ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2021 справа № 914/771/21

м.Львів

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Грейнсвард, м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство Салікс, м.Жидачів Львівської області

про стягнення заборгованості. Ціна позову: 542512,78 грн.

Суддя Кітаєва С.Б.

За участі секретаря Зарицької О.Р.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Салікс» про стягнення заборгованості за надані послуги у розмірі 542512,78 грн., в тому числі: 507422,72 грн. - основного боргу, 16383,66 грн. - пені, 14656,40 грн. інфляційних втрат, 4050,00 грн. - 3% річних. Позивач також просить зазначити в резолютивній частині рішення про нарахування органом (особою), яка здійснюватиме примусове виконання рішення, відсотків до моменту виконання рішення, відповідно до ч. 10 ст. 238 ГПК України .

Ухвалою суду від 05.04.2021 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» залишено без руху.

14.04.2021, за вх.№9035/21, від позивача надійшла заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 19.04.2021 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 19.05.2021.

Ухвалою суду від 19.05.2021 відкладено підготовче засідання на 02.06.2021. Призначене на 02.06.2021 підготовче засідання не відбулося, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Кітаєвої С.Б.

Ухвалою суду від 03.06.2021 суд призначив підготовче засідання на 14.06.2021, з підстав викладених в ній.

Ухвалою суду від 14.06.2021 закрито підготовче провадження у справі №914/771/21 та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.07.2021.

Позивач явки повноважного представника в судове засідання 07.07.2021 не забезпечив. Позивачем подано клопотання (вх.№11130/21 від 13.05.2021), у якому виражено прохання про розгляд справи без участі представника позивача за наявними матеріалами справи. Просить позов задоволити.

В судове засідання 07.07.2021 відповідач явки повноважного представника не забезпечив, письмового відзиву не подав, правової позиції по суті спору суду не надав. Причини неявки, не подання відзиву чи доказів не повідомлено, хоча судом належно виконано обов`язок щодо повідомлення усіх учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, зокрема відповідача.

Перелічені вище ухвали у справі судом надіслано відповідачу на його юридичну адресу, зазначені у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 81700, Львівська область, м.Жидачів, вул.Стуса, буд.30 кв.2.

30.04.2021 року поштове відправлення з штрихкодовим ідентифікатором 355 (ухвала суду від 19.04.2021) повернулося до Господарського суду Львівської області не врученим з відміткою про причини повернення «за закінченням терміну зберігання». Відмітка засвідчена підписом відповідального представника із проставленням відбитка календарного штемпеля.

Поштове відправлення з штрихкодовим ідентифікатором 892 (ухвала суду від 19.05.2021) повернулося до Господарського суду Львівської області не врученим з відміткою про причини повернення «за закінченням терміну зберігання». Відмітка засвідчена підписом відповідального представника із проставленням відбитка календарного штемпеля.

Поштове відправлення з штрихкодовим ідентифікатором 00 (ухвала суду від 03.06.2021) повернулося до Господарського суду Львівської області не врученим з відміткою про причини повернення «за закінченням терміну зберігання». Відмітка засвідчена підписом відповідального представника із проставленням відбитка календарного штемпеля.

Поштове відправлення з штрихкодовим ідентифікатором 259 (ухвала суду від 16.06.2021) повернулося до Господарського суду Львівської області не врученим з відміткою про причини повернення «за закінченням терміну зберігання». Відмітка засвідчена підписом відповідального представника із проставленням відбитка календарного штемпеля.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Як вказано у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 0870/8014/12, судом вчинено дії щодо належного повідомлення учасників справи про результати розгляду справи, шляхом направлення на їх адреси судового рішення. Повернення відділенням поштового зв`язку до суду поштового конверту з відміткою «за закінченням терміну зберігання» свідчить, що рішення не вручено з причин, що не залежать від суду, який у установленому законодавством порядку вчинив процесуальні дії.

Сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17, від 24.07.2018 у справі № 906/587/17).

Згідно із ч.2 ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. З врахуванням належного виконання обов`язку суду щодо повідомлення про час та місце проведення судового розгляду усіх учасників судового процесу, судом забезпечено учасникам судового процесу рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів та здійсненні інших процесуальних прав, визнання явки повноважних представників сторін не обов`язковою, та те, що неявка представників сторін не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін та за наявними у справі матеріалами.

Позиція позивача.

