/21) на клопотання відповідача про проведення земельно-технічної експертизи.

17.05.2021 року на електрону адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання за вх.311400/21 про долучення до матеріалів справи копію витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на господарську будівлю.

20.05.2021 року від Стрийської окружної прокуратури не електронну та поштову адреси суду надійшли заперечення на клопотання відповідача про проведення земельно-технічної експертизи (вх.№11923/21).

Ухвалою суду від 20.05.2021 року у задоволенні клопотань (вх.№1972/21, №1744/21) про проведення земельно - технічної експертизи відмовлено.

Враховуючи вчинення усіх необхідних процесуальних дій у даній справі для виконання завдань підготовчого провадження, визначених ст.177 ГПК України та вирішення питань які підлягають з`ясуванню у порядку ст.182 ГПК України, розумність строків, ухвалою суду від 20.05.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 03.06.2021 р.

03.06.2021 від відповідача на адресу суду надійшло клопотання (вх.№13127/21) про відкладення розгляду справи, заслухавши думку присутніх учасників щодо заявленого клопотання, протокольною ухвалою суду від 03.06.2021 року судом відкладено судове засідання на 02.07.2021

В судове засідання 02.07.2021 року прокурор з"явився, підтримав позовні вимоги та просить позов задоволити.

В судове засідання 02.07.2021 року позивач явку представника забезпечив, та підтримав позов прокурора.

В судове засідання 02.07.2021 року відповідач явку уповноваженого представника забезпечив, який заперечили проти позовних вимог та просить в позові відмовити повністю.

Суд ухвалив у судовому засіданні вступну та резолютивну частини рішення.

Аргументи прокуратури.

Золочівською місцевою прокуратурою з`ясовано, що у березні 2019.року Управлінням з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Львівській області проведено заходи державного контролю в частині дотримання вимог земельного законодавства на території Миколаївського району, шляхом проведення перевірки законності використання земельних ділянок з кадастровими номерами :07:000:0210, :01:001:0008, :01:001:0054, які знаходяться на території Тростянецької ОТГ Миколаївського району Львівської області (станом на зараз Стрийського району Львівської області). За результатами проведеної перевірки встановлено факт самовільного зайняття земельних ділянок державної та комунальної власності на загальній площі 0,7345 га шляхом розміщення автозлому, огородження загальної території бетонним парканом та металевою сіткою, нецільове використання земельних ділянок приватної, комунальної та державної форми власності на загальній площі 1,5043 га шляхом використання земель сільськогосподарського призначення та земель житлової та громадської забудови для складування розібраних автотранспортних засобів та їх частин. Місцезнаходження зазначених земельних ділянок - на території с. Красів та за межами населеного пункту с. Красів, обабіч дороги М06-с. Красів Тростянецької ОТГ Миколаївського районі Львівської області . Встановлено, що зазначені порушення вчинені власником земельних ділянок з кадастровими номерами :07:000:0210, :01:001:0008, :01:001:0054, а саме ОСОБА_1 .

Відповідно до виявлених порушень, зокрема, в частині самовільного захоплення та нецільового використання ОСОБА_1 несформованої земельної ділянки комунальної форми власності житлової та громадської забудови, площею 0,2640 га (земельна ділянка зображена на графічних матеріалах - ділянка НОМЕР_4 ), котра є суміжною із земельною ділянкою з кадастровим номером :01:001:0008, Управлінням з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Львівській області задокументовано вищезгадані порушення вимог земельного законодавства шляхом складання акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства №115-ДК/115/АП/09/01/-19 від 12.03.2019, актів обстеження земельної ділянки №115-ДК/46/АО/10/01/-19 та №115-ДК/47/АО/10/01/-19 від 20.03.2019, котрі правопорушнику вручено особисто під час проведення обстеження земельної ділянки. 25.03.2019р. Управлінням з контролю за використанням охороною земель ГУ Держгеокадастру у Львівській області відносно ОСОБА_1 складено протоколи про адміністративне правопорушення №115-ДК/0061П/07/01/-19 та №115-ДК/0062П/07/01/-19. Також, 08.07.2019р. ОСОБА_1 повторно вручено приписи №391-ДК/0149Пр/03/01/-19, №392-ДК0148Пр/03/01-19, якими запропоновано ОСОБА_1 усунути виявлені правопорушення. У подальшому ОСОБА_1 здійснено відшкодування збитків у розмірі 49518,21 грн. за самовільне захоплення несформованих земельних ділянок, які межують із земельними ділянками з кадастровими номерами :07:000:0210, :01:001:0008, :01:001:0054.

