ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2021 р. м. Київ Справа № 911/3479/20

Господарський суд Київської області у складі судді Зайця Д.Г, за участю секретаря судового засідання О.О.Стаднік, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛТЛ Сервіс Україна», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бранер», Київська область, Білоцерківський район, с. Піщана

про стягнення заборгованості

за участю представників:

від позивача А.Є.Єрашов

від відповідача О.М.Гальчинецький

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛТЛ Сервіс Україна» б/н б/д (вх. №3524/20 від 03.12.2020) (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бранер» (далі відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 49442,59 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору на організацію перевезення і транспортно-експедиторське обслуговування №01072019 від 15.08.2019 року в частині оплати наданих послуг.

Ухвалою суду від 25.01.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №911/3479/20 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 16.02.2021 року.

До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н від 15.02.2021 року (вх. №3670/21 від 16.02.2021), в якому відповідач проти позову заперечує та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання 16.02.2021 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою суду від 16.02.2021 року продовжено строк підготовчого провадження у справі №911/3479/20 на тридцять днів та відкладено розгляд справи на 16.03.2021 року.

Позивач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання 16.03.2021 року повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду від 16.02.2021 року не виконав.

Ухвалою суду від 16.03.2021 року відкладено підготовче засідання на 20.04.2021 року.

Позивач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання 20.04.2021 року повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду від 16.02.2021 не виконав.

Ухвалою суду від 20.04.2021 року закрито підготовче провадження у справі №911/3479/20 та призначено розгляд справи по суті на 25.05.2021 року.

До суду від позивача надійшла відповідь на відзив б/н від 19.04.2021 року (вх. №9459/21 від 21.04.2021) та письмові пояснення на виконання вимог ухвали суду від 16.03.2021 року.

У судовому засіданні 25.05.2021 року оголошено перерву до 13.07.2021 року.

До суду від позивача надійшли письмові запитання до відповідача б/н від 26.05.2021 року (вх. №13220/21 від 27.05.2021).

До суду від відповідача надійшли письмові пояснення б/н від 28.06.2021 року (вх. №16590/21 від 08.07.2021).

До суду від позивача надійшли письмові пояснення б/н від 12.07.2021 року (вх. №16885/21 від 12.07.2021).

Представник позивача у судовому засіданні 13.07.2021 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні 13.07.2021 року проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві та просив суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи достатність в матеріалах справи доказів для повного, всебічного та об`єктивного розгляду спору по суті у судовому засіданні 13.07.2021 року, відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛТЛ Сервіс Україна» (за договором експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БРАНЕР» (за договором замовник) 15.08.2019 року укладено Договір №01072019 на організацію перевезень та транспортно-експедиторського обслуговування (далі Договір), згідно умов п. 1.1. якого, цей Договір регулює взаємовідносини сторін щодо організації та забезпечення експедитором, від свого імені або від імені замовника, але в будь-якому випадку за рахунок і в інтересах замовника, комплексу послуг, пов`язаних з перевезенням експортних, імпортних і транзитних вантажів/контейнерів з вантажем замовника, від місця, зазначеного замовником, до місця призначення, різними видами транспорту, за обумовленим маршрутом, включаючи організацію та забезпечення в залежності від маршруту.

Відповідно до п. 3.1 Договору, експедитор організовує роботи із завантаження/розвантаження вантажів на/з судно (а) відповідно до інструкцій замовника і зводом звичаїв кожного конкретного порту.

Вартість, ставки і тарифи виконуваних експедитором робіт і послуг, особливі умови доставки в залежності від виду/асортименту вантажів обумовлюються сторонами в Додатках (заявках) до цього Договору. У разі якщо для виконання експедитором зобов`язань за цим Договором необхідна валюта платежу відмінна від валюти, отриманої експедитором від замовника, то замовник компенсує витрати за курсом МВБ на день виставлення рахунку. Різниця, отримана в результаті валютної операції, як витрати, так і доходи, відносяться до або за рахунок винагороди експедитора. Відповідно до положень міжнародного та національного права України, нормами відомих міжнародних звичаїв, враховуючи принципи економічної справедливості і обґрунтованості умов господарських договорів (контрактів), положення Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», вартість послуг з організації перевезення і транспортно-експедиторських послуг вантажу в контейнерах узгоджується і затверджується сторонами в Додатках (заявках) з розрахунку в доларовому (США) еквіваленті (п. 4.1 Договору).

