РІШЕННЯ

Іменем України

14 липня 2021 року м. Чернігів справа № 927/472/21

Господарський суд Чернігівської області у складі судді А.С. Сидоренка, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами позовну заяву
за позовом Державної установи «Роменська виправна колонія (№ 56)» 42073, с. Перехрестівка Роменського району Сумської області, вул. Вишнева, 19 ()
До Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерний центр «Імпульс»
16600, м. Ніжин Чернігівської області, вул. Незалежності, 42
про стягнення 16 800 грн. 00 коп.

ВСТАНОВИВ:

11 травня 2021 року до Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява Державної установи «Роменська виправна колонія (№ 56)» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерний центр «Імпульс» про стягнення 16 800,00 грн., сплачених останньому позивачем за товар, поставлений згідно договору № 20/067/Г-371 від 24.11.2020 та переданий відповідачеві на відповідальне зберігання згідно договору № Г-372 відповідального зберігання від 24.11.2020.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повернення на першу вимогу майна, переданого йому на відповідальне зберігання.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 17.05.2021:

прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі;

постановлено здійснювати розгляд позовної заяви за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами;

встановлено процесуальний строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали;

встановлено процесуальні строки: для подання позивачем відповіді на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відзиву; для подання відповідачем заперечення протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив;

роз`яснено сторонам, що клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Вказана вище ухвала суду від 17.05.2021 отримана сторонами, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень № 680 та № 698.

Процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Процесуальним правом на подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін останні не скористались.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Державна установа «Роменська виправна колонія (№ 56)» зареєстрована 29.11.1999, про що у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесені відомості за № 0000189.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інженерний центр «Імпульс» зареєстроване в якості суб`єкта господарювання 09.09.2002, про що у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесені відомості за № 0000165.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності з ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 173 175 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Майново господарськими визнаються цивільно правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

24 листопада 2020 року між Державною установою «Роменська виправна колонія (№ 56)» (Покупець) в особі начальника Фурси Олександра Юрійовича та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інженерний центр «Імпульс» (Постачальник) в особі директора ОСОБА_1 був укладений договір № 20/067/Г-371 (надалі Договір № 20/067/Г-371).

За умовами Договору № 20/067/Г-371 (п. 1.1, 1.2, 3.1- 3.3, 4.1, 5.1, 5.2, 6.1, 6.3, 6.4, 10.1, 10.2, 11.3), Постачальник зобов`язався в 2020 році виготовити та поставити Покупцеві товар, зазначений в п. 1.2 цього Договору, а Покупець прийняти і оплатити товар згідно з умовами цього договору (Код ДК 021:2015: 35120000-1 - Системи та пристрої нагляду та охорони.

Найменування товару - Сповіщувач ємнісний СЄ-2 ТУ У 31.6-9:2011. Кількість товару 1 (одна) штука.

Постачальник повинен поставити Покупцеві товар, якість якого відповідає вимогам ТУ У 31.6-9:2011.

Порядок якісної і кількісної прийомки товару регулюється Інструкціями про порядок прийомки продукції виробничого призначення за кількістю і якістю від 15.0.1965 № П-6, від 25.04.1996 № П-7 відповідно.

Ціна за одиницю Товару визначається у специфікації (Додаток № 1).

Ціна сповіщувача ємнісного СЄ-2 становить 16 800,00 гривень (шістнадцять тисяч вісімсот гривень 00 копійок), у т.ч. ПДВ 2 800,00 гривень (дві тисячі вісімсот гривень 00 копійок). Ціна на товар встановлюється в національній валюті України.

Загальна сума поставки за цим Договором становить 16 800,00 гривень (шістнадцять тисяч вісімсот гривень 00 копійок), у т.ч. ПДВ 2 800,00 гривень (дві тисячі вісімсот гривень 00 копійок). Ціна Договору включає в себе вартість самого товару, його упаковки, маркування, доставки, ПДВ 2 800,00 гривень (дві тисячі вісімсот гривень 00 копійок), усі податки та збори, що сплачуються або мають бути сплачені щодо поставленого товару.

Розрахунок за цим Договором проводиться шляхом оплати Покупцем загальної суми поставки за цим Договором, зазначеної у п. 3.2, протягом 10 банківських днів після отримання Покупцем товару, на підставі накладної, що підтверджує передачу товару Покупцеві, а також пред`явлення Постачальником рахунку на оплату.