У позовній заяві прокуратура також зазначає, що факт самовільного захоплення відповідачем спірної земельної ділянки підтверджується листом Державної екологічної інспекції у Львівській області від 27.06.2019р. №02-2991, актом проведення державного контролю за дотриманням природоохоронного законодавства від 23.05.2019р. №543/02/511, протоколом вимірювань складу та властивостей грунтів від 06.06.2019р.

Крім того, в межах кримінального провадження №0000017 від 06.05.2019р. було задокументовано факт самовільного зайняття ОСОБА_1 спірної земельної ділянки, яка являється суміжною земельною ділянкою кадастровий номер :01:001:0008.

За результатами розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні №№0000017 встановлено, що ОСОБА_1 як фізична особа-підприємець, під час здійснення господарської діяльності, всупереч чинним законодавчим нормам, вчинив самовільне захоплення земельних ділянок в охоронній зоні уздовж ліній електропередач ЛЕП - 10 кВ Л-87-19 потужністю 10 кВ та ПЛ 110 кВ Південна - Бібрка з відп. На ПС Красів, потужністю 110 кВ, а саме: земельних ділянок комунальної власності житлової та громадської забудови, площею 0,1040 га та 0,0125 га (разом 0,1165 га), які розташовані в межах населеного пункту с. Красів, Миколаївського району. Львівської області та земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення площею 0,0500 га, яка розташована за межами населеного пункту на території Тростянецької ОТГ Миколаївського району, Львівської області, всього загальною площею 0,1665 га.

Вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 31.08.2020р. у справі №447/2056/19 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України.

Таким чином, підставою звернення прокуратури з цим позовом до суду стало те, що несформована земельна ділянка комунальної форми власності житлової та громадської забудови, площею 0,2640 га (зображена на графічних матеріалах - ділянка НОМЕР_4 ), котра межує із земельною ділянкою з кадастровим номером :01:001:0008 була самовільно захоплена ОСОБА_1 для здійснення підприємницької діяльності і є землею, що призначена для житлової та громадської забудови та належить до земель комунальної форми власності, проте Тростянецькою сільською радою, як уповноваженим органом не здійснюється заходи, спрямовані на захист інтересів держави у сфері земельних відносин.

Аргументи позивача.

Письмових пояснень щодо заявленого позову Тростянецькою сільською радою Стрийського району Львівської області не подано, однак, у судових засіданнях представник позивача просив суд позов задовольнити повністю.

Аргументи відповідача.

Відповідач проти позову в установленому порядку не заперечив, відзиву на позовну заяву не подав. У поданих клопотаннях про зупинення провадження у справі (вх.№1258/21 та за вхідн. № 1746/21) та проведення земельно-технічних експертиз у справі (вх.№ 1972/21, №1744/21), у яких відмовлено у задоволенні судом, представник відповідача не зазначав своєї позиції по суті спору, а наполягав саме на зупиненні чи проведенні земельно-технічних експертиз.

Фактичні обставини справи.

На підставі наявних матеріалів справи судом встановлено, що на праві приватної власності ОСОБА_1 належать земельні ділянки, зокрема: кадастровий №:01:001:008, площею 0,1998 га (цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); кадастровий №:01:001:0054, площею 0,2 га (цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); кадастровий №:07:000:0210, площею 0,4322 га (цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства).

Вказані земельні ділянки розташовані у с. Красів Стрийського р-ну Львівської обл. (попередньо Миколаївський р-н, який був ліквідований згідно постанови ВРУ "Про утворення та ліквідацію районів" від 17.07.2020р. №807-IX).

Згідно даних ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 з 29.10.2001р. зареєстрований як фізична особа-підприємець, видами діяльності якого є, зокрема: « 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; 45.31 Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів"; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (основний)».

