РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.07.2021Справа № 910/6212/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю. за участі

секретаря судового засідання Маринченко М.В., розглянувши в порядку загального

позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи

«Дніпропетровськгаз»

до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

про визнання укладеної додаткової угоди,

за участі представників:

позивача - Волощук П.Ю.,

відповідача - Мосійчук А.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про визнання укладеної додаткової угоди до договору купівлі-продажу природного газу № 13-137-ВТВвід 04.01.2013.

Позов обґрунтовано тим, що у зв`язку з істотною зміною обставин, якими керувався позивач при укладенні договору № 13-137-ВТВвід 04.01.2013, існують підстави для укладення додаткової угоди про зміну порядку розрахунків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/6212/21. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 18.05.2021.

Представник позивача 05.05.2021 подав до суду документи для долучення до матеріалів справи.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 11.05.2021 представник відповідача подав відзив, у якому проти задоволення позову заперечував повністю.

Представник позивача у підготовчому засіданні заявив клопотання про оголошення перерви, яке суд задовольнив. У підготовчому засіданні 18.05.2021 оголошено перерву до 08.06.2021.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) представник позивача 25 травня 2021 року подав до суду відповідь на відзив, у якій зазначено, що заперечення відповідача, викладені у відзиві, є необгрунтованими.

З метою забезпечення процесуальних прав учасників справи у підготовчому засіданні 08.06.2021 оголошено перерву до 22.06.2021.

До Господарського суду міста Києва 14 червня 2021 року від представника відповідача надійшли письмові заперечення.

Представник позивача 18.06.2021 подав до суду документи для долучення до матеріалів справи.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 22.06.2021 представник позивача подав додаткові пояснення.

За результатами підготовчого засідання 22.06.2021 судом прийнято рішення про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті у судовому засіданні 13.07.2021.

До Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 09.07.2021 представник відповідача подав письмові пояснення.

До Господарського суду міста Києва 12 липня 2021 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення.

Представник позивача у судовому засіданні 13.07.2021 підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував повністю, у зв`язку з його необґрунтованістю.

У судовому засіданні 13.07.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Сторонами у справі 04.01.2013 укладено договір купівлі-продажу №13-137-ВТВ, за умовами якого відповідач зобов`язався передати у власність позивача у 2013 році 55 390,1 кубічних метрів природного газу, а останній - оплатити отриманий товар.

Учасниками договору №13-137-ВТВ неодноразово додатковими угодами вносились зміни до умов цього договору в частині строку його дії, вартості товару та порядку розрахунків.

Відповідно до умови статті 11 договір №13-137-ВТВ від 04.01.2013 (у редакції додаткової угоди №10 від 22.12.2014) діє в частині реалізації товару до 31.12.2015, в частині розрахунків - до повного виконання.

Остання з наявних у матеріалах справи додаткових угод (додаткова угода №19) датована 2015 роком та встановлює ціну кубічного метра природного газу на грудень 2015 року.

Доказів продовження строку дії договору в період часу з 2016 року до моменту звернення з даним позовом до суду матеріали справи не містять.

Відповідно, судом встановлено, що договір №13-137-ВТВ від 04.01.2013 припинив свою дію з 01.01.2016.

За поясненнями позивача (абзац 2 сторінки другої позовної заяви) постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.10.2016 у справі №904/4470/16 з нього стягнуто на користь відповідача у даній справі 348 222 726,62 грн. заборгованості за природний газ, 3 583 797,82 грн. трьох процентів річних, 9 972 484,42 грн. інфляційних втрат, 181 027,48 грн витрат по сплаті судового збору та 199 130, 23 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Наведеним позивачем судовим рішенням (https://reyestr.court.gov.ua/Review/61816836) встановлено, що борг у розмірі 348 222 726,62 грн. виник в період часу з березня 2015 року по грудень 2015 року.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень позивач у даній справі неодноразово ініціював перегляд постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.10.2016 у справі №904/4470/16 за нововиявленими обставинами.