Постачальник протягом 30 діб після підписання Сторонами даного Договору виготовляє товар та передає його разом з накладною та рахунком перевізнику для доставки Покупцю за адресою: АДРЕСА_1 .

Покупець в день отримання товару від перевізника підписує накладну на товар та відправляє її разом з довіреністю Постачальнику.

Покупець зобов`язався своєчасно та повному обсязі сплатити за товар, що постачається, згідно з умовами цього Договору.

Постачальник зобов`язався, зокрема забезпечити виготовлення та поставку товару у строк, встановлений цим Договором.

Постачальник має право, зокрема своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за поставлений товар.

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 31 грудня 2020 року, а в частині зобов`язань до їх повного виконання.

Цей Договір укладається і підписується у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу.

Цей Договір складений у двох оригінальних примірниках українською мовою по одному примірнику для кожної із Сторін. Обидва примірника Договору мають однакову юридичну силу.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами був складений, підписаний та скріплений їх печатками додаток № 1 до Договору № 20/067/Г-371 Специфікація, згідно якої предметом поставки є Сповіщувач ємнісний СЄ-2 ТУ У 31.6-9:2011; код класифікатора: ДК 021:2015: 35120000-1; од. виміру: шт.; ціна з ПДВ: 16 800,00 грн.; кількість: 1; сума з ПДВ 16 800,00 грн.; ПДВ 20% (грн.): 2 800,00.

На виконання умов Договору № 20/067/Г-371 згідно видаткової накладної № ІЦ-0000042 від 24.11.2020 відповідач поставив позивачеві товар на суму 16 800,00 грн.

Факт отримання позивачем поставленого товару підтверджується підписом його уповноваженої особи на вказаній вище видатковій накладній, скріплений печаткою юридичної особи.

Позивач, в свою чергу, на виконання взятих на себе зобов`язань платіжним дорученням № 825 від 24.11.2020 перерахував відповідачеві грошові кошти в сумі 16 800,00 грн.

Згідно ст. 334 Цивільного кодексу України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.

Отже, після передання відповідачем сповіщувача ємнісного СЄ-2 позивачеві, що підтверджується видатковою накладною № ІЦ-0000042 від 24.11.2020, останній набув право власності на товар, який є предметом Договору № 20/067/Г-371.

24 листопада 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інженерний центр «Імпульс» (Зберігач) в особі директора ОСОБА_1 та Державною установою «Роменська виправна колонія (№ 56)» (Поклажодавець) в особі начальника Фурси Олександра Юрійовича був укладений договір № Г-372 відповідального зберігання (надалі Договір № Г-372).

За умовами Договору № Г-372 (п. 1.1, 1.2, 2.1, 3.1, 3.2, 6.1, 6.3, 7.1), Поклажодавець передав, а Зберігач прийняв на відповідальне безоплатне зберігання згідно Акту приймання-передачі товарів (Додаток до договору), який є невід`ємною частиною договору, наступне майно:

Сповіщувач ємнісний СЄ-2 ТУ У 31.6-9:2011;

од. виміру: шт.;

кількість: 1;

ціна з ПДВ, грн.: 16 800,00;

сума з ПДВ, грн.: 16 800,00;

всього, з ПДВ: 16 800,00.

Місце зберігання: м. Ніжин Чернігівської області, вул. Незалежності, 42.

Зберігач зобов`язався:

прийняти всі необхідні міри для забезпечення зберігання майна в належному стані в період дії цього договору;

нести відповідальність за втрату або ушкодження майна Поклажодавця, що знаходиться у нього, незалежно від причин ушкодження або втрати з моменту одержання майна від Поклажодавця до закінчення терміну його зберігання;

повернути майно Поклажодавцю по першій вимозі.

Поклажодавець зобов`язався надати Зберігачеві майно в день підписання цього договору.

Поклажодавець має право у будь-який час вимагати у Зберігача повністю або частково майно, яке знаходиться на зберіганні.

Усі додатки до цього договору є його невід`ємними частинами.

Договір складений у двох екземплярах по одному для кожної із Сторін.

Цей договір вступає в силу з моменту підписання та діє до 31.03.2021.

24.11.2020 сторонами був складений, підписаний та скріплений печатками сторін акт приймання-передачі товару на відповідальне зберігання (додаток до Договору № Г-372), згідно якого Поклажодавець передав, а Зберігач прийняв на відповідальне зберігання товар за кількістю та по якості, а саме:

найменування: Сповіщувач ємнісний СЄ-2 ТУ У 31.6-9:2011;

од. виміру: шт.;

кількість: 1;

ціна з ПДВ, грн.: 16 800,00;

сума з ПДВ, грн.: 16 800,00;

всього, з ПДВ: 16 800,00.

