ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2021 р. Справа№ 910/5710/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Разіної Т.І.

Тарасенко К.В.

за участю секретаря судового засідання Тарнавського В.Б.

за участю представника(-ів) згідно протоколу судового засідання від 16.06.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2019 (повний текст складено 12.08.2019)

у справі №910/5710/19 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом заступника прокурора міста Києва

до 1) Київської міської ради

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "КІБ"

про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора міста Києва в інтересах держави звернувся до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Київської міської ради та до Товариства з обмеженою відповідальністю "КІБ" про:

- визнання незаконним та скасування пункту 1 рішення Київської міської ради від 20.12.2017 № 1022/4029 "Про поновлення ТОВ "КІБ" договору оренди земельних ділянок для будівництва, експлуатації та обслуговування автозаправного комплексу на вул. Богатирській в Оболонському районі м. Києва" в частині поновлення договору оренди від 27.07.2007 № 78-6-00452 щодо земельної ділянки площею 1903 кв. м. (кадастровий номер: 8 000 000 000:78:087:0002) (надалі також - спірне рішення);

- визнання недійсним договору про поновлення договору оренди земельних ділянок, укладеного між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "КІБ", який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П. та зареєстрований в реєстрі 17.07.2018 за № 183 в частині земельної ділянки площею 1903 кв. м. на вул. Богатирській в Оболонському районі м. Києва (кадастровий номер: 8 000 000 000:78:087:0002) (надалі також - спірний договір).

Позовні вимоги обґрунтовані незаконністю рішення органу місцевого самоврядування щодо розпорядження земельною ділянкою територіальної громади міста.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.08.2019 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Аргументуючи судове рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в позовних вимогах, у зв`язку з недоведеністю прокурором того, що спірне рішення Київської міської ради від 20.12.2017 № 1022/4029 було прийняте із порушенням вимог законодавства.

Не погодившись з прийнятим рішенням, заступник прокурора міста Києва звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 02.08.2019 у справі №910/5710/19 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

В обґрунтування наведеної позиції, викладеної у апеляційній скарзі прокурор зазначає про те, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення неправильно застосовано норми матеріального права, а також висновки викладені в оскаржуваному судовому рішенні не відповідають встановленим обставинам справи.

Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора зводяться до того, що місцевим господарським судом помилково застосовано до спірних правовідносин редакцію ст. 33 Закону України "Про оренду землі", яка чинна на теперішній час.

Разом з цим прокурор наголошує на тому, що спірні правовідносини щодо оренди земельної ділянки площею 1903 кв.м (кадастровий номер: :78:087:0002) між відповідачем-1 та відповідачем-2 припинено ще в 2008 році, земельна ділянка перебуває у комунальній власності територіальної громади міста, а відтак відповідач-1 мав право на розпорядження даною земельною ділянкою виключно на загальних засадах, з дотриманням вимог ст.ст. 116, 124, 134 Земельного кодексу України шляхом передачі її в оренду на конкурентних засадах.

Короткий зміст відзиву відповідача-1 на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач-1 просить суд апеляційної інстанції рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування судового рішення є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства.

За твердженням відповідача-1, положення ст. 33 Закону України "Про оренду землі", в редакції, що була чинна на момент виникнення спірних правовідносин щодо поновлення дії договору оренди, зокрема, після закінчення його дії - 27.07.2008, так і положення ч. 6 ст. Закону України "Про оренду землі" в редакції, що була чинна на момент винесення відповідачем-1 спірного рішення, не містять обмежень щодо строків звернення відповідача-2 до відповідача-1 з відповідною пропозицією щодо поновлення дії договору оренди.

Короткий зміст відзиву відповідача-2 на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів

Заперечуючи проти доводів викладених у апеляційній скарзі, відповідач-2 наголошує на тому, що відповідач-1 правомірно прийняв оспорюване рішення про поновлення договору оренди земельних ділянок (без проведення конкурсу) та уклав на виконання вказаного рішення договір про поновлення договору оренди, оскільки спірна земельна ділянка була передана відповідачу-2.

