ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2021 справа № 914/1219/21

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Трускавецького В. П., розглянувши по суті справу

за позовом: Служби автомобільних доріг у Львівській області, м. Львів,
до відповідача:Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», м. Львів,
про: відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 37'560,00 грн.
Представники сторін не викликались (не повідомлялись).
1. Судові процедури.

1.1. На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Службою автомобільних доріг у Львівській області до Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 37'560,00 грн.

1.2. Ухвалою суду від 12.05.2021 позовну заяву прийнято та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників процесу.

Ухвалу про відкриття провадження у справі позивач та відповідач отримали 17.05.2021, що підтверджується перевіркою відстеження поштових повідомлення із сайту Укрпошти 695, 601). Реєстр згрупованої поштової кореспонденції, згідно з яким судом направлялась поштова кореспонденція, долучено до матеріалів справи.

Таким чином, суд констатує, що сторони є належним чином повідомлені про розгляд їхньої справи у суді та мали можливість передбачену законом на реалізацію своїх прав та виконання обов`язків, з урахуванням сформованої позиції судів вищих інстанцій щодо належного повідомлення учасників процесу.

1.3. Відповідно до частин п`ятої та восьмої статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Статтею 248 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

1.4. Водночас, суд враховує, що серед принципів господарського судочинства є, зокрема, верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, розумність строків розгляду справи судом.

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

1.5. Отже, враховуючи належне повідомлення сторін про судовий розгляд справи, неподання відповідачем відзиву на позовну заяву та достатність доказів наявних у матеріалах справи для вирішення спору по суті, з урахуванням закінчення строків розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду спору по суті.

Частиною дев`ятою статті 165 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

2. Аргументи сторін.

2.1. У позовній заяві Служба автомобільних доріг у Львівській області вказує що впродовж 2019 року ними сплачено ОСОБА_1 належні йому кошти у сумі 37'560,00 грн за сторонній догляд та побутове обслуговування на підставі рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25.06.2014 у справі № 459/5261/13-ц. Враховуючи наведене, позивач зазначає про виникнення збитків у розмірі 37'560,00 грн, завданих йому внаслідок виплат відшкодування стягувачу - М. Р. Равлику.

2.2. Відповідач ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» відзив на позов не подав, проти позову не заперечив.

3. Обставини справи.

3.1. 31 травня 2005 року Службою автомобільних доріг у Львівській області, як Замовником, та ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», як Підрядником, укладено Контракт № 1-МЕ на виконання робіт з поточного ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування. Внаслідок неналежного виконання працівником філії «Жовківська ДЕД» ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» ОСОБА_2 своїх посадових обов`язків та відповідно умов зазначеного Контракту, на закріпленій за ним автомобільній дорозі загального користування Т-03-05 Володимир-Волинський-Червоноград-Жовква 07.03.2006 відбулась ДТП, що призвела до заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_3 .

3.2. Постановою Сокальського районного суду Львівської області від 21.04.2008 винним визнано ОСОБА_2 , який неналежно виконував свої посадові обов`язки на закріпленій за ним ділянці автомобільної дороги загального користування на відрізку якої сталася ДТП. Проте, останнього звільнено від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію».

3.3. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 25.06.2014 у справі № 459/5261/13-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 05.02.2015, вирішено стягнути зі Служби автомобільних доріг у Львівській області на користь гр. ОСОБА_3 відшкодування матеріальної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я в результаті вчинення правочину, та стягнути додаткові витрати на сторонній догляд і побутове обслуговування, а саме: - по 1/2 мінімального розміру заробітної плати на постійний сторонній догляд на ним та 1/4 мінімального розміру заробітної плати на його побутове обслуговування, щомісяця, з 01 листопада 2013 року, довіку та зміни законодавства.