Пунктом 4.2 Договору визначено, що замовник оплачує, зокрема, вартість організації перевезення, а також інші платежі, які підлягають сплаті за надані послуги з перевезення вантажу морським транспортом (фрахт) і супутні витрати, пов`язані з таким перевезенням (погрузка і/або розвантаження вантажу, агентський збір і т.д.), узгоджені сторонами в Додатках (заявках). Оплата проводиться замовником: по імпортним вантажам - на підставі рахунку експедитора за 5 (п`ять) днів до прибуття судна в порт вивантаження; при експортних відправленнях - на підставі рахунку експедитора до відправки вантажу з порту відправлення.

Встановлена ??в Додатках (заявках) вартість включає оплату тільки обумовлених сторонами робіт і послуг. Будь-які інші роботи та послуги, передбачені сторонами як додаткові і/або необхідність в яких виникла в ході виконання цього Договору, оплачуються замовником додатково до узгодженої вартості за тарифами, обумовленим сторонами в Додатках (заявках) до цього Договору або будь-яким іншим чином в письмовому вигляді (п. 4.3 Договору).

Згідно п.п. 4.7, 4.9 Договору, замовник оплачує вартість використання контейнерного та іншого обладнання (демерредж/demurrage), відповідно до умов, встановлених судноплавної лінією, власністю якої таке обладнання є. Замовник оплачує рахунки експедитора за додаткові роботи/послуги, виконані експедитором за дорученням замовника, по фактичним затратам і/або за діючими тарифами і/або калькуляціям експедитора, якщо інше не передбачено сторонами в письмовому виді завчасно до початку відправки/відвантаження вантажу/контейнерів з вантажем замовника.

В п. 7.1 Договору сторони погодили, що цей Договір укладено строком на один рік і він набирає чинності з дня його підписання сторонами. У частині взаєморозрахунків Договір діє до повного взаєморозрахунку між сторонами за роботи і послуги по вантажах, відвантажених за цим Договором. Якщо після закінчення терміну Договір продовжує виконуватися сторонами, то Договір вважається пролонгованим на той самий строк і на тих же умовах.

У заявці №2 від 15.08.2019 року до Договору, сторони домовилися, що позивач організовує перевезення належного відповідачеві вантажу в контейнерах морським та автомобільним транспортом, а відповідач здійснює на користь позивача оплату за експедиторські послуги на підставі рахунку експедитора. В п. 4 Заявки погоджено, що додатково у відповідності до умов Договору на підставі рахунків експедитора оплачується простій автотранспорту більше ніж 2 календарних дні на митниці, зберігання контейнерів в порту у разі перебування більше ніж одну безкоштовну добу, використання контейнерного обладнання (демередж) 7 днів безкоштовно, далі згідно тарифів судноплавної лінії, штраф Укравтодору, у випадку пошкодження контейнерного обладнання з вини клієнта, клієнт зобов`язаний компенсувати експедитору витрати на ремонт.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що ним надано відповідачу послуги з організації перевезення належного відповідачеві вантажу на суму 129238,43 грн., що підтверджується Актом надання послуг №ЛТ1981 від 15.11.2019 року. Відповідачем на підставі виставлених позивачем рахунків на оплату №ЛТ1390 від 05.09.2019 року, №ЛТ1604 від 07.10.2019 здійснено оплату наданих послуг у сумі 79795,84 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень №284 від 06.09.2019, №294 від 09.10.2019.

Також, позивачем виставлено відповідачу рахунок на оплату №ЛТ1876 від 14.11.2019 на суму 47819,21 грн. за простій автотранспорту та демередж (понаднормове використання вантажних контейнерів) та рахунок на оплату №ЛТ1753 від 22.10.2019 на суму 1623,38 грн. за транспортно-експедиторське обслуговування. Однак, вказані рахунки відповідачем не оплачено.

Як зазначає позивач, відповідачу для підписання надавались Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ЛТ1981 від 15.11.2019 року у день оформлення та повторно рахунки на оплату №ЛТ1876 від 14.11.2019, №ЛТ1753 від 22.10.2019. Однак, відповідач підписаний Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ЛТ1981 від 15.11.2019 року не повернув, розрахунки не здійснив.

Позивачем на адресу відповідача повторно надіслано Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ЛТ1981 від 15.11.2019 року та рахунки на оплату №ЛТ1876 від 14.11.2019, №ЛТ1753 від 22.10.2019, що підтверджується поштовою накладною від 05.12.2019 року №967. Проте відповідач не виконав належним чином свого зобов`язання зі своєчасної оплати вартості наданих послуг, у зв`язку із чим за ним виникла заборгованість у розмірі 49442,59 грн., про стягнення якої позивач звернувся до суду з даним позовом.