12.03.2019р. комісією ГУ Держгеокадастру у Львівській області проведено перевірку дотримання власником земельних ділянок кадастровий №:07:000:0210, №:01:001:008, №:01:001:0054 вимог земельного законодавства.

За результатами перевірки комісією складено Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту - земельної ділянки від 12.03.2019р. №115-ДК/115/АП/09/01/-19. У зазначеному Акті комісією встановлено, зокрема, що земельні ділянки та землі сільськогосподарського призначення між ними зайняті автозломом, на оглянутій частині огороджені спільним парканом на орієнтовній площі 1,4000 га. Крім того, узбіччя дороги "траса М06-Красів" на дистанції 70 м. самовільно зайняті розібраними транспортними засобами, чим порушено ст.ст. 20, 91, 96,125, 126, 211 Земельного кодексу України.

Також, як вбачається з Акту обстеження земельної ділянки від 20.03.2019р. №115-ДК/47/АО/10/01/-19, комісією Управління з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Львівській області проведено обстеження земель загальною площею 1,5043 га (в т.ч. належних ОСОБА_1 земельних ділянок), за наслідками якого встановлено, зокрема, що земельні ділянки (згідно схеми в Акті) зайняті автозломом - пошкодженими та розібраними автотранспортними засобами, їх частинами; територія земельних ділянок НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_4 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , частково НОМЕР_10 - огороджена бетонним парканом та металевою сіткою. Земельні ділянки №7, №8 - зайняті розібраними автотранспортними засобами, розташовані вздовж дороги "М06-с. Красів". Земельні ділянки за НОМЕР_4, НОМЕР_7, НОМЕР_9, НОМЕР_10, НОМЕР_11 - розташовані в межах населеного пункту с. Красів, землі житлової та громадської забудови. Земельні ділянки 1, 2, 7 - розташовані за межами населеного пункту, на території Тростянецької ОТГ Миколаївського району, землі сільськогосподарського призначення. Площа нецільового використання земель комунальної власності житлової та громадської забудови становить - земельні ділянки НОМЕР_4 (0,2640 га), НОМЕР_10 (0,1040 га) та НОМЕР_11 (0,0125 га).

З огляду на вищенаведене, Управлінням з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Львівській області 25.03.2019р. відносно ОСОБА_1 винесені приписи, щодо усунення порушень земельного законодавства.

Зокрема, приписом №115-ДК/0061П/07/01/-19 від 25.03.2019р. встановлено порушення ОСОБА_1 вимог ст.ст. 125, 126, 211 ЗК України, зокрема, самовільне зайняття ОСОБА_1 несформованих земельних ділянок, що межують із земельними ділянками приватної власності кадастрові номери: :01:001:0054, :01:001:0008, :07:000:0210, шляхом розміщення автозлому, огородження загальної території бетонним парканом та металевою сіткою, а також складування розібраних автотранспортних засобів та їх частин обабіч дороги "М06-с.Красів" на загальній площі 0,7345 га без зареєстрованих в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно документі на землекористування, в т.ч. земель державної власності сільськогосподарського призначення на площі 0,3540 га, земель комунальної власності житлової та громадської забудови на площі 0,3805 га.

Приписом Управлінням з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Львівській області№115-ДК/0064П/07/01/-19 від 25.03.2019р. встановлено, порушення ОСОБА_1 вимог ст.ст. 20, 91, 96, 211 Земельного кодексу України внаслідок, зокрема, використання не за цільовим призначенням несформованих земельних ділянок комунальної форми власності житлової та громадської забудови загальною площею 0,3805 га (які межують із земельними ділянками належними ОСОБА_1 , кадастрові номери: :01:001:0054, :01:001:0008, :07:000:0210).

25.03.2019р. на ОСОБА_1 складено протоколи про адміністративне правопорушення №115-ДК/0061П/07/01/-19 та №11-ДК/0062П/07/01/-19 та винесено постанови про накладення адміністративного стягнення №115-ДК/0063По/08/01/-19 та №115-ДК/0064По/08/01/-19 якими ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 53-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафів.