Поданий позов позивач обґрунтовує тим, що 24.11.2020 між сторонами укладено договір на транспортно-експедиційне обслуговування №241120-01, за умовами якого позивач надав відповідачу послуги на загальну суму 507422,72 грн. на підставі видаткових актів наданих послуг: №1262 від 29.11.2020, №1347 від 12.12.2020, №1373 від 16.12.2020. Оплата відповідачем не здійснено. Крім того, Позивач просить суд стягнути з відповідача 16383,66 грн. пені, 14656,40 грн. інфляційних втрат та 4050,00 грн. 3% річних.

Позиція відповідача.

Відповідач відзив на позов не подав, позовні вимоги не спростував.

Фактичні обставини справи.

24 листопада 2020 року був укладений Договір № 241120-01 (далі по тексту - Договір) між Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙНСВАРД» (далі по тексту Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «САЛІКС» (далі по тексту - Відповідач) на транспортно-експедиційне обслуговування.

Відповідно до Договору: «п. 1.1. Замовник (Відповідач) доручає, а Виконавець (Позивач) приймає на себе зобов`язання зі здійснення транспортно-експедиторського обслуговування вантажу (надалі в договорі та документах «ТЕО» або «ТЕП»).

Відповідно до п.п.2.1, 2.2, 2.3, 2.4, 2.5, 2.10 Договору, обов`язки виконавця: за заявками Замовника розробити та реалізувати оптимальну транспортну схему з перевезення вантажу, в тому числі в експортному напрямку; забезпечувати своєчасне погодження планів форми ГУ-12, електронних заявок в системі АС Месплан, на дати, погоджені з Замовником; організувати замовлення та подачу порожніх залізничних вагонів, функціонально та технічно придатних для перевезення вантажів Замовника до заявленого місця відвантаження; за інструкціями Замовника забезпечити оформлення всіх необхідних супровідних документів на вантаж, в тому числі сертифікацію та митне оформлення (при обслуговуванні експертно-імпортних вантажів); виконувати обов`язки вантажовідправника/платника тарифу по залізниці або долучати третіх осіб в якості вантажовідправника/платника тарифу; після закінчення надання послуг по окремих або згрупованих Заявках (або ж по закінченню кожного місяця, якщо однорідні послуги надаються на регулярній основі) Виконавець протягом 7 (семи) робочих днів готує та передає Замовнику Акт наданий послуг.

Відповідно до п.п.3.3, 3.4, 3.5 Договору, обов`язки замовника: своєчасно оплачує вартість наданих Замовником послуг у відповідності до даного Договору; оплачує Виконавцю всі додаткові витрати Виконавця, що виникли з вини Замовника та були заздалегідь не включені в вартість послуг; замовник зобов`язаний протягом 5 (п`яти) робочих днів розглянути та підписати акт наданих послуг, надісланий Виконавцем або надати мотивовані письмові заперечення/зауваження. Після підписання акту наданих послуг один екземпляр (в разі використання поперових документів) Замовник повинен повернути Виконавцю протягом 5 (п`яти) робочих днів. У випадку, якщо протягом зазначеного періоду Виконавець не отримає підписаний Замовником примірник акту наданих послуг або обґрунтованої відмови (заперечить), акт вважається підписаним, а послуги такими, що надані належним чином.

Відповідно до п.4.1 Договору, вартість послуг Виконавця обумовлюється у додатках до даного Договору відповідно до Заявок. Додатки можуть бути згрупованими по декільком заявкам та містять інформацію щодо обсягів та назви вантажу, станцій відправлення та призначення, строків відвантаження та ціну у вигляді комплексної ставки в перерахунку на 1 тонну, вагон чи загальної суми кожної послуги. Загальна сума договору складається з суми вартості усіх наданих послуг, яка фіксується а актах виконаних робіт. Додатки є невід`ємною частиною Договору.

Згідно п. 4.2. Договору, замовник оплачує послуги Виконавця наступним чином: - 50 % - попередня оплата послуг, але не пізніше, ніж за 3 (три) робочих дні до початку перевезення Вантажу на підставі рахунку, наданого Виконавцем, в тому числі засобами електронної пошти та/або факсу; 50 % - оплата за фактом відвантаження, але не пізніше 5 (п`яти) робочих днів від дати відвантаження та надання Виконавцем документів (рахунок, акт виконаних робіт, реєстр відвантаження), в тому числі засобами електронної пошти та/або факсу. Додатки можуть уточнювати порядок розрахунків.