За змістом ст. 936, 938, 942, 949, 953 Цивільного кодексу України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення.

Зберігач зобов`язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі.

Зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.

Зберігач зобов`язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

Таким чином, укладений між сторонами Договір № Г-372 за своєю правовою природою є договором зберігання.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Матеріалами справи підтверджується те, що сторони належним чином виконали умови Договору № Г-372 в частині передачі приймання на зберігання майна.

Вказаними вище приписами чинного законодавства України (ст. 949, 953 Цивільного кодексу України), як і умовами Договору № Г-372 (п.п. 2.1.3 п. 2.1 р. 2) передбачений обов`язок Зберігача (відповідача) повернути майно Поклажодавцю (позивачу) на першу його вимогу.

Як свідчать матеріали справи, позивач звертався до відповідача з проханням (від 05.03.2021 № 8/792) повернути ємнісний сповіщувач СЄ-2 ТУ У 31.6-9:2011, оскільки останній є необхідним для модернізації комплексу технічних засобів охорони під проведення заходів з підготовки технічних засобів охорони до експлуатації в літніх умовах 2021 року.

У відповідь на лист позивача відповідач листом від 09.03.2021 № 27 повідомив про те, що згідно з ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 15 лютого 2021 року Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань в межах проведення кримінального провадження № 0000033 від 18.01.2021 проведено вилучення обладнання, повернення якого передбачено в межах виконання договору відповідального зберігання від 24 листопада 2020 року № Г-372; терміни повернення товариству відповідного майна є невизначеними.

В подальшому позивач звернувся до відповідача з вимогою (від 11.03.2021 № 9/831) відшкодувати вартість втраченого майна, перерахувавши грошові кошти в сумі 16 800,00 грн.

Листом від 28.04.2021 відповідач повторно проінформував позивача про вилучення відповідного майна та гарантував його передачу установі в найкоротші строки після повернення його товариству слідчими органами.

За правилами ст. 74, 76, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як вже зазначалось вище, відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву у зв`язку з чим дана справа вирішується за наявними в ній матеріалами.

Будь яких належних і допустимих доказів того, що Державним бюро розслідувань дійсно були вилучені предмети передані позивачем на зберігання відповідачеві останній не надав; при цьому зобов`язання щодо повернення майна позивачеві на першу його вимогу відповідач не виконав.

Статтями 224 226 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, зокрема вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства. При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

Учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов`язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб`єктам, - зобов`язаний відшкодувати на вимогу цих суб`єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі. У разі невиконання зобов`язання про передачу їй індивідуально визначеної речі (речей, визначених родовими ознаками) управнена сторона має право вимагати відібрання цієї речі (речей) у зобов`язаної сторони або вимагати відшкодування останньою збитків.

За змістом ст. 950, 951 Цивільного кодексу України, за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах.

Збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем, зокрема у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості.

Як вже було вказано вище і як підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, вартість спірного майна становить 16 800,00 грн.

За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

За правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання до суду даної позовної заяви позивачем було сплачено 2 270,00 грн судового збору, який покладається на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. 173 175, 193, 224-226 Господарського кодексу України, ст. 11, 202, 205, 526, 530, 626, 629, 936, 938, 942, 949, 950, 951, 953 Цивільного кодексу України, ст. 123, 129, 165, 233, 238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов Державної установи «Роменська виправна колонія (№ 56)» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерний центр «Імпульс» про стягнення 16 800 грн. 00 коп. задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерний центр «Імпульс» (16600, м. Ніжин Чернігівської області, вул. Незалежності, 42; код 14219908) на користь Державної установи «Роменська виправна колонія (№ 56)» (42073, с. Перехрестівка Роменського району Сумської області, вул. Вишнева, 19; код 08565078) 16 800 грн. 00 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерний центр «Імпульс» (16600, м. Ніжин Чернігівської області, вул. Незалежності, 42; код 14219908) на користь Державної установи «Роменська виправна колонія (№ 56)» (42073, с. Перехрестівка Роменського району Сумської області, вул. Вишнева, 19; код 08565078) 2 270 грн 00 коп. судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, шляхом подання апеляційної скарги через місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено та підписано 14.07.2021.

Суддя А.С.Сидоренко