Як вбачається з листа Управління з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 17.10.2019р. №10-13-0.4-1366/90-19, в ході перевірки виконання ОСОБА_1 приписів від 25.03.2019р., встановлено, що вимоги приписів не виконані, про що було складено Акт перевірки від 25.06.2019р. за №392-ДК/415/АП/09/01/-19 та №ДК/416/АП/09/01/-19. Повторними приписами №392-ДК/0149Пр/03/01/-19, №391-ДК/0149Пр/03/01/-19 від 08.07.2019р. ОСОБА_1 зобов`язано усунути триваючі правопорушення земельного законодавства.

За результатами перевірки, проведеної 03.10.2019р. на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 25.09.2019р. №638-ДК, встановлено невиконання ОСОБА_1 повторних приписів від 08.07.2019р.

У матеріалах справи знаходиться Протокол огляду від 23.05.2019р. (складений в межах досудового розслідування №0000017 від 06.05.2019р.), відповідно до якого та на підставі ухвали слідчого судді про проведення обшуку, проведено обшук земельних ділянок державної та комунальної власності, які межують із належними ОСОБА_1 земельними ділянками (кадастрові номери: :07:000:0210, :01:001:0008, :01:001:0054). У ході обшуку встановлено, зокрема, що земельна ділянка із земель комунальної власності, зображена на схемі за НОМЕР_10 являється самозахопленою в межах 20 м. від переднього правого краю бетонного паркану земельної ділянки кадастровий №:01:001:0054. На ній знаходяться розібрані кузови автомобілів (перелік яких зазначений у Протоколі).

Крім цього з`ясовано, що відповідачем добровільно сплачено шкоду в розмірі 49 518,21грн., завдану самовільним зайняттям ним несформованих земельних ділянок, в тому числі й несформованої ділянки із земель житлової та громадської забудови площею 0,2640га (земельна ділянка зображена на графічних матеріалах - ділянка № НОМЕР_2 , що є суміжною із земельною ділянкою кадастровий номер :01:001:0008.

Судом встановлено, що 05.09.2019р. прокурором Миколаївського відділу Золочівської місцевої прокуратури Львівської області затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000017, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України відносно ОСОБА_1 .

Вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 31.08.2020р. у справі №447/2056/19 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України та призначено йому покарання у виді 1 року 3 місяців позбавлення волі.

Зокрема, за результатами розгляду кримінальної справи №447/2056/19, Миколаївським районним судом Львівської області встановлено, що у с. Красів Миколаївського р-ну Львівської обл., розташовані земельні ділянки приватної власності, а саме: кадастровий номер :07:000:0210, площею 0, 4322 га. для ведення особистого селянського господарства, яка належить ОСОБА_1 , земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0008, площею 0.1998 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка належить ОСОБА_1 , земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0054, площею 0.2000 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка належить ОСОБА_1 . Водночас ОСОБА_1 , усвідомлюючи відсутність будь-яких законних підстав, достовірно знаючи, що він не має права на зайняття та використання земельних ділянок державної та комунальної власності, які знаходяться в с. Красів, Тростянецької ОТГ Миколаївського р-ну Львівської обл. в межах та за межами населеного пункту, що розташовані в межах земель охоронних зон ліній електропередач ЛЕП - 10 кВ Л-87-19 потужністю 10 кВ та ПЛ 110 кВ Південна - Бібрка з відп. На ПС Красів потужністю 110 кВ та зоні особливого режиму використання, на яких обмежено діяльність, за межами відведених ОСОБА_1 земельних ділянок у приватну власність, вчинив самовільне зайняття вказаних земель в охоронній зоні зазначених ліній електропередач та зоні особливого режиму використання, на яких обмежено діяльність, площею 0.1665 га, шляхом складування на них розібраних нерухомих залишків автотранспортних засобів (кузовів та металобрухту) та часткового огородження металевою сіткою (колючий дріт) та долучення їх до земельних ділянок приватної власності з кадастровими номерами :01:001:0008 та :01:001:0054. Всього ОСОБА_1 вчинив самовільне зайняття земель державної та комунальної власності в охоронній зоні ліній електропередач та зоні особливого режиму використання земель, загальною площею 0.1665 га. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив самовільне зайняття земель в охоронній зоні та зоні особливого режиму використання земель, тобто скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 197-1 КК України.

