РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.06.2021Справа № 910/6291/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н. І., розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін господарську справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПОРА КОНСТРАКШН" (вул. В. Липківського буд. 41 оф. 1-13, Київ, 03035, )

до Акціонерного товариства "КИЇВМЕТРОБУД" (вул. Світлогірська, буд. 2/25, місто Київ, 03065, ) в особі відокремленого підрозділу БУДІВЕЛЬНО-МОНТАЖНОГО УПРАВЛІННЯ №3" ()

про стягнення 544 021, 91 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОПОРА КОНСТРАКШН" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Акціонерного товариства "КИЇВМЕТРОБУД" в особі відокремленого підрозділу БУДІВЕЛЬНО-МОНТАЖНОГО УПРАВЛІННЯ №3" (далі - відповідач) про стягнення 544 021, 91 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач всупереч взятим на себе зобов`язанням за договором №ОК 06042020-О оперативної оренди від 06.04.2020 протягом дії договору не здійснив сплату орендних платежів за користування обладнанням, у зв`язку з чим позивачем нараховано до стягнення з відповідача 511 143, 00 грн заборгованості з орендної плати, 13 680, 09 грн інфляційних втрат, 3 024, 85 грн 3% річних та 16 173, 97 грн пені.

Ухвалою від 22.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

12.04.2021 до відділу діловодства суду від Акціонерного товариства "КИЇВМЕТРОБУД" подано заяву про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 8. ч. ст. 226 ГПК України.

Розглянувши подану відповідачем заяву про залишення позовної заяви без розгляду, суд зазначає наступне.

Подана заява обґрунтована тим, що позовна заява фактично пред`явлена неналежному відповідачу, а саме відокремленому структурному підрозділу АТ "КИЇВМЕТРОБУД" БУДІВЕЛЬНО-МОНТАЖНОМУ УПРАВЛІННЮ №3", який не має статусу юридичної особи та не наділений самостійною господарською компетенцією.

Так, відповідно до частини 1 статті 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (ч. 2 ст. 27 ГПК України).

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема, щодо місцезнаходження юридичної особи, дані про відокремлені підрозділи юридичної особи.

Згідно частини 1 статті 29 Господарського процесуального кодексу України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

За змістом частини 3 статті 29 Господарського процесуального кодексу України позови у спорах, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред`являтися також за їх місцезнаходженням.

Аналіз вищенаведеної норми процесуального закону дає підстави для висновку, що чинним Господарським процесуальним кодексом України законодавцем було впроваджено альтернативну територіальну підсудність спору, перелік випадків якої є вичерпним.

Так, у випадку наявності спору, який випливає з діяльності філії, позов, за вибором позивача, може бути пред`явлений до господарського суду, юрисдикція якого поширюються на відповідну територію місцезнаходження такої філії. Будь-яких додаткових вимог, таких як наявність у відокремленого підрозділу повноважень щодо представництва юридичної особи, наведена норма не містить.

Натомість, згідно норм Господарського процесуального кодексу України в редакції 1991 року, територіальна підсудність справи за участю відособленого підрозділу юридичної особи визначалась відповідно до вимог статті 15 Господарського процесуального кодексу України за місцем знаходження відособленого підрозділу, якому надано право здійснювати повноваження сторони від імені юридичної особи.

Відтак, спір за участю відповідача - юридичної особи в особі представництва підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, при цьому з правом позивача обирати територіальну юрисдикцію за місцезнаходженням представництва.

При цьому, за приписами частини 3 статті 29 Господарського процесуального кодексу України подання позову за місцем знаходження цього підрозділу правомірне лише тоді, коли спір виникає саме з його діяльності.

Спір у даній справі, за твердженням позивача, виник у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору оперативної оренди від 06.04.2020 №ОК 06042020-О (далі - договір), укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОПОРА КОНСТРАКШН" (далі - орендодавець) та Публічним акціонерним товариством "КИЇВМЕТРОБУД" (далі - орендар) (нова назва - Акціонерне товариство "КИЇВМЕТРОБУД").

З боку орендаря договір підписано начальником БМУ-3 ПАТ "КИЇВМЕТРОБУД" - Мартинюком А.А.

При цьому, пунктом 9.9. договору передбачено, що повноважним представником орендаря за цим договором є його власний структурний підрозділ - БУДІВЕЛЬНО-МОНТАЖНЕ УПРАВЛІННЯ №3 Публічного акціонерного товариства "КИЇВМЕТРОБУД".

Відповідно до п. 4.1. Положення про БУДІВЕЛЬНО-МОНТАЖНЕ УПРАВЛІННЯ №3 Публічного акціонерного товариства "КИЇВМЕТРОБУД" БМУ-3 є відокремленим структурним підрозділом Товариства, без статусу юридичної особи.

