УХВАЛА

м. Київ

13.07.2021Справа № 910/11070/21

Суддя Господарського суду міста Києва Літвінова М.Є. розглянувши заяву про видачу судового наказу Приватного підприємства «Житлово - будівельна компанія «Ріел» (далі - заявник) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАН ЛТД» (далі - боржник) про стягнення заборгованості за Договором підряду № 29/08/18 від 29.08.2018 у розмірі 122 024, 00 грн

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Житлово - будівельна компанія «Ріел» звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про видачу судового наказу до Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАН ЛТД» про стягнення заборгованості за Договором підряду № 29/08/18 від 29.08.2018 у розмірі 122 024, 00 грн.

Подана заява обґрунтована тим, що на виконання умов Договору підряду № 29/08/18 від 29.08.2018 заявником сплачено суму у більшому розмірі, у зв`язку з чим у останнього виникла передплата за Договором у розмірі 122 024, 00 грн, отже, за доводами позивача з боржника має бути стягнута вищевказана сума відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України.

Розглянувши заяву Приватного підприємства «Житлово - будівельна компанія «Ріел», суд дійшов висновку, що подана заява про видачу судового наказу не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір (ч. 2 ст. 148 ГПК України).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

За змістом п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо: заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно з вимогами ч.ч. 2, 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються. До заяви про видачу судового наказу, зокрема, додаються: копія договору, укладеного в письмовій формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів.

Судом встановлено, що 29.08.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ХАН ЛТД» (підрядник) та Приватним підприємством «Житлово - будівельна компанія «РІЕЛ» (замовник) укладено Договір підряду № 29/08/18.

Заявником зазначено, що на виконання умов Договору підряду № 29/08/18 від 29.08.2018 ним сплачено суму у більшому розмірі, а саме 891 684,00 грн, у зв`язку з чим у останнього виникла передплата за Договором у розмірі 122 024, 00 грн, яку останній просить стягнути з відповідача відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України.

До матеріалів заяви заявником додані платіжні доручення № 899 від 14.11.2018, № 882 від 08.11.2018, № 846 від 30.10.2018, № 338 від 29.03.2019, № 641 від 30.08.2018, № 818 від 19.07.2019, № 699 від 13.09.2018, № 796 від 16.10.2018 та Акт звірки взаєморозрахунків станом на 31.12.2018.

На підставі платіжних доручень заявником сплачено 891 684, 00 грн.

В Акті звірки взаєморозрахунків вказана сума 850 000, 00 грн.

Крім того, в кошторисі на виконання робіт та в довідці форми КБ -3 вказана сума 764 660, 00 грн, що унеможливлює суд встановити безспірність вимоги про стягнення з відповідача суми у розмірі 122 024, 00 грн.

Як вбачається з аналізу вищенаведених норм законодавства, судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність здійснених розрахунків.

Відтак, безспірні вимоги мають бути підтверджені відповідними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За загальним правилом, обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Доказування повинно здійснюватись за загальними правилами відповідно до ст. 74 ГПК України, яка передбачає обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

При цьому достовірними доказами є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).

Тобто, із вищенаведеного вбачається, що вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, не підтверджуються доданими до неї документами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що з поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права безспірної грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу про стягнення суми грошової заборгованості.

Суд звертає увагу заявника, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку (ч. 2 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Керуючись ст. 150, 152, 153, 154, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви Приватного підприємства «Житлово - будівельна компанія «РІЕЛ» про видачу судового наказу відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку передбаченому ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 13.07.2021.

Суддя М.Є. Літвінова