номер провадження справи 24/176/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2021 Справа № 908/3267/20

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Азізбекян Тетяни Анатоліївни, при секретареві судового засідання Вака В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 908/3267/20

за позовом: Акціонерного товариства Українська залізниця (вул. Тверська, буд. 5, м. Київ, 03680, ідентифікаційний код 40075815), в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця (пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, м. Дніпро, 49602, ідентифікаційний код ВП 40081237)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Мокрянський кам`яний кар`єр № 3 (вул. Загорська, буд. 15, м. Запоріжжя, 69013, ідентифікаційний код 25477298)

про стягнення 109760,00 грн.

за участю представників:

від позивача: Федоряка О.О., довіреність № 1176 від 13.10.2020

від відповідача: Ємельянова О.О., адвокат, ордер серія ЗП № 008939 від 27.01.2021

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Мокрянський кам`яний кар`єр № 3 про стягнення штрафу за невірно зазначену в залізничній накладній масу вантажу в сумі 109760,00 грн.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2020 наведену вище позовну заяву передано для розгляду судді Азізбекян Т.А.

Ухвалою суду від 18.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/3267/20 за правилами спрощеного позовного провадження. Присвоєно справі номер провадження 24/176/20. Судове засідання призначено на 27.01.2021.

18.01.2021 до суду від ТОВ Мокрянський кам`яний кар`єр № 3 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній надав свої пояснення з приводу викладених позивачем позиції та зазначив, що невідповідність маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена у накладній, засвідчено одностороннім комерційним актом № 453603/128/9 від 15.10.2020, який складено на підставі актів загальної форми № 4313 і 4315 від 15.10.2020. На думку позивача відповідач повинен понести відповідальність у вигляді сплати штрафу за вказану невірну інформацію в провізному документі. Але при цьому позивач ігнорує умову вказану у статтях 24, 118 та 122 Статуту залізниць України, а саме те, що ці норми передбачають настання відповідальності за спричинені негативні наслідки у випадку неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених вантажовідправником у накладній. Звертаю увагу суду на те, що позивачем не надано доказів настання або можливості настання негативних наслідків, спричинених невірним зазначенням ТОВ «МКК № 3» у перевізному документі (накладній) маси нетто, яка фактично становила менше від вказаної, доказів створення цим небезпеки на залізничному транспорті, спричинення збитків залізниці чи іншим учасникам господарських відносин. Також відповідач вважає, необґрунтованими посилання позивача на виявлення різниці маси вантажу саме внаслідок неправильного зазначення маси вантажу з огляду на те, що фактично зважування на станціях відбувалось на вагах різного типу та різними способами, а позивачем ще й на вагах строк експлуатації яких сплив. Відповідач зазначає, що комерційний акт № 453603/131/7 від 15.10.2020 складено з порушеннями, тому підстави для застосування ст. 122 Статуту залізниць України до відповідача відсутні. Просить суд відмовити у задоволення позовних вимог.

Ухвалою від 22.01.2021 судове засідання у справі № 908/3267/20 перенесено на 08.02.2021.

26.01.2021 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зокрема позивач вказує, що оскільки, маса вантажу визначалась без участі працівників залізниці, а сам вантаж було прийнято лише шляхом візуального огляду, то залізниця не могла знати про невідповідність маси вантажу, а тому вантаж відправнику не повертався та не переоформлялися нові перевізні документи. Щодо вагонних ваг зазначає, що самий лише факт зважування вагону на справних, повірених вагах жодним чином не доводить того, що вага, зазначена Відправником у накладній є правильною. Зокрема, придатність ваг до використання ніяким чином не гарантує дотримання відповідачем самої процедури зважування та внесення у перевізний документ саме тих даних, які були отримані в результаті зважування. За даними накладної № 47050950 вантаж навантажений у вагони № 555421895, 56359128, 56449895, 58587510 засобами відправника насипом. Маса вантажу визначена на вагонних вагах відправником. Відправник засвідчив правильність внесених у накладну відомостей своїм підписом у графі 55 Правильність внесених у накладну відомостей підтверджую. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

02.02.2021 на адресу суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 08.02.2021 визначено розгляд справи № 908/3267/20 за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, відкрито підготовче провадження, відкладено підготовче засідання на 16.02.2021.

15.02.2021 відповідачем подані до суду пояснення вих. № 93 від 12.02.2021.

