ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1059/21

Суддя Конюх О.В., при секретарі судового засідання Манілець А.В., розглянувши у порядку загального позовного провадження господарську справу

за позовом фермерського господарства «Липоворізьке», с. Липів Ріг Ніжинського району Чернігівської області,

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Бориспільський комбікормовий завод», м. Бориспіль Київської області,

про стягнення 4 142 752,96 грн.

за участю представників:

від позивача: Прокопов П.С., адвокат, ордер від 09.04.2021 серія АА № 060778;

від відповідача: не з`явився;

СУТЬ СПОРУ:

позивач фермерське господарство «Липоворізьке», с. Липів Ріг Ніжинського району Чернігівської області (далі по тексту ФГ «Липоворізьке»), звернувся до господарського суду Київської області з позовом від 24.03.2021 до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Бориспільський комбікормовий завод», м. Бориспіль Київської області (далі по тексту ТОВ «Бориспільський комбікормовий завод»), в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 4 142 752,96 грн., з яких: 3 701 567,00 грн. основного боргу за товар, поставлений за період липень 2019 - жовтень 2020 за договором поставки пшениці від 14.03.2019 № 25/БКЗ, крім того, розраховані станом на 24.03.2021 пеню у сумі 185 078,35 грн., інфляційні втрати у сумі 190 012,76 грн. та три проценти річних у сумі 66 094,85 грн., а також просить суд покласти на відповідача відшкодування судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки пшениці від 14.03.2019 № 25/БКЗ щодо своєчасної та повної оплати поставленого товару, у зв`язку з чим утворилась прострочена заборгованість 3 701 567,00 грн., за наявності якої позивач також нарахував та заявив до стягнення пеню (пункт 6.4 договору), 3% річних та інфляційні втрати (ст. 625 ЦК України).

Ухвалою господарського суду Київської області від 14.04.2021 позовну заяву ФГ «Липоворізьке» до ТОВ «Бориспільський комбікормовий завод» прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 911/1059/21 у порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 24.05.2021.

24.05.2021 на електронну адресу господарського суду Київської області надійшло клопотання представника позивача без номеру та дати про відкладення розгляду справи.

У підготовче судове засідання 24.05.2021 представники сторін не з`явились. Залучені до матеріалів справи рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень свідчать про те, що позивач та відповідач копію ухвали суду від 14.04.2021 про відкриття провадження отримали 22.04.2021 та 27.04.2021 відповідно. Відтак сторони належним чином завчасно були повідомлені судом про дату, час та місце проведення судового засідання.

Ухвалою господарського суду Київської області від 24.05.2021 підготовче судове засідання відкладено на 14.06.2021.

Копію ухвали від 24.05.2021 відповідач отримав 01.06.2021, відтак про судове засідання 14.06.2021 був повідомлений судом належним чином завчасно.

У підготовче судове засідання 14.06.2021 з`явився представник позивача. Відповідач свого уповноваженого представника в судове засідання повторно не направив, про причини нез`явлення суд не повідомив, відзив на позов не подав.

Оскільки відповідач належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце проведення судового засідання, розгляд справи у підготовчому судовому засіданні відкладався, суд провів підготовче засідання за відсутності представників відповідача.

Ухвалою господарського суду Київської області від 14.06.2021 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.06.2021.

У судове засідання 29.06.2021 з`явився представник позивача. Відповідач свого уповноваженого представника у судове засідання повторно не направив, про причини нез`явлення суд не повідомив.

Копія ухвали від 14.06.2021 була направлена відповідачу на адресу, яка вказана у позовній заяві, та яка відповідає місцезнаходженню відповідача згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (м. Бориспіль, вул. Привокзальна 46). Рекомендоване поштове відправлення повернулось на адресу суду із відміткою підприємства зв`язку від 23.06.2021 про відсутність адресата.

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали у порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно до частини 3 вказаної статті, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання незалежно від причин неявки.