Короткий зміст письмових відповідей на відзиви відповідачів-1,-2 на апеляційну скаргу та узагальнення їх доводів

У письмових відповідях на відзиви відповідачів-1,-2 прокурор зазначає, що редакція статті 33 Закону України "Про оренду землі" (до 12.03.2011) не передбачала автоматичного поновлення договору оренди землі. Реалізація переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності пов`язувалася з наявністю відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

За таких обставин прокурор наголошує на тому, що оспорюване рішення відповідача-1 в частині поновлення договору оренди від 27.07.2007 №78-6-00452 щодо земельної ділянки площею 1903 кв.м. прийнято майже через 10 років після припинення його дії та за відсутності вчинення з боку відповідача-2 належнижних дій, спрямованих на поновленння строку дії договору відповідно до його умов та вимог Закону України "Про оренду землі".

Також від прокурора до Північного апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення щодо дотримання прокурором вимог ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", в яких прокурор посилається на неможливість врегулювання спору в досудовому порядку, відсутність у Київської міської ради повноважень самостійно скасовувати свої рішення, які вичерпали дію шляхом укладення договорів, тому, на думку прокурора, єдиним органом, який може захистити порушені інтереси держави, є органи прокуратури.

З огляду на вищенаведене прокурор стверджує, що вказані обставини обумовлюють статус прокурора лише як самостійного позивача у цій справі.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2019 апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2019 у справі №910/5710/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Чорногуза М.Г., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора міста Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2019 у справі №910/5710/19. Зупинено провадження у справі №910/5710/19 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №587/430/16-ц; зобов`язано учасників справи повідомити Північний апеляційний господарський суд про результати розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №587/430/16-ц та надати відповідні докази.

20.09.2019 до Північного апеляційного господарського суду від заступника прокурора міста Києва надійшло клопотання про поновлення провадження у даній справі, яке мотивоване тим, що справу №587/430/16-ц було розглянуто Великою Палатою Верховного Суду 26.06.2019 та прийнято рішення, на підтвердження чого надано копію постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2019 відмовлено у задоволенні клопотання заступника прокурора міста Києва про поновлення провадження у справі №910/5710/19.

До Північного апеляційного господарського суду від заступника прокурора міста Києва надійшло клопотання про поновлення провадження у справі, у якому заступник прокурора міста Києва зазначає, що обставини, які зумовили зупинення апеляційного провадження у справі №910/5710/19 відпали.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2019 апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Тарасенко К.В., Разіної Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора міста Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2019 у справі №910/5710/19 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Тарасенко К.В., Разіної Т.І. Поновлено апеляційне провадження у справі №910/5710/19; розгляд апеляційної скарги призначено на 12.11.2019.

Згідно розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2019 у справі №910/5710/19 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/5710/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора міста Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2019 у справі №910/5710/19 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Тарасенко К.В., Шаптали Є.Ю.; призначено справу до розгляду на 09.12.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2019 зупинено провадження у справі №910/5710/19 за апеляційною скаргою заступника прокурора міста Києва на рішення господарського суду міста Києва від 02.08.2019 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №912/2385/18 та оприлюднення повного тексту постанови; зобов`язано учасників справи повідомити Північний апеляційний господарський суд про результати розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 912/2385/18 та надати відповідні докази (копію судового рішення).

04.06.2020 до Північного апеляційного господарського суду від прокурора Бондарчук І. надійшло клопотання про поновлення провадження у справі №910/5710/19, в якому останній просив поновити провадження у справі та призначити до розгляду справу №910/5710/19.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 047.06.2021 відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Бондарчук І. про поновлення провадження у справі №910/5710/19.

Через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від прокуратури міста Києва надійшло клопотання про поновлення провадження у справі №910/5710/19, яке мотивоване тим, що справу №912/2385/18 було розглянуто Великою Палатою Верховного Суду 26.05.2020 та прийнято рішення.

Згідно розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2020 у справі №910/5710/19 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/5710/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Разіна Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора міста Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2019 у справі №910/5710/19 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Тарасенко К.В., Разіної Т.І.; поновлено апеляційне провадження у справі №910/5710/19; розгляд апеляційної скарги призначено на 21.10.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2020 розгляд справи відкладено до 25.11.2020.

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2020 та від 13.01.2021 оголошено в судовому засіданні перерву до 13.01.2021 та до 03.02.2021.

03.02.2021 судове засідання не відбулося, у зв`язку з перебуванням судді Разіної Т.І. у відпустці.

Згідно розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2021 у справі №910/5710/19 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2021, справу №910/5710/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора міста Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2019 року у справі №910/5710/19 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Тарасенко К.В., Михальської Ю.Б.; розгляд апеляційної скарги призначено на 03.03.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2021 розгляд справи відкладено на 31.03.2021.