Згідно з пунктом 7.1. Положення про БУДІВЕЛЬНО-МОНТАЖНЕ УПРАВЛІННЯ №3 БМУ-3 від імені Товариства має право: представляти Товариство у всіх установах, організаціях, підприємствах з питань, що входять до компетенції БМУ-3.

Таким чином, враховуючи що спір у даній справі виник з діяльності Акціонерного товариства "КИЇВМЕТРОБУД" в особі відокремленого підрозділу БУДІВЕЛЬНО-МОНТАЖНОГО УПРАВЛІННЯ №3", позивач скористався своїм правом, передбаченим частиною 3 статті 29 Господарського процесуального кодексу України, щодо пред`явлення позову за місцезнаходженням представництва юридичної особи, та, таким чином, заява відповідача про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 8. ч. ст. 226 ГПК України задоволенню не підлягає.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 22.04.2021 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: вул. Світлогірська буд. 2/25, Київ, 03065, , та була вручена відповідачу 30.04.2021, про що свідчить наявне у матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №355.

У відповідності до вимог статей 165, 251 Господарського процесуального кодексу України, відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Втім відповідач, у визначений законом строк, не подав ні відзиву на позовну заяву, ні клопотання про продовження строку на його подання.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Приписами ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористалися наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

06.04.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОПОРА КОНСТРАКШН" (далі - орендодавець) та Публічним акціонерним товариством "КИЇВМЕТРОБУД" (далі - орендар) (нова назва - Акціонерне товариство "КИЇВМЕТРОБУД") укладено договір оперативної оренди №ОК 06042020-О (далі - договір), за умовами пункту 1.1. якого орендодавець надає орендарю у тимчасове оплатне користування (оренду) будівельну опалубку, будівельні риштування (в т.ч. окремі елементи опалубки, риштувань, спеціалізовану тару для їх транспортування), іменовану надалі «обладнання», асортимент, кількість і вартість якого вказуються в специфікаціях (додатках до цього договору) та в актах прийому-передачі. що с невід`ємною частиною цього договору.

Передача обладнання в оренду (з оренди) здійснюється на підставі акту(ів) прийому-передачі (пункт 2.1. договору).

Пунктом 3.1. договору сторони погодили, що договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2020 року, а в частині повернення обладнання, оплати заборгованості з орендної плати та інших платежів - до повного виконання орендарем своїх обов`язків за цим договором. Подовження строку дії даного договору здійснюється шляхом підписання відповідної додаткової угоди до нього. У разі відсутності додаткової угоди про подовження строку дії даного договору він припиняє свою чинність у строк, зазначений в цьому пункті.

Орендна плата нараховується за повний календарний місяць по факту знаходження обладнання у орендаря (згідно актів прийому - передачі), а у разі використання обладнання не повний календарний місяць - орендна плата нараховується за фактичну (згідно з п. 4.3 даного договору кількість днів знаходження обладнання в оренді (згідно актів прийому-передачі) (пункт 4.1. договору).

За умовами пункту 4.1.6. договору орендна плата може сплачуватись на розсуд орендаря наступним чином: 4.1.6.1. у вигляді 100% попередньої оплати загальної орендної плати за місяць (із врахуванням фактичної кількості обладнання, що знаходиться у орендаря). Строк оплати - до 26 числа оплачуваного (за який нарахована орендна плата) місяця. АБО 4.1.6.2. Із відстрочкою на період 26 календарних днів з моменту закінчення оплачуваного (за який нарахована орендна плата) місяця.

Ставка орендної плати (без ПДВ) за один місяць складає 2,7% від вартості переданого в оренда обладнання. Дана ставка застосовується виключно при умові оплати орендарем орендної плати відповідно до п. 4.1.6.1 даного договору (пункт 4.2.1. договору).

Ставка орендної плати (без ПДВ) за один місяць складає 4,5% від вартості переданого в оренду обладнання. Дана ставка застосовується виключно при умові оплати Орендарем орендної плати відповідно до п. 4.1.6.2 даного договору (пункт 4.2.2. договору).

Ставка орендної плати, що вказана в п. 4.2.1 даного договору, та/або розмір орендної плати в грошовому вираженні можуть бути знижені за додатковою домовленістю Сторін шляхом підписання відповідної додаткової угоди та акту наданих послуг за оплачуваний (за який нарахована орендна плата) місяць (пункт 4.2.3. договору).