Ухвалою суду від 16.03.2021 задоволено клопотання відповідача про витребування доказів. Продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 16.03.2021.

09.03.2021 на адресу суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме: копію висновку діагностичного обстеження від 15.02.2020 № 014.02ВВ20220 на вагонні ваги проміжної станції Синесьникове 1 Придніпровської залізниці.

15.03.2021 від позивача на адресу суду надійшла заява про надання додаткового строку на подання доказів. Також, 15.03.2021 від позивача надійшли пояснення від 12.03.2021.

Ухвалою суду від 16.03.2021 продовжено строк для надання доказів та відкладено підготовче засідання на 19.04.2021.

09.04.2021 відповідачем подані пояснення за вих. № 225 від 08.04.2021.

Ухвалою суду від 19.04.2021 закрито підготовче провадження у справі № 908/3267/20, призначено справу до судового розгляду по суті на 11.05.2021.

06.05.2021 на адресу суду від позивача надійшли пояснення (додаткові), підписані 30.04.2021.

В судовому засіданні 11.05.2021 оголошено перерву до 26.05.2021.

Відповідно до ст. 222 ГПК України здійснювалося фіксування судового засідання 26.05.2021 за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Позивач підтримав вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем як вантажовідправником, у залізничних накладних на перевезення невірно зазначено масу вантажу, що згідно зі ст. 118, 122 Статуту залізниць України є підставою для застосування до відповідача штрафу в сумі 109760,00 грн. Просить суд позов задовольнити.

Відповідач підтримав позицію, викладену у відзиві на позовну заяву. Просить суд у позові відмовити.

В засіданні 26.05.2021 судом, в порядку ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Суд повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз`яснив порядок і строк його оскарження.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року зі станції Ростуща Придніпровської залізниці Товариство з обмеженою відповідальністю Мокрянський кам`яний кар`єр здійснило відправлення вагонів №№ 55421895, 56359128, 56449895, 58587510 згідно накладної № 47050950 на станцію Рубіжне Донецької залізниці.

У накладній № 47050950 від 14.10.2020 вантажовідправником ТОВ Мокрянський кам`яний кар`єр №3 вказана маса вантажу (графа 24 накладної) 1392400 кг, код вантажу 232465 (графа 23 накладної) найменування вантажу: щебень гранитный фракции 10х20. Вантаж розміщено й закріплено згідно з п. 3.1. схема Д гл. 14 Додатка 3 до СМГС. Відповідальний за розміщення та кріплення вантажу мастер ППУ Тонконог В.А. Власник (орендар, оператор) вагонів див. відомість. Насипом., (графи 20,21, 22 накладної), у графі 26 накладної зазначено, спосіб визначення маси: на вагонних весах (150 т).

Вантаж завантажено вантажовідправником (графа 28 накладної), без оголошення вартості (графа 27 накладної).

При проходженні вагонів через станцію Синельникове 1 Придніпровської залізниці, на підставі ст. 24 Статуту залізниць України, залізницею було проведено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу у вищезазначених вагонах не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, про що було складено комерційний акт № 453603/128/9 від 15.10.2020 відповідно до Правил складання актів (ст. 129 Статуту залізниць України), затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за №567/6855.

Перевіркою було виявлено наступне:

- в накладній № 47050950 у вагоні №55421895 вказана маса вантажу складає 69300 кг, фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 67400 кг, що на 1900 кг менше, ніж вказано у накладній;

- в накладній № 47050950 у вагоні № 56359128 вказана маса вантажу складає 69400 кг, фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 68150 кг, що на 1250 кг менше, ніж вказано у накладній;

- в накладній № 47050950 у вагоні № 56449895 вказана маса вантажу складає 69600 кг фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 68400 кг, що на 1200 кг менше, ніж вказано у накладній;

- в накладній № 47050950 у вагоні № 58587510 вказана маса вантажу складає 69800 кг фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 68500 кг, що на 1300 кг менше, ніж вказано у накладній.

Вказаний комерційний акт підписано ДС ОСОБА_1 , ДСЗ Чайка О.Є., агент. ком ОСОБА_2 .

Відповідно до положень ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

За вказане порушення позивачем нараховано штраф в розмірі 109760,00 грн. з розрахунку: 5 488,00 грн. (провізна плата за вагон) х 5 (кількість провізних плат).