Згідно розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2021 у справі №910/5710/19 призначено повторний автоматизований розподіл, в зв`язку з перебуванням судді Михальської Ю.Б. на лікарняному, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2021, справу №910/5710/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Разіна Т.І., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора міста Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2019 у справі №910/5710/19 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Разіної Т.І., Тарасенко К.В.; розгляд справи вирішено здійснювати за раніше визначеною датою та часом.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2021 занесеною до протоколу судового засідання, в судовому засіданні оголошено перерву на 26.05.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2021 оголошено в судовому засіданні перерву до 16.06.2021.

В судове засідання, яке відбулося 16.06.2021, з`явився прокурор та представники відповідачів-1,-2, які підтримали свої правові позиції щодо апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представників відповідачів-1,-2, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Рішенням Київської міської ради від 06.10.2005 № 75/3539 "Про передачу земельних ділянок Товариству з обмеженою відповідальністю "КІБ" для будівництва, експлуатації та обслуговування автозаправного комплексу на вул. Богатирській в Оболонському районі м. Києва" затверджено проект землеустрою та передано Товариству з обмеженою відповідальністю "КІБ" земельні ділянки загальною площею 0,29 га за адресою та з цільовим призначенням, вказаними у рішенні, з них ділянку площею 0,19 га - у короткострокову оренду на 1 рік, площею 0,08 га - на період будівництва, ділянки площею 0,01 га та 0,01 га у короткострокову оренду на 5 років.

Надалі, між Київською міською радою, як орендодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "КІБ", як орендарем, був укладений договір оренди земельних ділянок (надалі - договір оренди), про що Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради зареєстровано зроблено запис у книзі записів державної реєстрації договорів від 27.07.2007 за № 78-6-00452.

За умовами даного договору оренди орендодавець, на підставі рішень Київської міської ради під 06.10.2005 року №75/3539, передає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельні ділянки (далі об`єкт оренди або земельні ділянки), визначені цим договором (п. 1.1 договору оренди).

Пунктом 2.1 договору оренди визначено, що об`єктом оренди відповідно до цього договору є земельні ділянки з наступними характеристиками: - місце розташування - вул. Богатирська в Оболонському районі м. Києва; - розміри: ділянка з кадастровим номером :78:087:0007 - 79 (сімдесят дев`ять) кв.м. в межах червоних ліній; ділянка з кадастровим номером 8000000 000:78:087:0008 - 790 (сімсот дев`яносто) кв.м. (на період будівництва) в межах червоних ліній; ділянка з кадастровим номером :78:087:0009 - 78 (сімдесят вісім) кв.м. в межах червоних ліній; ділянка з кадастровим номером :78:087:0002 - 1903 (одна тисяча дев`ятсот три) кв.м.; - цільове призначення - для будівництва, експлуатації та обслуговування автозаправного комплексу; кадастрові номери - :78:087:0007, :78:087:0008, :78:087:0009, :78:087:0002.

Відповідно до п. 3.1. договору оренди, строк дії договору оренди земельних ділянок по вул. Богатирській в Оболонському районі м. Києва площею 79 кв. м :78:087:0007), площею 790 кв. м :78:087:0008), площею 78 кв. м :78:087:0009) становить 5 років та земельної ділянки площею 1903 кв. м :78:087:0002) становить 1 рік.

При цьому, пунктом 11.7 договору оренди визначено порядок поновлення договору:

- після закінчення строку, на який було укладено цей договір, орендар, за умови належного виконання своїх обов`язків, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за 3 (три) місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію;

- у разі поновлення договору на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін.

Між тим, рішенням Київської міської ради від 20.12.2017 № 1022/4029 "Про поновлення Товариству з обмеженою відповідальністю "КІБ" договору оренди земельних ділянок для будівництва, експлуатації та обслуговування автозаправного комплексу на вул. Богатирській в Оболонському районі м. Києва" поновлено договір оренди земельних ділянок від 27.07.2007 №78-6-00452: площею 0,1903 га - на 1 рік та іншими вказаними в договорі площами - на 5 років. На виконання зазначеного рішення між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "КІБ" укладено договір про поновлення договору оренди земельних ділянок, який зареєстровано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П. 17.07.2018 за № 183.

Обґрунтовуючи підстави звернення прокурора з даним позовом, останній з урахуванням приписів ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", ст. 53 Господарського процесуального кодексу України звернувся до суду до відповідачів із даним позовом, мотивуючи позовні вимоги про визнання недійсними спірного рішення та спірного договору недійсними тим, що виходячи з п. п. 2.1, 3.1. договору оренди, строк дії договору оренди земельної ділянки площею 1903 кв. м (кадастровий номер: 8 000 000 000 :78:087:0002) закінчився 27.07.2008.