На виконання вищезазначеного рішення суду, відповідно до Постанов Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 27.04.2016 про поновлення виконавчих проваджень ВП № 46948970 та ВІІ № 46948407, а також листа Франківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області від 08.02.2019 № 1616, Службою автомобільних доріг у Львівській області протягом 2019 року сплачено на користь ОСОБА_3 кошти в сумі 37?560,0 грн, що підтверджується копіями платіжних доручень:

- № 797 від 11.02.2019 на суму 2?086,50 грн;

- № 806 від 28.02.2019 на суму 2?086,50 грн;

- № 841 від 29.03.2019 на суму 2?086,50 грн;

- № 885 від 26.04.2019 на суму 2?086,50 грн;

- № 6 від 31.05.2019 на суму 2?086,50 грн;

- № 43 від 26.06.2019 на суму 2?086,50 грн;

- № 72 від 31.07.2019 на суму 2?086,50 грн;

- № 80 від 30.08.2019 на суму 2?086,50 грн;

- № 105 від 30.09.2019 на суму 2?086,50 грн;

- № 135 від 31.10.2019 на суму 2?086,50 грн;

- № 163 від 02.12.2019 на суму 2?086,50 грн;

- № 227 від 26.12.2019 на суму 2?086,50 грн;

- № 796 від 11.02.2019 на суму 1?043,50 грн;

- № 805 від 28.02.2019 на суму 1?043,50 грн;

- № 840 від 29.03.2019 на суму 1?043,50 грн;

- № 884 від 26.04.2019 на суму 1?043,50 грн;

- № 5 від 31.05.2019 на суму 1?043,50 грн;

- № 44 від 26.06.2019 на суму 1?043,50 грн;

- № 71 від 31.07.2019 на суму 1?043,50 грн;

- № 79 від 30.08.2019 на суму 1?043,50 грн;

- № 104 від 26.09.2019 на суму 1?043,50 грн;

- № 134 від 31.10.2019 на суму 1?043,50 грн;

- № 164 від 02.12.2019 на суму 1?043,50 грн,

- № 226 від 26.12.2019 на суму 1?043,50 грн.

3.4. Попередньо, позивач звернувся до відповідача із претензією за вих. № 01н-2205/01-06 від 13.05.2020, у якій вимагав добровільно задовольнити обґрунтовані вимоги заявника щодо відшкодування завданої шкоди. Проте, відповідь на претензію Відповідачем не надана та шкода не відшкодована.

3.5. Враховуючи наведене, позивач звернувся до суду із позовом про відшкодування 37?560,00 грн шкоди в порядку регресу.

4. Позиція суду.

4.1. Відповідно до статті 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг належить передача права на експлуатаційне утримання доріг іншим юридичним особам.

31.12.2005 між Службою автомобільних доріг у Львівській області, як Замовником (Позивач у справі), та Дочірнім підприємством «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», як Підрядником (Відповідач у справі) було укладено Контракт на виконання робіт з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення в 1 кварталі 2006 року №1-МЕ.

Відтак, між сторонами у справі виникли зобов`язання на підставі Договору в силу пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України. Згідно зі статтею 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

4.2. Згідно з статтею 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (Підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати роботи за завданням другої сторони (Замовника), Замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до зазначеного Контракту підрядник виконує на свій ризик, власними силами і залученими силами та засобами роботи, передбачені «Технічними правилами ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування України» П-Г.1-218-113-97, ВБН В.3.2-218-182-2003, ДСТУ-3587-97 «Вимоги до експлуатаційного стану» та інших діючих стандартів і законодавчих документів, здає в обумовлені строки роботи, що виконані за поточний місяць, а замовник приймає виконані роботи і здійснює їх фінансування в межах коштів, виділених розпорядником.

Згідно із п. 4.1. Стандартів організації України (СОУ 42.1-5:2013) експлуатаційне утримання - це комплекс заходів направлених на забезпечення споживчих властивостей автомобільних доріг, що безпосередньо відповідають інтересам користувачів та чинним нормам згідно з Законами України «Про автомобільні дороги», «Про автомобільний транспорт», «Про дорожній рух» та Постанови Кабінету Міністрів України «Про правила дорожнього руху».

Роботи з експлуатаційного утримання автомобільних доріг і дорожніх споруд включають технічний нагляд за дорогою, дорожніми спорудами та смугою відводу для своєчасного виявлення та усунення дефектів, забезпечення роботи елементів дороги і споруд в різні періоди року, утримання їх в експлуатаційному стані згідно з ДСТУ 3587-97, зимове утримання згідно з П Г.1-218-118:2005, інженерно-технічні та аварійні роботи.