У разі несвоєчасної сплати Орендарем орендної плати (наявності простроченої заборгованості, незалежно від її розміру), її ставка (без НДС) складає: 4.2.4.1. 6,5% від вартості переданого в оренду обладнання за один місяць. Вказана ставка встановлюється з 1-го числа календарного місяця, в якому виникла заборгованість (пункт 4.2.4. договору) 4.2.4.2. 7,5% від вартості переданого в оренду обладнання за один місяць. Вказана ставка встановлюється при наявності простроченої заборгованості більше 60 календарних днів (з 1-го числа календарного місяця, наступного за тим, в якому виникла заборгованість).

Вищевказані ставки застосовуються до кінця календарного місяця, в якому здійснено повне погашення заборгованості з орендної плати за цим договором (пункт 4.2.4.4. договору).

Відповідно до пункту 4.2.5. договору вартість наданого в оренду обладнання зазначається в додатках та актах прийому-передачі, що с невід`ємною частиною цього договору, і встановлюється для визначення розміру: 4.2.5.1. щомісячної суми орендної плати (в грошовому вираженні) за передане обладнання; 4.2.5.2. плати в разі неповернення, втрати та/або пошкодження обладнання; 4.2.5.3. відповідальності сторін при невиконанні ними умов цього договору і відшкодування завданих збитків.

Початком оплачуваного періоду (нарахування орендної плати) згідно пункту 4.3. договору є дата дня одержання обладнання (дата підписання акту прийому-передачі).

Орендар зобов`язаний своєчасно сплачувати орендну плату відповідно до умов цього договору (пункт 5.2.2. договору).

Пунктом 7.1. договору сторони погодили, що у разі несвоєчасної сплати орендної плати орендар сплачує пеню від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня.

Специфікаціями №1 (додаток №1) та №2 (додаток №2) до договору сторони погодили асортимент, кількість і вартість оренди обладнання за договором.

За актом прийому-передачі №001 від 24.04.2020 на суму 2 493 606, 69 грн орендодавцем передано, а орендарем прийнято у тимчасове оплатне користування (оренду) відповідне обладнання. Дане обладнання було повернуто орендарем орендодавцю 08.05.2020, про що свідчить акт прийому-передачі №002 від 08.05.2020.

Так, за період з 24.04.2020 по 08.05.2020 загальна вартість послуг, надана орендодавцем склала 40 396, 42 грн, що також підтверджується актами надання послуг №001-ОР від 03.04.2020 на суму 1851, 66 грн та №002-ОР від 08.05.2020 на суму 21544, 76 грн з відповідними розрахунками вартості оренди обладнання.

01.09.2020 між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору, умовами якої сторони доповнили асортимент, кількість і вартість оренди обладнання, про що складено зокрема специфікацію №3 (додаток №3).

В подальшому на виконання умов договору орендодавець передав орендарю у тимчасове оплатне користування погоджене обладнання, що підтверджується актами прийому-передачі №001 від 21.09.2020 на суму 3 312 909, 38 грн, №002 від 13.10.2020 на суму 1 433 781, 89 грн, №003 від 08.10.2020 на суму 982 270, 74 грн, №005 від 13.10.2020 на суму 2 151 944, 30 грн, №006 від 02.11.2020 на суму 991 090, 90 грн, №008 від 03.11.2020 на суму 2 109 746, 94 грн, №009 від 17.11.2020 на суму 97 947, 02 грн.

Дане обладнання було повернуто орендарем орендодавцю про що свідчить акти прийому-передачі №004 від 06.11.2020, №011 від 01.11.2020, №007 від 02.11.2020, №010 від 17.11.2020, №010 від 09.12.2020, №011 від 18.12.2020, №012 від 25.12.2020, №013 від 29.12.2020, №014 від 18.01.2021, №015 від 18.01.2021.

За період з 21.09.2020 по 31.12.2020 загальна вартість послуг, надана орендодавцем склала 661 027, 73 грн, що також підтверджується актами надання послуг №003-ОР від 30.09.2020 на суму 35 779, 42 грн, №004-ОР від 30.10.2020 на суму 115 573, 78 грн, №005-ОР від 31.11.2020 на суму 321 936, 91 грн, №006-ОР від 31.12.2020 на суму 187 737, 62 грн.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором свідчить і відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов договору щодо надання в оренду обладнання.

В той час як відповідач, свої зобов`язання щодо сплати орендних платежів виконав частково, сплативши 190 281, 33 грн, у зв`язку з чим виник борг за оренду обладнання в сумі 511 143, 00 грн, що підтверджується, зокрема, платіжними дорученнями №2005 від 24.04.2020 на суму 39 370, 80 грн, №2065 від 18.06.2020 на суму 1 025, 80 грн, №2247 від24.09.2020 на суму 115 328, 63 грн, а також актом звірки взаєморозрахунків за період грудень 2020 р.