Відповідно до п. 4.3. Договору, у випадку зміни діючих тарифів по розрахункам з залізницею ставки будуть переглянути за узгодженням Сторін у відповідності до п. 6.2. даного Договору.

Згідно п.п. 5.1, 5.5 Договору, Сторони несуть матеріальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за даним Договором. У разі порушення термінів оплати Послуг за даним Договором, Замовник зобов`язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Пунктом 6.2. Договору передбачено, що у випадку введення нових тарифів та ставок залізницею та транспортними підприємствами, Виконавець залишає за собою право перегляду та узгодження з Замовником вартості Послуг та порядку розрахунків з обов`язковим повідомленням Замовника у п`ятиденний строк.

28 листопада 2020 року між сторонами був підписаний Додаток № 1 до Договору, у якому узгодили наступну вартість транспортно-експедиторських послуг: Ціна (без ПДВ), грн./т - 533,33, Кількість, т. (± 5 %) - 518.350, Сума, грн. (без ПДВ) 276 451,61, сума ПДВ 55 290,32 грн. Всього (з ПДВ) 331 741,93 грн.

Остаточна вартість послуг визначається а Акті наданих послуг, складеному на підставі реєстру відвантаження.

Відповідно до цього Додатку № 1 були виконані роботи та підписаний Акт надання послуг № 1262 від 29.11.2020 року. Згідно цього Акту були надані транспортно-експедиторські послуги по відвантаженню кукурудзи в кількості 518,350 тон, на суму без ПДВ 276 451,61 грн., сума ПДВ 55 290,32 грн. Всього (з ПДВ) 331 741,93 грн.

Відповідно до даного Акту 29.11.2020 р. були виписані та надіслані Відповідачу два рахунки на оплату: № 1262 на суму з ПДВ 208 990,69 грн. та № 1372 на суму з ПДВ 122 751,23 грн. Загальна сума по двох рахунках складає 331 741,93 грн. Замовник претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має.

08 грудня 2020 року між сторонами був підписаний Додаток № 2 до Договору, у якому Сторони узгодили наступну вартість транспортно-експедиторських послуг: Ціна (без ПДВ), грн./вагон - Рухомий склад інвентарного парку: 35 658,67 грн., кількість вагонів - 3, сума (без ПДВ) 106 976,01 грн., ПДВ - 21 395,20 грн., Всього до сплати (з ПДВ) 128 371,21 грн.

Остаточна вартість послуг визначається в Акті наданих послуг, складеному на підставі реєстру відвантаження.

12 грудня 2020 р. відповідно до цього Додатку № 2 був оформлений Акт наданих послуг № 1347 про те, що Виконавцем були виконані наступні роботи (надані такі послуги): Переадресування рухомого складу та відправки вантажу - кукурудза в кількості 3 вагони, на суму (без ПДВ) - 106 976,01 грн., ПДВ - 21 395,20 грн., Всього (з ПДВ) - 128 371,21 грн. Замовник претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має.

12 грудня 2020 р. був виписаний та надісланий Відповідачу рахунок № 1347 на загальну суму з ПДВ 128 371,21 грн.

16 грудня 2020 року між сторонами був підписаний Додаток № 3, у якому Сторони узгодили наступну вартість транспортно-експедиторських послуг: Ціна (без ПДВ), грн./вагон - Рухомий склад інвентарного парку: 13 141,55 грн., кількість вагонів - 3, сума (без ПДВ) 39 424,65 грн., ПДВ - 7 884,93 грн., Всього до сплати (з ПДВ) 47 309,58 грн.

Остаточна вартість послуг визначається в Акті наданих послуг, складеному на підставі реєстру відвантаження.

Відповідно до цього Додатку № 3 16 грудня був оформлений Акт наданих послуг № 1373 про те, що Виконавцем були виконані наступні роботи (надані такі послуги): Транспортно-експедиторські послуги в кількості 3 вагони, на суму (без ПДВ) - 13 141,55 грн., ПДВ - 7 884,93 грн., Всього (з ПДВ) - 47 309,58 грн. Замовник претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має. 16 грудня 2020 р. був виписаний та надісланий Відповідачу рахунок № 1373 на загальну суму з ПДВ 47 309,58 грн. Загальна сума за Актами надання послуг складає: 422 852,27 грн., сума ПДВ 20 % - 84 570.45 грн., разом з ПДВ - 507 422,72 грн.

Станом на дату подання позову сума заборгованості Відповідача перед Позивачем становила 507 422,72 грн.