На підставі викладеного, посилаючись на ст.ст. 307, 315 Господарського кодексу України, ст.ст. 920, 925 Цивільного кодексу України, ст.ст. 24, 37, 118, 122, 129 Статуту залізниць України, п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення, позивач просить суд позов задовольнити та стягнути штраф за невірно зазначену в залізничній накладній масу вантажу у розмірі 109760,00 грн.

Несплата відповідачем штрафу зумовила звернення позивача до суду з даним позовом.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд визнав позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України та ст. 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Частиною 5 ст. 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про залізничний транспорт", законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 затверджено Статут залізниць України, який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Відповідно до п. 5 Статуту залізниць України на підставі даного Статуту Мінтранс затверджує: а) Правила перевезення вантажів (Правила); б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень пасажирів); г) інші нормативні документи. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статтею 23 Статуту залізниць України передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Оформлення накладної має здійснюватися у відповідності до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 №863/5084.

Згідно з пунктом 1.1. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (Правила) на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. Накладна згідно з цими правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП)). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Пунктом 37 Статуту залізниць України встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса.

Відповідно до пункту 2.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 №644, відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил, зокрема графи "Маса вантажу", якщо вона визначена відправником, та "Спосіб визначення маси".

Згідно з п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, загальна маса вантажу визначається зважуванням (на вагонних, вантажних, елеваторних та інших вагах) або іншим способом. Тип вагів зазначається в накладній.

У накладній №47050950 зазначено, що вантаж завантажено вантажовідправником ТОВ Мокрянський кам`яний кар`єр №3. Маса визначена на вагонних вагах 150т (без зазначення заводського №).

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно з п. 52 Статуту залізниць України на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача.

Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

Згідно з п. 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Отже, допустимими доказами неправильного зазначення у накладній маси вантажу, відправленого вантажовідправником залізницею до станції призначення для отримання вантажоодержувачем, в розумінні частини 1 статті 77 ГПК України, є належно складені працівниками залізниці комерційні акти за наслідком контрольного зважування вантажу, який було здано до перевезення залізницею.

Пунктом 10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Пунктом 12 Правил визначено, що якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі "Є" комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: "Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено". Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається.

Судом встановлено, що комерційний акт № 453603/128/9, який складений на проміжній станції, підписаний: ДС ОСОБА_1 , ДСЗ Чайкою О.Є., агентом комерційним Барановою О.М., але в розділі Д акту зазначено: При зважуванні та огляді були присутні агент комерційний ОСОБА_2 , ОВР ОСОБА_3 , ВОХР станції Синельникове-1 ОСОБА_4 .

Тобто ОСОБА_1 і ОСОБА_5 не були присутні при зважуванні та огляді вантажу, а повноваження ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на зважування та огляд вантажу позивачем не підтверджені.

При цьому пункт 10 Правил приймання вантажів та пункт 22 Правил видачі вантажів застосовуються на станції відправлення та призначення, а не на транзитній станції.

Аналогічна позиція викладена в постанові Центрального апеляційного господарського суду від 13.05.2019 у справі № 904/5471/18.

Як встановлено вище, станція Синельникове-1 є проміжною, фактично транзитною станцією, яка здійснювала контрольне переважування, а не приймала вантаж до перевезення або здійснювала видачу вантажу на станції призначення. Відтак у даному випадку приписи пункту 10 Правил приймання вантажів та пункту 22 Правил видачі вантажів поширюють свою дію на станцію відправлення Ростуща Придніпровської залізниці та на станцію призначення Рубіжне Донецької залізниці, а не на транзитні станції.

В той же час, комерційний акт №453603/128/9 від 15.10.2020 в розділі Є підписали заступник начальника станції ОСОБА_6 , комерційні агенти ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

В порушення пункту 10 Правил на станції призначення розділ Є комерційного акту відповідно до наданих позивачем копій посадових інструкцій підписали два агенти комерційних замість передбачених (уповноважених) Правилами посадових осіб.

Обов`язок доказування відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 74 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується і відповідача, який повинен був довести належними засобами доказування факт відсутності порушення зобов`язання.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, комерційний акт №453603/128/9 від 15.10.2020 є неналежним доказом у даному спорі.

Така обставина свідчить про необґрунтованість позовних вимог позивача, який не довів належними доказами обставин, які входять в предмет доказування та мають значення для правильного вирішення даного спору, що, відповідно, є підставою для відмови в задоволенні цих позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Витрати зі сплати судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 15.07.2021.

Суддя Т.А. Азізбекян