Незважаючи на притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за самовільне захоплення, зокрема, несформованої земельної ділянки комунальної власності, площею 0,2640 га (земельна ділянка зображена на графічних матеріалах - ділянка № НОМЕР_1 , яка межує із земельною ділянкою ОСОБА_1 з кадастровим номером :01:001:0008), така звільнена та приведена у придатний стан не була.

Відтак наявні у справи докази дають можливість ідентифікувати земельну ділянку, яку необхідно звільнити.

З огляду на те, що Тростянецькою сільською радою, як уповноваженим органом не здійснено заходів, спрямованих на захист інтересів держави у сфері земельних відносин щодо повернення самовільно захопленої земельної ділянки до комунальної власності, прокуратура звернулася з цим позовом до суду.

Щодо підставності звернення заступника керівника Стрийської окружної прокуратури до суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з частинами 3, 5 статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частини четвертої вказаної статті прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Згідно з положеннями частини 1 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (ч. 3 ст. 23 закону України "Про прокуратуру").

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци 1 -3 частини 4 зазначеної статті).

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц та від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 вказала, що системне тлумачення абзацу 1 частини 3 статті 23 Закону "Про прокуратуру" дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Як вбачається з позовної заяви, прокурором заявлено позов самостійно, підставою для звернення прокуратури з цим позовом слугувало нездійснення Тростянецькою сільською радою як органом місцевого самоврядування, до компетенції якого віднесені повноваження, захисту законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Згідно наявного у матеріалах справи листа №14.33/05-47-3629ВИХ-20 від 01.10.2020р., Золочівська місцева прокуратура повідомила Тростянецьку сільську раду про те, що в ході здійснення представницької діяльності, місцевою прокуратурою встановлено підстави для звернення до суду із позовною заявою про звільнення ОСОБА_1 самовільно зайнятих земель у с. Красів. Також у листі вказано, що у випадку невжиття сільською радою без поважних причин відповідних заходів реагування, прокуратурою, з метою захисту інтересів держави вирішуватиметься питання щодо представництва інтересів держави в суді в особі Тростянецької сільської ради, шляхом пред`явлення відповідної позовної заяви.

У відповідь на повідомлення Золочівської місцевої прокуратури (№14.33/05-47-3629ВИХ-20 від 01.10.2020р.), Тростянецька сільська рада листом від 05.10.2020р. №02-2-17/724 зазначила про неможливість звернення з відповідним позовом до суду, оскільки в бюджеті ради не передбачені кошти для оплати судового збору.

Зокрема, у позовній заяві прокуратурою зазначено, що бездіяльність Тростянецької сільської ради щодо вжиття заходів, спрямованих на звільнення відповідачем спірної земельної ділянки полягає у тому, що починаючи з вересня 2019р. (ознайомлення та надання представнику ради як потерпілому доступу до матеріалів досудового розслідування за фактом самовільного зайняття ОСОБА_1 земельних ділянок) та після одержання повідомлення прокуратури від 01.10.2020р. №14.33/05-47-3629ВИХ-20, радою будь-яких заходів щодо усунення порушень земельного законодавства не вжито.

Позивачем в судовому засіданні, в особі котрого заявлено цей позов, не заперечується, що заходи щодо усунення відповідачем порушень земельного законодавства ним не вживалися.

У постанові від 26.05.2020р. у справі №912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду вказала наступне.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

За приписами Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, делеговані повноваження здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів (ч. 1 ст. 33). Орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування (ст. 18-1).

Враховуючи наведене, суд вважає, що невжиття Тростянецькою сільською радою жодних заходів щодо звільнення відповідачем самовільно зайнятої земельної ділянки протягом розумного строку після того, як раді стало відомо про порушення відповідачем земельного законодавства, а також невжиття заходів за результатами розгляду повідомлення органу прокуратури, слід розцінювати бездіяльністю Тростянецької сільської ради, як органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

З огляду на викладене, суд вважає, що прокурор підтвердив наявність у нього підстав для представництва інтересів держави у суді при зверненні із цим позовом.

Щодо порушення інтересів держави у даному випадку, суд зазначає наступне.