Заперечуючи проти позову відповідач у відзиві на позов зазначив, що позивач, обґрунтовуючи наявність демереджу внаслідок несвоєчасних розпоряджень та дій відповідача, не надає жодного доказу на підтвердження таких обставин. Також, позивачем не надано документу з інформацією про нормативний час використання контейнеру та розрахунок демереджу. На думку відповідача, позивач мав скласти акт за підписами учасників перевезення, в якому зафіксовано обставини і час простою, та детально розраховано термін демереджу, надати тарифи судноплавної лінії, власника контейнерного обладнання та розрахунок суми коштів за понаднормове використання контейнерів виходячи із терміну демереджу та тарифів судноплавної компанії. Відповідач також має претензії до позивача щодо якості наданих позивачем послуг за Договором. Так, 30.10.2019 року Київською міською митницею ДФС України винесено Рішення про коригування митної вартості товарів №UА 100000/2019/000416/2 до Вантажно-митної декларації №UA100110/2019/789246/. Відповідач звертає увагу, що позивач неналежним чином здійснив розмитнення товару, що спричинило коригування митної вартості товару та подальше оскарження відповідачем Рішення про коригування митної вартості до Окружного адміністративного суду м. Києва (справа №640/8284/20).

Відповідно до приписів ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, а як визначено приписами статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають із підстав, встановлених вищевказаною правовою нормою.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України (далі ГК України), господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 316 ГК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», експедитор (транспортний експедитор) - суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування; клієнт - споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), який за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг та оплачує їх, включаючи плату експедитору; перевізник - юридична або фізична особа, яка взяла на себе зобов`язання і відповідальність за договором перевезення вантажу за доставку до місця призначення довіреного їй вантажу, перевезення вантажів та їх видачу (передачу) вантажоодержувачу або іншій особі, зазначеній у документі, що регулює відносини між експедитором та перевізником.

Відповідно до ст. 929 ЦК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

За змістом ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться в ч. 1 ст. 193 ГК України, яка також передбачає, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За приписами ст. 525 ЦК України та ч. 7 ст. 193 ГК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Матеріалами справи підтверджується, що між позивачем та відповідачем укладено Договір на організацію перевезень та транспортно-експедиторського обслуговування №01072019 від 15.08.2019 року.

Згідно заявки №2 від 15.08.2019 року позивач здійснив перевезення вантажу, що підтверджується Актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ЛТ1981 від 15.11.2019 року на суму 129238,43 грн.

Відповідач вантаж отримав та здійснив часткову оплату виставлених позивачем рахунків №ЛТ1390 від 05.09.2019 року у сумі 37300,00 грн., №ЛТ1604 від 07.10.2019 року у сумі 42495,84 грн.

Також, позивачем виставлено відповідачу рахунок №ЛТ1876 від 14.11.2019 року на оплату 47819,21 грн. за демередж та простій автотранспорту, а також рахунок №ЛТ1753 від 22.10.2019 року на оплату 1623,38 грн. за транспортно-експедиторське обслуговування. Вказані рахунки направлено на адресу відповідача, що підтверджується доданими до матеріалів справи описом вкладення у цінний лист та поштовою накладною.

Пунктом 4.2 Договору визначено, що замовник оплачує, зокрема, вартість організації перевезення, а також інші платежі, які підлягають сплаті за надані послуги з перевезення вантажу морським транспортом (фрахт) і супутні витрати, пов`язані з таким перевезенням (погрузка і/або розвантаження вантажу, агентський збір і т.д.), узгоджені сторонами в Додатках (заявках). Оплата проводиться замовником: по імпортним вантажам - на підставі рахунку експедитора за 5 (п`ять) днів до прибуття судна в порт вивантаження; при експортних відправленнях - на підставі рахунку експедитора до відправки вантажу з порту відправлення.

Згідно п. 4 Заявки №2 від 15.08.2019 року погоджено, що додатково у відповідності до умов Договору на підставі рахунків експедитора оплачується простій автотранспорту більше ніж 2 календарних дні на митниці, зберігання контейнерів в порту у разі перебування більше ніж одну безкоштовну добу, використання контейнерного обладнання (демередж) 7 днів безкоштовно, далі згідно тарифів судноплавної лінії, штраф Укравтодору, у випадку пошкодження контейнерного обладнання з вини клієнта, клієнт зобов`язаний компенсувати експедитору витрати на ремонт.

