ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30.06.2021 Справа № 920/574/21

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі

судді Резніченко О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання - Бублик Т.Д.,

розглянув у порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом керівника Конотопської окружної прокуратури в інтересах держави в особі позивача - Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області ,

до - фізичної особи-підприємця Борисенка Василя Миколайовича ,

про визнання недійсним договору про спільну діяльність від 15.04.2021.

За участю представників сторін:

Прокурор - Мурашко Т.А.

Позивач - не прибув.

Відповідач - не прибув.

Стислий виклад позицій сторін по справі. Заяви, які подавались сторонами. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Прокурор 28.05.2021 звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати недійсним договір про спільну діяльність від 15.04.2021, укладений між відповідачами (надалі - Договір).

Прокурор обґрунтовує позовні вимоги тим, що до спірного Договору мають застосовуватись положення чинного законодавства, що регулюють правові відносини оренди комунального майна, та оскільки він не відповідає вимогам Закону України «Про освіту», Законам України «Про оренду державного та комунального майна», згідно з ч. 1 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України підлягає визнанню недійсним.

Ухвалою суду від 31.05.2021 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання по справі.

Згідно з ч. 4 ст. 185 ГПК України передбачено право суду на ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову.

Відповідач 17.06.2021 надав до суду відзив на позовну заяву, в якому позов визнає, просить задовольнити, розглянути справу без участі представника відповідача, стягнути з відповідача 50% витрат по сплаті судового збору, а 50% - повернути прокурору.

Прокурор в судовому засіданні усно зазначив, що наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог.

Позивач 17.06.2021 надав до суду пояснення по справі, в яких зазначив, що наполягає на задоволенні заявлених прокурором позовних вимог.

Тому в даному судовому засіданні було ухвалено рішення по справі та оголошено вступну та резолютивну частину рішення по справі.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Між позивачем та відповідачем 15.04.2021 було укладено договір про спільну діяльність (а.с.17-36).

Суд погоджується з доводами прокурора, що за змістом вказаного Договору між сторонами склалися правовідносини з оренди комунального майна, оскільки з умов оспорюваного договору вбачається, що позивач фактично передав відповідачу на платній основі нерухоме майно навчального закладу, що перебуває у комунальній власності (п. 6.3 Договору).

Крім того, матеріали справи містять підписаний сторонами 15.04.2021 акт прийому передачі нерухомого майна - будівлі Мелнянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у комунальній всланості Попівської об`єднаної територіальної громади, загальною площею 1241,5 м.кв (а.с.20).

Є обгрунтованим твердження прокурора, що положення оспорюваного Договору повинні відповідати законодавству, що регулює правовідносини у сфері оренди комунального майна.

Спірні правовідносини регулюються ЦК України, ГК України, Законом України «Про оренду державного та комунального майна», Законом України «Про освіту», Порядком передачі оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2021 № 483.

Здійснивши аналіз пунктів Договору, суд дійшов висновку, що оспорюваний договір, всупереч ст. 1130 ЦК України, не передбачає досягнення сторонами певної спільної мети - кожна сторона договору є власником визначеного результату своїх дій, а дохід органу місцевого самоврядування згідно п. 5.2 Договору є гарантованим.

Позивач передав відповідачу комунальне нерухоме майно закладу освіти у платне користування на визначений строк та договір про спільну діяльність від 15.04.2021 містить усі істотні умови договору оренди комунального майна - об`єкт оренди, строк дії договору, орендна плата.

Виходячи із вищевикладеного, будівля навчального закладу не може використовуватись не за призначенням та не могла бути переданою в користування через існування прямої заборони законодавства, а саме ст.ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна».

Спірне приміщення не використовується за цільовим призначенням, тобто тісно пов`язаним з освітнім призначенням. Відповідач не відноситься до суб`єктів освітної діяльності, а його діяльність не спрямована на організацію, забезпечення та реалізацію освітнього процесу, а отже не пов`язана з освітнім процесом.

Відповідно до ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Оскільки вказані обставини визнається сторонами в заявах по суті, то вони є такими, що встановлені судом.

Суд погоджується з доводами прокурора, що органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, є позивач.

Є обґрунтованим твердження прокурора, що позивач належним чином не здійснює захист інтересів держави та реалізацію наданих законом повноважень та не вжив заходів щодо визнання недійсним вказаного Договору, що призводить до порушення майнових інтересів держави щодо володіння, розпорядження та користування державним та комунальним майном. Тому вбачаються правові підстави для звернення прокурора з даним позовом до суду, відповідно до ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" (а.с.36-46).

Відповідно до п. 1 ст. 215 ЦК України підставною недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з вимогами п. 1, 4, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, правочин має вчинятись у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Крім того, ст. 235 ЦК України передбачено, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

З огляду на те, що положення чинного законодавства України, яке регулює орендні відносини державного та комунального майна закладів освіти, встановлено заборону на передлання в оренду приміщень закладів освіти для використання їх не за призначенням, а в даному випадку приміщення передано в платне користування не для використання в навчально-виховному процесі, то Договір не відповідає вимогам законодавства (ч. 4 ст. 80 Закону України «Про освіту», Законам України «Про оренду державного та комунального майна», «Про приватизацію державного майна»), що згідно з ч. 1 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним.

Тому позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонам.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог та те, що судом позовні вимоги прокурора до відповідача задоволені, то на відповідача покладаються витрати із сплати судового збору в розмірі 50%, від сплаченої прокурором суми, а 50% - повертаються прокурору.

Керуючись ст. ст.123, 129, 130,185, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги керівника Конотопської окружної прокуратури в інтересах держави в особі позивача - Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області до фізичної особи-підприємця Борисенка Василя Миколайовича про визнання недійсним договору про спільну діяльність від 15.04.2021 - задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним договір про спільну діяльність від 15.04.2021, укладений між Попівською сільською радою Конотопського району Сумської області та фізичною особою-підприємцем Борисенком Василем Миколайовичем .

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця Борисенка Василя Миколайовича ( АДРЕСА_2 , ідент. номер НОМЕР_1 ) на користь Сумської обласної прокуратури (розрахунковий рахунок Сумської обласної прокури № UA 0002983 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172, ) 1135 грн витрат по сплаті судового збору.

4. Повернути Сумській обласній прокуратурі 1135 грн витрат по сплаті судового збору, про що після набрання рішенням законної сили постановити відповідну ухвалу.

5. Видати Сумській обласні прокуратурі наказ після набрання рішенням законної сили.

6. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12.07.2021.

Суддя О.Ю. Резніченко