За змістом рішення Конституційного Суду України №1-1/99 від 08.04.1999, державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Інтереси держави (як загальне поняття) являють собою комплекс прав та законних інтересів як в цілому держави України (або народу України), так і інтереси окремої територіальної громади певної місцевості (жителі певного населеного пункту або декількох населених пунктів). Державний інтерес знаходить свій вияв у підтримці такого стану суспільних відносин, який би повною мірою відповідав конституційним засадам правового регулювання та забезпечував баланс інтересів усіх членів суспільства в їх взаємовідносинах між собою та державою.

У контексті правовідносин у цій справі, інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також захист прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи.

Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносин.

Частинами 1, 3, 4 ст.140 Конституції України визначено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, є районні та обласні ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Згідно ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковим до виконання на відповідній території.

Згідно ст. 19 Конституції України органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради (ч.5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Частиною 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

У даному випадку прокурор звернувся до суду в інтересах територіальної громади Тростянецької сільської ради, оскільки спірна земельна ділянка знаходиться у межах населеного пункту та всупереч приписам земельного законодавства самовільно зайнята відповідачем, внаслідок чого порушуються права територіальної громади на спірну земельну ділянку. Зокрема, прокурором у позовній заяві з посиланням на норми ст.ст. 13, 14 Конституції України, зазначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Отже, в основі інтересу держави (національного, суспільного інтересу) лежить потреба у здійсненні дій, спрямованих на охорону землі як національного багатства. Порушення у сфері земельних відносин є підставою для втручання органів прокуратури, у тому числі для звернення з позовом до суду в інтересах держави.

Норми права та мотиви суду.

Відповідно до ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Частиною 1 ст. 84 ЗК України передбачено, що у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Предметом спору у цій справі являється звільнення самовільно зайнятої несформованої земельної ділянки комунальної форми власності житлової та громадської забудови, площею 0,1040 га (зображена на графічних матеріалах під НОМЕР_10), яка знаходиться на території с. Красів Миколаївського (Стрийського) р-ну Львівської області, у межах населеного пункту.

Статтею 80 ЗК України визначено, що суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності;в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад (положення п. "а" ч. 1 ст. 12 ЗК України).

Виходячи з наведених законодавчих положень, органом, уповноваженим здійснювати відповідні функції у даних відносинах щодо розпорядження спірною земельною ділянкою, яка належить до комунальної форми власності є Тростянецька сільська рада (до якої входить с. Красів).

Згідно ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Положеннями ч. 1 ст. 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування (положення ч. 1 ст. 123 ЗК України).

Згідно ч. 1, 2 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Таким чином, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ст. 187 ЗК України, контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

Статтею 188 ЗК України передбачено, що державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.

Відповідно до пп. 25-1, 25-10 п. 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затв. постановою КМУ від 14.01.2015р. №15, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, організовує та здійснює державний нагляд (контроль), зокрема, зад отриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; дотриманням строків своєчасного повернення тимчасово зайнятих земельних ділянок та обов`язковим здійсненням заходів щодо приведення їх у стан, придатний для використання за призначенням; вживає відповідно до закону заходів щодо повернення самовільно зайнятих земельних ділянок їх власникам або користувачам.

За приписами абзацу 1-3 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право:

безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель;

давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків;

складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності.

Як встановлено судом, з метою перевірки стану додержання вимог земельного законодавства щодо використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, Управлінням з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Львівській області неодноразово здійснювалося обстеження належних ОСОБА_1 земельних ділянок (кадастрові номери :01:001:008, :01:001:0054, :07:000:0210) та прилеглих до них земельних ділянок державної та комунальної власності.

За результатами обстеження земель, Управлінням з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Львівській області був встановлений факт самовільного зайняття ОСОБА_1 земельних ділянок комунальної та державної форм власності, в т.ч. несформовану земельну ділянку комунальної форми власності житлової та громадської забудови, площею 0,2640 га (земельна ділянка зображена на графічних матеріалах - ділянка № НОМЕР_1 ), котра розташована на території с. Красів Миколаївського р-ну Львівської області та являється суміжною до земельної ділянки ОСОБА_1 за кадастровим №:01:001:0008. Наведене підтверджується наявними у матеріалах справи Актами перевірки, дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту - земельної ділянки, долученими до них схемами земельних ділянок, приписами про порушення вимог земельного законодавства, протоколами про адміністративне правопорушення, вироком Миколаївського районного суду Львівської області у справі №447/2056/19.