При цьому прокурором у позовній заяві зазначено, що у відповідача-1 відсутні належні підстави для поновлення орендних відносин, оскільки з урахуванням положень ст. 5 Цивільного кодексу України та відповідно до п. 2.17 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин", приписи ст. 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції станом на час закінчення договору оренди землі - 27.07.2008) не передбачали автоматичного поновлення договорів оренди землі та реалізація переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності пов`язувалася з наявністю відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Водночас, у встановлений пунктом 11.7 договору оренди строк (за 3 місяці до закінчення дії договору оренди), відповідач-2 із заявою про намір продовжити (поновити) дію договору в частині оренди земельної ділянки площею 1903 кв. м до відповідача-1 не звертався та натомість відповідач-2 звернувся до відповідача-1 з відповідним клопотанням про поновлення договору оренди земельної ділянки площею 1903 кв. м майже через 10 років після закінчення строку його дії, а відтак, договір оренди щодо земельної ділянки площею 1903 кв. м :78:087:0002) діяв до 27.07.2008 та відповідач-2 не скористався своїм правом на поновлення договору оренди в частині означеної земельної ділянки, так як відповідач-2 не приймав відповідне рішення про поновлення дії договору оренди, як то вимагала чинна на момент спірних правовідносин редакція ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

З урахуванням вищевикладеного, прокурор наголошував на тому, що враховуючи той факт, що дія договору оренди в частині земельної ділянки площею 1903 кв. м :78:087:0002) на вул. Богатирській в Оболонському районі м. Києва закінчилась 27.07.2008 та зважаючи на відсутність вчинення з боку відповідача-2 належних дій, спрямованих на поновлення строку його дії, прийняття відповідачем-1 спірного рішення є незаконним, а відтак, враховуючи, що орендні відносини щодо земельної ділянки площею 1903 кв. м між відповідачем-1 та відповідачем-2 припинено, земельна ділянка перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Києва, а відповідач-1 мав право розпорядитися нею виключно на загальних підставах, з дотриманням вимог ст.ст. 124, 134 Земельного кодексу України шляхом передачі її будь-якій особі (у тому числі відповідачеві-2) в оренду на конкурентних засадах.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.08.2019 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду, зважаючи на наступне.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України "Про оренду землі".

Відповідно до частини першої ст. 6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Статтею 31 Закону України "Про оренду землі" визначено, зокрема, що дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Поряд із тим, статтею 33 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) (ч. 1 ст. 33). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (ч. 2 ст. 33). До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (ч. 3 ст. 33). При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (ч. 4 ст. 33). Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (ч. 5 ст. 33). У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності) (ч. 6 ст. 33). Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку (ч. 8 ст. 33). Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (ч. 9 ст. 33).

Відтак, стаття 33 Закону України "Про оренду землі" у зазначеній вище редакції (після внесення змін від 12.03.2011) об`єднує два випадки пролонгації договору оренди.

У частині першій статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Реалізація зазначеного переважного права на поновлення договору оренди можлива лише за умови дотримання встановлених цією нормою певної процедури і строків (частини 2-5 цієї статті).

Для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити наступні юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачена інша підстава поновлення договору оренди, а саме у тому разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність наступних юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов`язки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц (провадження N 14-65цс18).

Твердження прокурора про те, що судом першої інстанції помилково застосовано до спірних правовідносин редакцію ст. 33 Закону України "Про оренду землі", яка чинна на теперішній час, судовою колегією відхиляються, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів статті 33 Закону України "Про оренду землі", в редакції, що була чинна на момент виникнення спірних правовідносин щодо поновлення дії договору оренди після закінчення його дії - 27.07.2008 (тобто до внесення змін згідно редакції Закону України "Про оренду землі" від 12.03.2011) після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.

Відтак, стаття 33 Закону України "Про оренду землі" у вказаній редакції допускає можливість користування земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, не містить обов`язку саме орендаря звертатися до орендодавця з пропозицією поновити договір, не визначає процедуру поновлення договору та не містить обмежень строку, в межах якого орендар має право на поновлення.