Між Позивачем та Відповідачем був підписаний Акт звірки взаємних розрахунків за період 4 квартал 2020, відповідно до якого заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 507 422,72 грн.

Відповідачем на адресу Позивача надісланий гарантійний лист № 3 від 17.02.2021, в якому Відповідач повідомляє, що сума боргу, яка станом на 17.02.2021 становить 507 422,72 грн. буде погашена до 15.03.2021 та запропонований графік оплати заборгованості: до 26.02.2021 - 100 000,00 грн.; до 09.03.2021 - 150 000,00 грн.; до 15.03.2021 - 257 422,72 грн.

Належних та допустимих доказів врегулювання сторонами питання про розстрочку сплати заборгованості за пропонованим відповідачем графіком матеріали справи не містять.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 507422,72 грн. основного боргу, 16383,66 грн. пені, 14656,40 грн. інфляційних втрат та 4050,00 грн. 3% річних.

Оцінка суду.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором транспортного експедирування.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів; транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування; експедитор (транспортний експедитор) - суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування; клієнт - споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), який за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг та оплачує їх, включаючи плату експедитору.

Відповідно до частини 1 статті 929 Цивільного кодексу України та статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до абзацу 1 статті 11 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитор зобов`язаний надавати транспортно-експедиторські послуги згідно з договором транспортного експедирування і вказівками клієнта, погодженими з експедитором у встановленому договором порядку.

Згідно з абзацом 2 статті 12 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" клієнт зобов`язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Статтею 931 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних випадках ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт надання позивачем відповідачу узгоджених послуг та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати отриманих послуг підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 507422,72 грн.

У відповідності із ст.ст. 610, 611, ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з ч. 2 статті 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Стаття 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" визначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

У п. 5.5 договору сторони погодили, що у разі порушення термінів оплати послуг за даним договором, замовник зобов`язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до п.2.5. постанови Пленуму ВГСУ №14 від 17.12.13р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Згідно з пунктом 1.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» № 14 від 17.12.2013 р.: … з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Відтак, у зв`язку з вищенаведеним, враховуючи, що по Акту надання послуг №1262 від 29.11.2020 на суму 331741,93 грн. останнім днем строку з оплати наданих послуг є 04.12.2020, і, відповідно 05.12.2020 є першим днем прострочення виконання зобов`язання для відповідача.

По Акту надання послуг №1347 від 12.12.2020 на суму 128371,21 грн. останнім днем строку з оплати наданих послуг є 18.12.2020, і відповідно 19.12.2020 є першим днем прострочення виконання зобов`язання для відповідача.

По Акту надання послуг №1373 від 16.12.2020 на суму 47309,58 грн. останнім днем строку з оплати наданих послуг є 23.12.2020, і відповідно 24.12.2020 є першим днем прострочення виконання зобов`язання для відповідача.

Здійснивши перерахунок по акту №1262 від 29.11.2020 суд встановив, що з 05.12.2020 по 18.03.2021 (кінцева дата подання розрахунку визначена позивачем) від суми боргу 331741,93 грн сума пені становить 11455,79 грн.

Здійснивши перерахунок по акту від 12.12.2020 від суми боргу 128371,21 грн за період з 19.12.2020 по 18.03.2021 (кінцева дата подання розрахунку визначена позивачем), суд встановив, що сума пені становить 3843,70 грн;

Здійснивши перерахунок по акту №1373 від 16.12.2020 за період з 24.12.2020 по 18.03.2021 (кінцева дата подання розрахунку визначена позивачем), суд встановив, що сума пені становить 1338,99 грн

Відтак загальна сума пені становить 16638,48 грн.

Однак, у відповідності до ст.46 ГПК України, позивач із заявами до суду не звертався, відтак задоволенню підлягає нарахована позивачем сума пені у розмірі 16383,66 грн.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Судом враховано, що при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому, сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Судом проведено перерахунок заявлених до стягнення 3% річних, за періоди прострочення виконання грошових зобов`язань з оплати вартості наданих послуг по вищеперелічених актах та встановлено, що загальний розмір 3% річних становить 4113,35 грн. За перерахунком суду інфляційні втрати склали 23669,06 грн.

Однак, у відповідності до ст.46 ГПК України, позивач із заявами до суду не звертався, відтак задоволенню підлягають вимоги про інфляційних втрат у розмірі 14656,40 грн. та 3% річних у сумі 4050,00 грн.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України). Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.5 ст.236 ГПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, хоч йому було створено усі можливості для надання заперечень, судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю і до стягнення з відповідача належить сума заборгованості 542512,78 грн., з якої: 507422,72 грн. основного боргу, 16383,66 грн. пені, 14656,40 грн. інфляційних втрат та 4050,00 грн. 3% річних.