Із наявних матеріалів справи вбачається та, зокрема, що зайняття спірної земельної ділянки під складування транспортних засобів та їх частин, здійснювалося саме з метою провадження господарської діяльності ОСОБА_1 як фізичною особою-підприємцем.

У п. 2.1. Постанови "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" НОМЕР_10 від 17.05.2011р. Пленум ВГСУ зазначив, що за відсутності рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність або в користування, юридична особа або фізична особа не має права використовувати земельну ділянку державної або комунальної форми власності (абзац третій п. 2.1 Постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" НОМЕР_10 від 17.05.2011р.).

Суд зазначає, що обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки.

Статтею 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" визначено, зокрема, що самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

У постанові від 20.02.2020р. у справі №1940/1655/18 Верховний Суд вказав, що будь-які дії, направлені на фактичне використання земельної ділянки без оформлення права власності на неї або права постійного користування чи права оренди земельної ділянки в порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", є самовільним заняттям земельної ділянки.

За приписами п. "б", ч. 1 ст. 211 ЗК України, громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення, зокрема, самовільне зайняття земельних ділянок.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Статтею 212 ЗК України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними (ч. 1). Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки (ч. 2). Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду (ч. 3).

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Так, п. 3 ч. 2, абз. ч. 2 ст. 16 ЦК України встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Враховуючи те, що у процесі ведення підприємницької діяльності відповідачем здійснене самовільне захоплення несформованої земельної ділянки комунальної власності, факт самовільного захоплення ним спірної ділянки підтверджується документально, суд дійшов висновку, що позов є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Щодо питання наявності на несформованій земельній ділянці комунальної форми власності, котра знаходиться в с. Красів Миколаївського району Львівської області і є суміжною із земельною ділянкою з кадастровим номером :01:001:0008, господарської будівля загальною площею 498 м.кв., що належить ОСОБА_1 суд зазначає таке. Питання щодо будівлі не є предметом спору. Згідно наданим відповідачем Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, дата формування 03.03.2018 року, реєстраційний № об`єкта нерухомого майна 230, об`єкт нерухомого майна - господарська будівля заг. площею 498 м.кв. за адресою АДРЕСА_8 знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер :01:001:0008, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1998 га. Відтак вказана будівля згідно наявних у справі доказів юридично знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер :01:001:0008, яка належить відповідачу. Належних та допустимих доказів правомірності набуття та оформлення у встановленому законом порядку нерухомого майна на самовільно зайнятій земельній ділянці суду не надано. При цьому питання звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки від цієї будівлі не є предметом позову.

Предметом позову, зокрема, є зобов`язання ФОП ОСОБА_1 звільнити несформовану земельну ділянку комунальної форми власності житлової та громадської забудови, площею 0,2640 га (земельна ділянка зображена на графічних матеріалах - ділянка № НОМЕР_1 , орієнтована вартість - 905 335 грн.), котра знаходиться в с. Красів Миколаївського району Львівської області і є суміжною із земельною ділянкою з кадастровим :01:001:0008 та привести її у придатний для використання стан шляхом звільнення останньої від складування на ній розібраних автотранспортних засобів та їх частин, та демонтаж бетонного паркану, котрий огороджує самовільно захоплену земельну ділянку.

Судом встановлено, що на час розгляду справи спірна земельна ділянка не звільнена, не приведена у придатний для використання стан.

Також суд відхиляє аргументи відповідача, вказані у клопотанні про проведення земельно-технічної експертизи (вх.№1972/21) у контексті посилання на правові позиції, зазначені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20 березня 2019 року у справі №910/6186/17 як необгрунтовані та такі, які не можна застосувати у справі №914/75/21. Зокрема, у справі №914/75/21 наявними доказами підтверджено, що господарська будівля заг. площею 498 м.кв. за адресою АДРЕСА_8 знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер :01:001:0008, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1998 га. Відтак чітко визначено земельна ділянка місцярозташування об`єкта нерухомості.

