УХВАЛА

м. Київ

15.07.2021Справа № 910/11370/21

Суддя Господарського суду міста Києва Спичак О.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Елеватор зернотрейд» про забезпечення позову

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Елеватор зернотрейд»

до

відповідач 1: Товариства з обмеженою відповідальністю «СДГС Трейдінг»

відповідач 2: Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанни Анатоліївни

про визнання договору розірваним, визнання аграрної розписки припиненою та зобов`язання вчинити дії

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

14.07.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Елеватор зернотрейд» до Товариства з обмеженою відповідальністю «СДГС Трейдінг» та Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанни Анатоліївни з наступними вимогами:

- визнати розірваним Договір поставки сільськогосподарської продукції врожаю 2020 року № 2711-1 від 27.11.2019 укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Елеватор зернотрейд» і Товариством з обмеженою відповідальністю «СДГС Трейдінг»;

- визнати припиненою Товарну аграрну розписку № 5062 від 24.09.2020, яка видана Товариством з обмеженою відповідальністю «Елеватор зернотрейд» в забезпечення виконання зобов`язання за Договором поставки сільськогосподарської продукції врожаю 2020 року № 2711-1 від 27.11.2019 та посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанною Анатоліївною;

- зобов`язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанну Анатоліївну внести до Реєстру аграрних розписок запис про припинення Товарної аграрної розписки № 5062 від 24.09.2020, яка видана Товариством з обмеженою відповідальністю «Елеватор зернотрейд» в забезпечення виконання зобов`язання за Договором поставки сільськогосподарської продукції врожаю 2020 року № 2711-1 від 27.11.2019;

- зобов`язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанну Анатоліївну внести до Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про припинення застави на кукурудзу 3 класу врожаю 2020 року в кількості 2000,00 тонн.

Разом з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову в якій просить:

- заборонити приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанні Анатоліївні та всім іншим без винятку нотаріусам, як державним так і приватним, здійснювати будь-які нотаріальні дії за Товарною аграрною розпискою № 5062 від 24.09.2020, яка видана в забезпечення виконання зобов`язання за Договором поставки сільськогосподарської продукції врожаю 2020 року № 2711-1 від 27.11.2019 та посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанною Анатоліївною, зокрема, але не виключно, вчиняти виконавчі написи нотаріуса за цією розпискою;

- заборонити всім без винятку виконавцям, як державним так і приватним, здійснювати примусове виконання та будь-які виконавчі дії з примусового виконання за виконавчими написами нотаріуса про витребування майна за Товарною аграрною розпискою № 5062 від 24.09.2020, яка видана в забезпечення виконання зобов`язання за Договором поставки сільськогосподарської продукції врожаю 2020 року № 2711-1 від 27.11.2019 та посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанною Анатоліївною;

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «СДГС Трейдінг» здійснювати будь-які дії щодо реалізації прав кредитора за Товарною аграрною розпискою № 5062 від 24.09.2020, яка видана в забезпечення виконання зобов`язання за Договором поставки сільськогосподарської продукції врожаю 2020 року № 2711-1 від 27.11.2019 та посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанною Анатоліївною, зокрема, але не виключно, витребування майна за цією розпискою та звернення стягнення на предмет застави за нею будь-яким чином, а також передавати ці права кредитора третім особам.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Елеватор зернотрейд» про забезпечення позову, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для її задоволення, зважаючи на наступні обставини.

Відповідно статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову (частини перша і третя статті 137).

Відповідно до частини одинадцятої статті 137 Господарського процесуального України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Заява про забезпечення позову обґрунтована наступними обставинами.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Елеватор зернотрейд», як постачальник і Товариство з обмеженою відповідальністю «СДГС Трейдінг», як покупець уклали письмовий Договір поставки сільськогосподарської продукції врожаю 2020 року № 2711-1 від 27.11.2019 та Додаток № 1 від 27.11.2019 до нього (надалі - «Додаток № 1»), яким визначено асортимент, кількість, якість, ціна, умови та строки (термін) поставки продукції, місце прийому- передачі, строки оплати продукції.

Відповідно до Додатку № 1 Товариство з обмеженою відповідальністю «Елеватор зернотрейд» зобов`язалося поставити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СДГС Трейдінг» кукурудзу 3 класу врожаю 2020 року в кількості 2 000,00 (дві тисячі) тонн у строк до 30.11.2020 включно.

В силу п.п. 5, 9 Додатку № 1, Товариство з обмеженою відповідальністю «СДГС Трейдінг» зобов`язалося оплатити Продукцію у наступному порядку:

протягом 30 робочих днів з моменту укладення Договору перерахувати на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Елеватор зернотрейд» попередню оплату в розмірі 7 040 004,00 грн., в тому числі ПДВ, що складає 1 173 334,00 грн.;

здійснити остаточний розрахунок за Продукцію протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту підписання Додатку з остаточним розрахунком вартості Продукції, але в будь-якому випадку тільки після здійснення Товариством з обмеженою відповідальністю «Елеватор зернотрейд» фактичної поставки (передачі права власності) Продукції в кількості, визначеній у п. 1 Додатку № 1, підписання відповідних актів приймання-передачі Продукції та надання Товариством з обмеженою відповідальністю «Елеватор зернотрейд» документів, передбачених умовами Договору.