Крім цього, у позовній заяві позивач просить суд зазначити в резолютивній частині рішення про нарахування органом (особою), яка здійснюватиме примусове виконання рішення, відсотків до моменту виконання рішення, відповідно до ч. 10 ст. 238 ГПК України за такою формулою: (СОБ х 13 х КДП) : КДР : 100 = сума процентів, де: СОБ - сума основного боргу, простроченого боржником за наказом, виданим на виконання цього рішення; 13 - розмір процентів; КДП - кількість днів прострочення сплати суми основного боргу за період: з 19.03.2021 року і до моменту виконання цього рішення в частині сплати основного боргу; КДР - кількість днів у році, у якому нараховуються проценти, і стягнути отриману суму процентів з відповідача.

Стаття 238 ГПК України визначає зміст судового рішення та встановлює, що саме повинно/може бути зазначено в судовому рішенні.

Згідно приписів ч.10 ст.238 ГПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Тобто, вимога про зазначення в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення не є самостійною позовною вимогою немайнового характеру, яка повинна оплачуватись судовим збором в розумінні норм ГПК України, оскільки вказана вимога заявляється безпосередньо не до відповідача у справі, а є за своєю правовою природою клопотанням позивача заявленими до суду про використання останнім передбаченого ч.10 ст.238 ГПК України відповідного права.

Таким чином, зазначаючи в тексті судового рішення про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення, суд лише використовує своє право на вчинення дій встановлене ч.10 ст.238 ГПК України.

Остаточна сума відсотків у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Вказана норма убезпечує особу, на користь якої ухвалено рішення, від повторних звернень до суду з вимогами про стягнення нарахування після ухвалення рішення.

Відповідно до ч.ч.11, 12 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі. До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

З урахуванням викладеного, та враховуючи, що договором №241120-01 від 24.11.2020 не встановлено іншого розміру процентів за порушення грошового зобов`язання, ніж 3% річних від простроченої суми, передбаченого ст.625 ЦК України, то суд на підставі ч. 10 ст. 238 ГПК України вважає за необхідне зазначити в рішенні суду про нарахування 3 % річних з 19.03.2021 року, до моменту виконання рішення з урахуванням вимог законодавства України, що регулюють таке нарахування (ст. 625 ЦК України). За наведеного клопотання позивача підлягає до задоволення частково.

Судові витрати.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відшкодування витрат позивача на оплату судового збору покладається на відповідача повністю.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 7, 12, 13, 14, 73, 74, 76-80, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство Салікс (81700, Львівська область, м.Жидачівський район, м.Жидачів, вул.Стуса, буд.30 кв.2; ідентифікаційний код 37734724) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Грейнсвард (03038, м.Київ, вул.Івана Федорова, буд.32 літ.А, 3 поверх; ідентифікаційний код 41564379) 507422,72 грн. основного боргу, 16383,66 грн. пені, 14656,40 грн. інфляційних втрат та 4050,00 грн. 3% річних, 8137,70 грн. судового збору.

3. Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати проценти за такою формулою: (СОБ х 3 х КДП) : КДР : 100 = сума процентів, де СОБ сума основного боргу, простроченого Товариством з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство Салікс (81700, Львівська область, м.Жидачівський район, м.Жидачів, вул.Стуса, буд.30 кв.2; ідентифікаційний код 37734724); 3 розмір процентів; КДП кількість днів прострочення сплати Товариством з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство Салікс (81700, Львівська область, м.Жидачівський район, м.Жидачів, вул.Стуса, буд.30 кв.2; ідентифікаційний код 37734724) суми основного боргу за період з 19.03.2021р. і до моменту виконання цього рішення в частині сплати основного боргу, КДР кількість днів у році, у якому нараховуються проценти, і стягнути отриману суму процентів з Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство Салікс (81700, Львівська область, м.Жидачівський район, м.Жидачів, вул.Стуса, буд.30 кв.2; ідентифікаційний код 37734724) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Грейнсвард (03038, м.Київ, вул.Івана Федорова, буд.32 літ.А, 3 поверх; ідентифікаційний код 41564379).

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення виготовлено 19.07.2021.

Суддя С.Б. Кітаєва