Згідно з частиною 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У судовому засіданні 29.06.2021 після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши позов ФГ «Липоворізьке» до ТОВ «Бориспільський комбікормовий завод», вислухавши представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, суд

УСТАНОВИВ:

відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) й сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

05.08.2019 між ФГ «Липоворізьке» (постачальник) та ТОВ «Бориспільський комбікормовий завод» (покупець) було укладено Договір поставки пшениці № 25/БКЗ (далі - Договір), у порядку та на умовах, визначених яким, постачальник бере на себе зобов`язання здійснити поставку товару, який не обтяжений правами третіх осіб, та передати його у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити поставлений постачальником товар належної якості та в обумовлені сторонами строки.

Так, за умовами цього Договору:

- предметом даного Договору є поставка зерна пшениці, що вирощується на полях (далі товар) (п. 1.2);

- поставка товару здійснюється постачальником на умовах терміну «DAP Delivered At Placе» означає, що постачальник здійснює поставку покупцю товару з розвантаженням з прибулого транспортного засобу в названому місці призначення та несе всі витрати і ризики, пов`язані з доставкою товару до складу покупця (п. 3.1);

- у момент поставки на кожну партію товару постачальник зобов`язаний надати покупцю оригінали наступних документів: сертифікат якості, в якому обов`язково повинно бути вказано назву виробника; товарно-транспортна накладна (ТТН); після отримання від покупця реєстру надходження сировини, постачальник протягом 1 (один) робочого дня надає покупцю наступні документи: оригінал рахунку-фактури, оригінал видаткової накладної (пункти 3.4, 3.5);

- право власності на товар, що поставляється, переходить від постачальника до покупця в момент передачі товару та підписання уповноваженою особою покупця товарно-транспортної накладної (п. 3.8);

- розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються покупцем у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника (п. 5.2);

- для отримання оплати є необхідність виконання наступних умов: постачальник передає покупцю всю кількість товару згідно рахунку-фактури; сторони підписують належним чином оформлену видаткову накладну; постачальник передає покупцю повний пакет оригіналів документів, зазначених у п. 3.4 та п. 3.5 даного Договору (п. 5.3);

- після виконання останньої з умов, зазначених у п. 5.3 Договору покупець сплачує 80% оплати вартості товару на розрахунковий рахунок постачальника протягом 7 (семи) робочих днів (п. 5.4.1 Договору); остаточний розрахунок у розмірі 20% оплати вартості замовленого товару здійснюється протягом 3 (трьох) робочих днів після того, як постачальник у строки, передбачені чинним законодавством, засобами електронного зв`язку надіслав покупцю податкову накладну, зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних, але у будь-якому разі не раніше строку, вказаного у п. 5.4.1 (п. 5.4.2);

- Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2022 (п. 8.1).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до положень статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Так, на виконання умов Договору постачальником відповідно до видаткових та товарно-транспортних накладних за період з 03.07.2019 по 24.10.2020 було передано покупцю товар на загальну суму 12 719 540,00 грн. Копії підписаних обома сторонами та скріплених печатками обох сторін видаткових накладних та відповідних ним товарно-транспортних накладних, довіреностей ТОВ Бориспільський комбікормовий завод» на отримання матеріальних цінностей, а також копії рахунків на оплату до кожної з поставок залучені до матеріалів справи, досліджені судом у повному обсязі та не перелічуються у зв`язку з їх великим обсягом.

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Інший строк встановлений пунктом 5.4 Договору: 80 % протягом семи робочих днів з дати поставки на склад покупця та 20 % протягом трьох робочих днів після реєстрації постачальником відповідної податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Щодо кожної поставки позивачем подано також копії податкових накладних із роздруківками квитанцій про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, із яких вбачається дата реєстрації у реєстрі, а також відмітки «документ прийнято».

Позивач твердить, що покупець із порушенням встановленого строку здійснив часткову оплату на загальну суму 9 017 973,00 грн., на підтвердження чого подає копії платіжних доручень, призначення платежів кожного з яких містять посилання на конкретні поставки із зазначенням реквізитів видаткових накладних.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до частини 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Доказів перерахування коштів на користь позивача у розмірі більшому, ніж визнає та доводить суду позивач, відповідач суду не подав у тому числі на вимогу ухвали суду від 14.04.2021 про відкриття провадження у справі, яка набрала законної сили та є обов`язковою для виконання на всій території України, копію якої відповідач отримав 27.04.2021.