Позивач звертався до відповідача з вимогою вих. №052-ОК від 03.02.2021, у якій просив сплатити на свою користь заборгованість у розмірі 511 143, 00 грн, яка залишена без задоволення, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Стаття 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання, в силу вимог статей 526, 525 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься і у ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором оренди, а відповідно до частини 1 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч.6 ст.283 Господарського кодексу України).

Так, відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Договір найму укладається на строк, встановлений договором (частина 1 статті 763 Цивільного кодексу України).

Статтею 762 Цивільного кодексу України, а саме частинами 1, 2, 5 врегульовано, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Частинами 1, 4 статті 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

У пункті 4.1.6. договору встановлено, що орендна плата може сплачуватись на розсуд орендаря наступним чином: 4.1.6.1. у вигляді 100% попередньої оплати загальної орендної плати за місяць (із врахуванням фактичної кількості обладнання, що знаходиться у орендаря). Строк оплати - до 26 числа оплачуваного (за який нарахована орендна плата) місяця. АБО 4.1.6.2. Із відстрочкою на період 26 календарних днів з моменту закінчення оплачуваного (за який нарахована орендна плата) місяця.

Втім, відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань за договором оперативної оренди №ОК 06042020-О від 06.04.202, сплату орендних платежів належним чином не здійснював, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 511 143, 00 грн.

Тоді як, частина 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що порушення відповідачем свого обов`язку щодо здійснення в повному обсязі орендних платежів та факт порушення відповідачем своїх зобов`язань в частині оплати купленого обладнання, підтверджений матеріалами справи та не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача основного боргу.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Приписами ст. 230 ГК України також встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Пунктом 7.1. договору сторони погодили, що у разі несвоєчасної сплати орендної плати орендар сплачує пеню від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня.

Відтак, оскільки відповідач допустив прострочення здійснення орендних платежів, позивачем нараховано пеню в розмірі 16 173, 97 грн за період з 27.12.2021 по 09.04.2021 включно.

Окрім цього, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, позивачем нараховані 3% річних в сумі 3024, 85 грн за період з 27.01.2021 по 08.04.2021 включно та інфляційні втрати у розмірі 13 680, 09 грн за період з 27.01.2021 по 09.04.2021 включно.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №910/12604/18 від 01.10.2019 та у постанові Верховного Суду України у постанові №3-12г10 від 08.11.2010).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, 3 % річних та інфляційних втрат за заявлений позивачем період, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, тому вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги те, що відповідачем не надано відзиву на позовну заяву, контррозрахунку суми позовних вимог та будь-яких заперечень по суті позовних вимог не надано, доводів позивача у встановленому законом порядку не спростовано, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги висновки суду про задоволення позовних вимог, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у повному обсязі.

Крім того, позивач просить суд покласти на відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 21 000, 00 грн.

Частиною 2 статті 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 статті 126 ГПК України унормовано, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано копію договору №01/02/21 про надання юридичних послуг від 01.02.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОПОРА КОНСТРАКШН" та адвокатським об`єднанням «Адвокатська компанія «Сидоренко і Партнери», оригінал ордеру серії АА№1098267, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльність адвоката Сидоренка Валентина Вадимовича, копію акту №1 здачі-прийняття наданих послуг на суму 21000, 00 грн, копію рахунку №1 від 08.04.2021.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Встановивши обставини, викладені у ч. 5 ст. 129 та ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, а також приймаючи до уваги наслідки вирішення даної справи - задоволення позовних вимог у повному обсязі та відсутність клопотання відповідача, поданого в порядку ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, суд приходить до висновку про необхідність покладення на відповідача витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 21 000, 00 грн.

Керуючись ст. 86, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПОРА КОНСТРАКШН" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "КИЇВМЕТРОБУД" (вул. Світлогірська, буд. 2/25, місто Київ, 03065, ) в особі відокремленого підрозділу БУДІВЕЛЬНО-МОНТАЖНОГО УПРАВЛІННЯ №3" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПОРА КОНСТРАКШН" (вул. В. Липківського буд. 41 оф. 1-13, Київ, 03035, ) заборгованість у розмірі 511 143 (п`ятсот одинадцять тисяч сто сорок три) грн 00 коп, пеню у розмірі 16 173 (шістнадцять тисяч сто сімдесят одна) грн 97 коп., 3% річних в сумі 3024 (три тисячі двадцять чотири) грн 85 коп., інфляційні втрати у розмірі 13 680 (тринадцять тисяч шістсот вісімдесят) грн 09 коп., витрати зі сплати судового збору у сумі 8 160 (вісім тисяч сто шістдесят) грн, 40 коп., та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 21 000 (двадцять одна тисяча) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 12.07.2021

Суддя Н.І. Ягічева