Як зазначено у постанові Верховного Суду, що «відповідно до положень ст. 377 ЦК України, ст.ст. 120, 125 ЗК України та принципу слідування юридичної долі земельної ділянки долі нерухомості, що на ній розташована, Верховний Суд дійшов висновку, що у разі переходу права власності на об"єкт нерухомості у встановленому законом порядку право на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на розташовані на земельній ділянці об"єкти, оскільки право власності на будівлі з усіма притаманними для власності складовими - володіння, користування, розпорядження ними, неможливе без перебування у власника будівель земельної ділянки, на якій розташовані об"єкти нерухомості, у власності або користуванні. Відповідно до положень ст. 377 ЦК України, ст.ст. 120, 125 ЗК України та принципу слідування юридичної долі земельної ділянки долі нерухомості, що на ній розташована, Верховний Суд дійшов висновку, що у разі переходу права власності на об"єкт нерухомості у встановленому законом порядку право на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на розташовані на земельній ділянці об"єкти, оскільки право власності на будівлі з усіма притаманними для власності складовими - володіння, користування, розпорядження ними, неможливе без перебування у власника будівель земельної ділянки, на якій розташовані об"єкти нерухомості, у власності або користуванні».

Однак у нашому випадку право власності на об`єкт нерухомості реєстраційний номер 230, який крім цього не є предметом спору, набуте на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер ЛВ 63, виданого 19.02.2018 року департаментом Державно-архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області.

Також встановлено, що право власності відповідача на нерухоме майно, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.05.2021, реєстраційний номер 6230, зареєстроване після набуття права власності на земельну ділянку, яка не є предметом спору, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Отже, відповідачем не доведено правомірності набуття та знаходження об`єкта нерухомості на спірній земельній ділянці, її правового статусу, зокрема законного користування, а відтак і не віднесення її до категорії самовільно зайнятої та порушення його права власності, гарантованого ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд також зазначає, що відповідач заявляв клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку із зверненням з позовом до Миколаївського районного суду Львівської області, ухвалою якого від 16.03.21 року відкрито провадження у справі №447/702/21 (провадження НОМЕР_6/447/370/21) про визнання права власності на земельну ділянку, яка предметом спору у справі №914/75/21 за набувальною давністю. Однак ухвалою цього суду від 25.05.2021 залишено позовну заяву без розгляду на підставі поданої представником позивача заяви.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідач не спростував доводів щодо факту самовільного зайняття ОСОБА_1 земельних ділянок комунальної та державної форм власності, в т.ч. несформовану земельну ділянку комунальної форми власності житлової та громадської забудови, площею 0,2640 га (земельна ділянка зображена на графічних матеріалах - ділянка № НОМЕР_1 ), котра розташована на території с. Красів Миколаївського р-ну Львівської області та являється суміжною до земельної ділянки ОСОБА_1 за кадастровим №:01:001:0008, відтак позов підлягає задоволенню.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Львівською обласною прокуратурою при поданні позову до суду сплачено судовий збір в сумі 2 102,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2195 від 25 листопада 2020 року.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, у зв`язку з задоволенням позовних вимог, до стягнення з відповідача на користь Прокуратури Львівської області підлягає судовий збір в сумі 2 102,00 грн.

Керуючись статтями 2, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 231, 236, 237, 238, 239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов`язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_9 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) звільнити несформовану земельну ділянку комунальної форми власності житлової та громадської забудови, площею 0,2640 га (земельна ділянка зображена на графічних матеріалах - ділянка № НОМЕР_1 , орієнтовна вартість - 905335,00 грн.), котра знаходиться у с. Красів Миколаївського району Львівської області і є суміжною із земельною ділянкою з кадастровим номером :01:001:0008 та привести її у придатний для використання стан шляхом звільнення останньої від складування на ній розібраних автотранспортних засобів та їх частин, та демонтаж бетонного паркану, котрий огороджує самовільно захоплену земельну ділянку.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_9 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь Львівської обласної прокуратури (79005, м. Львів, пр. Шевченка, буд. 17/19; ) 2102,00 грн. судового збору.

4. Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

5. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://court.gov.ua/fair/sud5015, а також у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою - http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст складено та підписано 12.07.2021.

Суддя С.М. Коссак