За таких обставин, позовна вимога про стягнення з відповідача основного боргу у сумі 3 701 567,00 грн., строк оплати якого настав, є обґрунтованою, документально підтвердженою та такою, яку належить задовольнити.

Позивач просить суд також стягнути з відповідача за прострочення грошового зобов`язання пеню у сумі 185 078,35 грн. та 3% річних у сумі 66 094,85 грн. (за сукупний період з 18.07.2019 по 24.03.2021) та 190 012,76 грн. інфляційних втрат (за період березень 2020 - лютий 2021). Щодо заявлених вимог суд встановив таке.

Пунктом 5.4. Договору сторони погодили, що покупець за несвоєчасну оплату товару сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, за кожен день прострочення, але не більше 5 % від загальної вартості неоплаченого товару.

Відповідно до статей 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Водночас вимогами пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки, а в силу вимог частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

Відповідно до частини 2 статті 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тому період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в якій зобов`язання з оплати мало бути виконано. Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

Інший строк нарахування пені договором між сторонами не встановлено.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Формулювання статті 625 Цивільного кодексу України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України, відтак, обмеження нарахування шістьма місяцями відповідно до ст. 232 Господарського кодексу України до 3% річних та інфляційних втрат не застосовується.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд звертає увагу учасників справи на те, що індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

З огляду на вимоги частин 1 та 2 статті 2, частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

За таких обставин, взявши до уваги вищевикладене, а також

вірно визначивши строк оплати та дату прострочення, відтак, вірно визначивши період, за який нараховуються пеня, 3% річних та інфляційні втрати,

врахувавши, що пеня на поставки, які у повному обсязі відповідачем не оплачені (а саме починаючи з поставки від 26.08.2020), розрахована по 24.03.2021, перевищує 5% суми заборгованості, відтак стягнута може бути лише пеня, яка не перевищує граничний розмір, встановлений пунктом 6.4 Договору);

не виходячи за межі періоду, заявленого позивачем,

суд встановив, що вірно розрахований розмір належної до стягнення з відповідача на користь позивача пені становить 299 643,64 грн., вірно розрахований розмір 3% річних становить 76 728,46 грн., вірно розрахований розмір інфляційних втрат становить 196 780,21 грн.

Суд, ухвалюючи рішення, не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог (ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України), відтак вимоги про стягнення відповідача пені у сумі 185 078.35 грн., трьох процентів річних у сумі 66 094,85 грн. та інфляційних втрат у сумі 190 012,76 грн. слід задовольнити повністю у заявлених позивачем розмірах.

За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши матеріали справи, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунки заборгованості, надані позивачем, суд задовольняє позов ФГ «Липоворізьке» у повному обсязі та ухвалює рішення про стягнення з ТОВ «Бориспільський комбікормовий завод» 3 701 567,00 грн. основного боргу, 185 078,35 грн. пені, 66 094,85 грн. процентів річних, 190 012,76 грн. інфляційних втрат.

У зв`язку із задоволенням позову відповідно до ст. 129 ГПК України суд покладає на відповідача відшкодування відповідачу сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 73-92, 129, 233, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов фермерського господарства «Липоворізьке» задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Бориспільський комбікормовий завод» (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Привокзальна, буд. 46, ідентифікаційний код 42362447)

на користь Фермерського господарства «Липоворізьке» (16643, Чернігівська область, Ніжинський район, с. Липів Ріг, вул. Борзнянський шлях, буд. 2/16, ідентифікаційний код 31532885)

3 701 567,00 грн. (три мільйони сімсот одна тисяча п`ятсот шістдесят сім гривень нуль копійок) основного боргу,

185 078,35 грн. (сто вісімдесят п`ять тисяч сімдесят вісім гривень тридцять п`ять копійок) пені,

66 094,85 грн. (шістдесят шість тисяч дев`яносто чотири гривні вісімдесят п`ять копійок) процентів річних,

190 012,76 грн. (сто дев`яносто тисяч дванадцять гривень сімдесят шість копійок) інфляційних втрат,

62 141,30 грн. (шістдесят дві тисячі сто сорок одна гривня тридцять копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 19.07.2021

Суддя О.В. Конюх