3 метою забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Елеватор зернотрейд» своїх зобов`язань щодо поставки Продукції, 24.09.2020 ним видано на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СДГС Трейдінг» товарну аграрну розписку, зареєстровану в Реєстрі аграрних розписок за № 5062.

Аграрна розписка у п. 2 встановлює зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Елеватор зернотрейд» здійснити поставку кукурудзи 3 класу врожаю 2020 року в кількості 2 000,00 (дві тисячі) тонн у строк до 30.11.2020 включно (дублюється зобов`язання з поставки як воно передбачено Додатком № 1).

Товариство з обмеженою відповідальністю «СДГС Трейдінг» не здійснило жодних оплат (включно з попередньою оплатою, як цього вимагає Договір) за Продукцію, у зв`язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю «Елеватор зернотрейд» не здійснено зустрічного виконання зобов`язання з поставки Продукції.

Однак 31.01.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Елеватор зернотрейд» отримало вимогу Товариства з обмеженою відповідальністю «СДГС Трейдінг» б/н від 25.12.2020 про виконання зобов`язання за товарною аграрною розпискою № 5062 від 24.04.2020 щодо поставки Продукції.

В подальшому Товариство з обмеженою відповідальністю «Елеватор зернотрейд» одержало від Товариства з обмеженою відповідальністю «СДГС Трейдінг» лист-вимогу б/н від 18.06.2021 аналогічного змісту з погрозою здійснення виконавчого напису нотаріуса та примусового стягнення Продукції, заставленої за Аграрною розпискою, не дивлячись на триваюче невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю «СДГС Трейдінг» зобов`язання зі сплати попередньої оплати за Продукцію.

У зв`язку з цим, та враховуючи що Товариство з обмеженою відповідальністю «СДГС Трейдінг» має усталену практику звернення стягнення на продукцію, що є предметом застави за аграрними розписками, заявник вважає, що існує реальна вірогідність того, що відповідач1 у найближчий час звернеться до нотаріуса за здійсненням виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави за спірною Аграрною розпискою.

Крім того, заявник звертає увагу, що в разі здійснення відповідних нотаріальних дій шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет застави Аграрної розписки існує реальна загроза того, що відповідач1 на підставі такого виконавчого документу звернеться до виконавця з метою примусового стягнення на свою користь Продукції, що на законних підставах належить заявнику.

У разі вчинення відповідачем1 таких дій та подальшого задоволення позову позивач буде вимушений знову звертатися до суду за захистом своїх порушених прав і законних інтересів з метою скасування наслідків відповідних дій нотаріуса та виконавця.

Забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Враховуючи положення частини одинадцятої статті 137 Господарського процесуального кодексу України, суд зобов`язаний з`ясувати, чи тотожні за змістом заявлені заходи забезпечення позову задоволенню заявлених позовних вимог, та не повинен вживати заходів забезпечення позову, якщо здійснення таких заходів забезпечення позову практично є задоволенням заявлених позовних вимог, і при цьому спір не вирішується по суті.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у справах № 906/824/17 (ухвала від 07.08.2018) та № 902/483/18 (постанова від 21.01.2019).

У немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Аналогічну правову позицію наведено у постановах від 30.03.2018 Верховного Суду по справі №905/2130/17 та від 13.02.2018 по справі №911/2930/17.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову.

Слід зазначити, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії», було зазначено що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Водночас обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, за змістом положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, якщо позивач звертається (має намір звернутися) до суд з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З огляду на викладені заявником обґрунтування та подані до заяви про забезпечення позову докази, які досліджені судом, суд зазначає, що заявником не додано суду належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування вказаних ним заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Однак, суд зазначає, що заявником у заяві про забезпечення позову не наведено достатніх обґрунтувань та не доведено належними, допустимими та достовірними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Саме лише посилання в заяві на те, що невжиття вказаних позивачем заходів забезпечення призведе до необхідності знову звертатися до суду за захистом своїх порушених прав і законних інтересів з метою скасування наслідків відповідних дій нотаріуса та виконавця, є лише припущенням заявника без відповідного доказового обґрунтування, оскільки докази вчинення виконавчого напису, як і проведення відповідних виконавчих дій відсутні.

За таких обставин, оскільки особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати належними та допустимими доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, тоді як заявником вказаних вимог дотримано не було, суд дійшов висновку стосовно доказової необґрунтованості та відсутності підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Елеватор зернотрейд» про забезпечення позову.

При цьому, слід наголосити, що у разі виникнення дійсних належним чином підтверджених обставин, які були б достатніми для забезпечення позову, позивач не позбавлений права та можливості звернутись з відповідною заявою до суду в процесі розгляду спору.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 136, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Елеватор зернотрейд» про забезпечення позову у справі №910/11370/21.

2. Згідно з ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складання.

Суддя О.М. Спичак