Згідно розділу 5 СОУ 42.1-5:2013 одним із видів робіт з експлуатаційного утримання є ліквідація пошкоджень, руйнувань та деформацій покриття доріг (ямковість, просадки, здиблення тощо).

Також згідно наказу Державної служби автомобільних доріг України № 284 від 19.07.2006 «Інструкція із складання звітності за формою №Д-1 «Звіт про ремонт і утримання автомобільних доріг загального користування» експлуатаційне утримання визначено як комплекс заходів щодо технічного нагляду та утримання автомобільних доріг загального користування.

Крім цього, в пункті 11 Розділу ІІ Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 №198, власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух.

4.3. Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, положення якої є аналогічні до положень ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначеним Контрактом, а саме підпунктами 9.1.1, 9.1.3, передбачено, що підрядник несе відповідальність за забезпечення згідно з вимогами Закону України «Про дорожній рух» безперешкодних та безпечних умов руху транспорту на мережі доріг, закріплених за ним для виконання робіт, нанесення збитків, заподіяних фізичним та юридичним особам при виникненні ДТП, пов`язаних з незадовільними дорожніми умовами, що вирішується в судовому порядку при наявності вини.

За умовами ст. 12 Закону України «Про дорожній рух» забезпечення безпеки дорожнього руху полягає, зокрема, у здійсненні заходів для своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, а також відновлення безпечних умов для руху; позначенні місця виконання робіт, місця, де залишено на дорозі, вулиці, залізничному переїзді машини і механізми, будівельні матеріали тощо, відповідними дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами, а в темний час доби і при тумані - сигнальними вогнями, передбаченими діючими нормами; виявленні аварійно-небезпечних ділянок та місця концентрації дорожньо-транспортних подій та забезпечувати здійснення у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення умов та організації дорожнього руху для забезпечення його безпеки.

4.4. Відповідно до положень ч. 1 ст. 228 ГК України, учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу. Державні (комунальні) підприємства за наявності підстав зобов`язані вжити заходів щодо стягнення в порядку регресу збитків з інших суб`єктів господарювання або стягнути збитки з винних працівників підприємства відповідно до вимог законодавства про працю.

Приписами ч. 1 ст. 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Як вбачається з даної норми закону, право регресу, під яким розуміється право особи, що відшкодувала шкоду, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого завдано шкоди, може бути застосовано у випадках, коли особа завдавача шкоди та особа, яка несе відповідальність за завдану шкоду, не співпадають.

Частиною 1 ст. 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завданку їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Обставини, встановлені рішенням в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 75 ГПК України).

Враховуючи те, що постановою Сокальського суду Львівської області від 21.04.2008 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 288 КК України, рішенням Червноградського міського суду Львівської області від 25.06.2014 у справі № 459/5261/13-ц, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 05.02.2015 вирішено стягнути зі Служби автомобільних доріг у Львівській області на користь громадянина ОСОБА_3 відшкодування матеріальної шкоди та стягнути додаткові витрати на сторонній догляд і побутове обслуговування, а також те, що такі стягнення відшкодовані потерпілому позивачем, то в останнього виникає право на відшкодування шкоди в порядку регресу з ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України, працівником якого є особа, з чиєї вини сталась дорожньо-транспортна пригода.

Відтак, з огляду на фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, здійснивши перевірку наданих позивачем розрахунків, суд зазначає, що такі розрахунки є обґрунтованими, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

4.5. Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

5. Судові витрати.

5.1. Пунктом 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з Відповідача підлягає до стягнення 2'270,00 грн відшкодування витрат на оплату судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 12, 13, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247 - 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (79053, місто Львів, вулиця Володимира Великого, будинок 54; ідентифікаційний код 31978981) на користь Служби автомобільних доріг у Львівській область (місто Львів, вулиця Володимира Великого, будинок 54; ідентифікаційний код 25253009) 37'560,00 грн відшкодування шкоди в порядку регресу та 2?270,00 грн відшкодування витрат на оплату судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.П. Трускавецький