Таким чином, як стаття 33 Закону України "Про оренду землі" в редакції, що була чинна на момент виникнення спірних правовідносин щодо поновлення дії договору оренди після закінчення його дії - 27.07.2008, так і ч. 6 ст. Закону України "Про оренду землі" в редакції, що була чинна на момент винесення відповідачем-1 спірного рішення, визначають можливість поновлення дії договору оренди земельної ділянки у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення терміну дії договору, належно виконує умови такого договору та за відсутності заперечень орендодавця.

З огляду на зазначені вище приписи ст. 33 Закону України "Про оренду землі", для встановлення правомірності поновлення дії договору оренди у даній справі встановленню підлягають наступні обставини: продовження користування відповідачем-2 земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди; належне виконання з боку відповідача-2 своїх обов`язків за договором оренди; відсутність письмового повідомлення відповідача-1 про відмову в поновленні договору оренди.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами.

При цьому за приписами ч. ч. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Так, як вбачається з платіжних доручень та банківських виписок по рахунку відповідача-2, копії яких містяться в матеріалах справи, відповідачем, після закінчення терміну дії договору оренди за період з 2008 по 2018 рік сплачено орендні платежі на загальну суму 1 167 247,41 грн., що свідчить про належне виконання відповідачем-2 своїх обов`язків за договором оренди.

При цьому, як вбачається із листів відповідача-2 від 10.11.2011 № 9764-01 та від 25.12.2012 № 5, копії яких містяться в матеріалах справи, останній звертався до Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з проханнями про поновлення договору оренди земельних ділянок від 27.07.2007 № 78-6-00452. Також в матеріалах справи міститься копія клопотання (лист-повідомлення) відповідача-2 до відповідача-1 від 30.03.2017 № КРП-1050 щодо поновлення договору оренди.

Поряд із тим, судова колегія звертає увагу на те, що до матеріалів справи не надано доказів на підтвердження того факту, що відповідач-1 надавав відповідачеві письмові заперечення щодо продовження договору оренди в період починаючи з 27.07.2008 - закінчення дії договору оренди по 20.12.2017 - прийняття відповідачем-1 спірного рішення щодо продовження дії договору оренди.

Таким чином, оскільки як положення ст. 33 Закону України "Про оренду землі", в редакції, що була чинна на момент виникнення спірних правовідносин щодо поновлення дії договору оренди після закінчення його дії - 27.07.2008 так і ч. 6 ст. Закону України "Про оренду землі" в редакції, що була чинна на момент винесення відповідачем-1 спірного рішення не містять обмежень щодо строків звернення орендаря, у даному разі відповідача-2, до орендодавця, у даному разі відповідача-1, з відповідною пропозицією щодо поновлення дії договору оренди.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з правомірним висновком суду першої інстанції стосовно того, що прокурором не доведено того, яким саме чином факт порушення відповідачем-1 термінів щодо винесення рішення щодо продовження договору оренди відповідно до п. 11.7 договору оренди, порушує інтереси держави, за захистом яких прокурор звернувся до суду із даним позовом та при цьому прокурором не доведено в якій саме частині відповідачем порушено приписи ст. 33 Закону України "Про оренду землі", у вказаних вище реакціях (які діяли як на момент виникнення між відповідачами спірних правовідносин з поновлення дії договору оренди так і на момент винесення спірного рішення), а відтак не доведено, у розумінні ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" та ст. 53 Господарського процесуального кодексу України факту неналежного здійснення з боку відповідача-1 захисту власних інтересів при винесенні спірного рішення, що стало підставою для звернення прокурора до суду із даним позовом.

Враховуючи, що відповідач-2 належним чином виконував умови договору оренди в частині сплати орендних платежів та продовжував використовувати земельну ділянку площею 1903 кв. м (кадастровий номер: 8 000 000 000: 78:087:0002), враховуючи звернення відповідача-2 до відповідача-1 щодо поновлення дії договору оренди та оскільки відповідач-1, у свою чергу, не вчиняв жодних дій, направлених на заперечення права відповідача-2 користуватися вказаною земельною ділянкою та з урахуванням приписів ст. 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, що діяла станом на 27.07.2008 - на момент виникнення спірних правовідносин щодо поновлення дії договору оренди), суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що спірне рішення прийняте відповідачем-1 відповідно до вимог законодавства та є правомірним.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Наведені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги прокурора.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За таких обставин, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи, підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення місцевого господарського суду у даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2019 у справі №910/5710/19 - без змін.

Матеріали справи №910/5710/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 19.07.2021.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Т.І. Разіна

К.В. Тарасенко