Останнім за календарною датою судовим рішенням про відмову у перегляді за нововиявленими обставинами остаточного судового рішення у справі №904/4470/16 є ухвала Центрального апеляційного господарського суду від 21.04.2021 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/96567898).

Таким чином, позивачем доведено суду дві суттєві обставини: факт закінчення строку дії договору №13-137-ВТВ від 04.01.2013 та факт існування простроченої заборгованості позивача перед відповідачем за цим договором, що встановлено судовим рішенням, яке набуло законної сили.

Пунктом 6.1 укладеного сторонами у справі договору №13-137-ВТВ від 04.01.2013 (у редакції додаткової угоди №10 від 22.12.2014) встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень пункту 6.2 договору. Остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ за цим договором здійснюється покупцем після отримання повних розрахунків за послуги з транспортування природного газу газорозподільчими мережами, наданими продавцю в попередньому місяці відповідно до договорів на розподіл природного газу, укладеними між продавцем і покупцем. У разі, якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем поставки природного газу за цим договором продавець повністю розрахувався за послуги з транспортування природного газу газорозподільчими мережами, наданими продавцю у попередньому місяці, остаточний розрахунок за використаний природний газ здійснюється покупцем на підставі акту приймання-передачі до 20 числа місяця наступного за місяцем поставки газу. У будь-якому випадку остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ за цим договором здійснюється покупцем не пізніше 20 числа місяця наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині поставки газу.

За твердженням позивача, у момент укладення договору він не передбачав та не міг передбачити, що зміниться політика держави у встановленні тарифів.

У результаті дій суб`єктів владних повноважень (Міненерговугілля та Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг) позивач був позбавлений реальної можливості провести з відповідачем розрахунки за отриманий природний газ.

За твердженням позовної заяви, неврахування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, при затвердженні тарифів виробничо-технологічних втрат газу у повному обсязі стало причиною виникнення боргу у встановленому судовим рішенням обсязі (Постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.10.2016 у справі №904/4470/16).

Загалом, більша частина позовної заяви фактично є обґрунтуванням факту затвердження Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, тарифів, які не покривають обґрунтованих витрат позивача, у тому числі і витрат на виробничо-технологічні втрати газу.

Господарський суд міста Києва не може надавати правову оцінку діям державного Регулятора, оскільки ці питання мають вирішуватись у порядку адміністративного судочинства.

У той же час, судом встановлено недоведеність позивачем поза розумним сумнівом, що саме відповідач у справі є відповідальною особою за можливо недосконалу тарифну політику Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Відповідно, суду не доведено, що саме на відповідача має бути покладено ризики, пов`язані з неотриманням або недоотриманням певної частини доходу від господарської діяльності позивача.

За приписами статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами статей 6, 627 та 628 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін та погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо його судом не визнано недійсним (презумпція правомірності правочину).

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

У той же час, відповідно до статті 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Відповідно до висновків Постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.10.2016 у справі №904/4470/16 протягом дії договору №13-137-ВТВ відповідач (позивач у даній справі) отримував природний газ та погоджувався на його ціну, в тому числі й шляхом укладення додаткових угод (19 додаткових угод) щодо ціни на природний газ, при цьому був обізнаний щодо встановлених тарифів.

Фактично, намір внесення змін до договору, який припинив свою дію у 2016 році, позивачем виявлено лише направленням 23.03.2021 відповідачу листа №490007.1-Сл-5149-0321 від 23.03.2021 та проекту додаткової угоди №20 від 23.03.2021.

Наведені обставини поза розумним сумнівом доводять, що звернення до суду з даним позовом не є ефективним способом захисту порушеного відповідачем права, а є створенням формально-юридичних передумов для перегляду остаточного судового рішення у справі №904/4470/16.

За правовим висновком Верховного суду (Постанова від 03 березня 2021 року у справі № 904/4470/16) за практикою Європейського суду з прав людини принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Встановивши відсутність факту порушення відповідачем права або господарського інтересу позивача, суд відмовляє у задоволенні позову повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 238, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 20.07.2021.

Суддя Т.Ю.Кирилюк