При цьому, позивачем надано пояснення, що за період з 12.10.2019 до 23.10.2019 плата за демередж позивачем не нараховувалася, оскільки, саме 12-денний період вважався пільговим (звільненим від оплати) згідно з тарифами суднохідної лінії. Тарифи на демередж встановлено ТОВ «МШК Україна» (MSC Ukraine LLC), контейнер якого використовувався на суднохідній лінії для розміщення вантажу відповідача під час транспортування морськими шляхами, що підтверджується доданими до матеріалів справи тарифами компанії MSC Ukraine LLC, чинними на момент використання контейнерів у другому півріччі 2019 р. Розрахунок здійснено позивачем за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ на 14.11.2019 (день виставлення рахунку №ЛТ187б) за курсом 24,315588 грн/дол. США. За наступний період з 24.10.2019 по 30.10.2019 плата за демередж розрахована за тарифом (за кожен день) в еквіваленті 30 доларів США, що за 7-денний період становить еквівалент 210 доларів США, а саме, 5106,28 грн.; за період з 31.10.2019 по 12.11.2019 плата за демередж розрахована за зниженим тарифом (за кожен день) в еквіваленті 28,97 доларів США, що за 13-денний період становить еквівалент 377 доларів США, а саме, 9157,42 грн.

Так, вантаж відповідача перебував у контейнері, що належить ТОВ «МШК Україна», протягом періоду, коли здійснювалося його митне оформлення на території України. Належність контейнера ТОВ «МШК Україна» підтверджується даними з офіційного сайту компанії, з яких вбачається використання контейнера з номером MEDU6986963. Вантаж відповідача перебував у вищезазначеному контейнері, завантаженому на транспортний засіб, протягом періоду, коли здійснювалося його митне оформлення на території України, що підтверджується даними, зазначеними у вантажній митній декларації №UA100110/2019/791727.

Нарахована плата за демередж у розмірі 14263,70 грн. є меншою, ніж плата у розмірі 23002,55 грн., нарахована позивачу (як експедитору) ТОВ «Марін-Транс» (як перевізником) згідно Договору на організацію перевезень та транспортно-експедиторського обслуговування №01072019 від 01.07.2019), що забезпечував морське перевезення вантажу відповідача з використанням залученого у ТОВ «МШК Україна» контейнерного обладнання, що підтверджується копією рахунку №276 від 14.11.2019 року та оплатою позивачем такого рахунку згідно платіжного доручення №1168 від 27.11.2019 року.

На підтвердження факту простою та причин такого простою позивачем зазначено, що простій автотранспорту та понаднормове використання контейнеру, що перебував у ньому, фактично припинено 14.11.2019 р., що підтверджується актом №ОУТ- 168215 від 14.11.2019 року, згідно якого вбачається перебування вантажного автомобіля Renault, державний номерний знак НОМЕР_1 , у зоні митного контролю, починаючи з 21.10.2019 року. Причиною понаднормового простою автотранспорту та понаднормового використання контейнерного обладнання є довготривале митне оформлення вантажу відповідача на території України. Так, митним органом України прийнято рішення про застосування процедури коригування (підвищення) митної вартості щодо імпортованого вантажу відповідача. Митне оформлення вантажу відповідача здійснено за скоригованою (підвищеною) митною вартістю, після чого автомобіль з контейнером, що містив розмитнений вантаж, випущено із зони митного контролю, де він перебував протягом жовтня-листопада 2019 р. - що і стало підставою для нарахування відповідачу плати за простій автотранспорту та демередж.

Відповідно до п. 5.9 Договору, у випадку простою автотранспорту під завантаженням/відвантаженням вантажу понад строк, який передбачено в п. 2.3.10 даного Договору, замовник сплачує експедитору штраф у розмірі (в еквіваленті долара США): за перші 2 доби понаднормативного простою, який почався:100 доларів США тентовані автопотяги, 100 доларів США рефрижераторні автопотяги; за третю добу понаднормативного простою, який почався: 50 доларів тентовані автопотяги, 50 доларів США рефрижераторні автопотяги.

Розрахунок здійснено позивачем за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ на 14.11.2019 (день виставлення рахунку №ЛТ1876), за курсом 24,315588 грн/дол. США. За період з 23.10.2019 по 14.11.2019 плата за простій розрахована за тарифом (за кожен день) в еквіваленті 60 доларів США, що за 23-денний період становить еквівалент 1380 доларів США, а саме, 33555,51 грн.

Пунктом 2.1.13 Договору передбачено, що у разі якщо клієнт не надав протягом 5 робочих днів свої заперечення щодо представленого експедитором акту приймання-передачі виконаних робіт, такий акт вважається прийнятим клієнтом, тобто роботи/послуги, зазначені у ньому, наданими експедитором належним чином. Відповідач заперечень стосовно Акту здачі-прийняття робіт (наданих послуг) №ЛТ1981 від 15.11.2019 року не надав, доказів протилежного суду не надав, а тому Акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) №ЛТ1981 від 15.11.2019 року вважається прийнятим позивачем та підлягає оплаті.

Вказаний Акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) №ЛТ1981 від 15.11.2019 року та рахунки на оплату №ЛТ1876 від 14.11.2019 року, №ЛТ1753 від 22.10.2019 року надіслано на юридичну адресу відповідача службою «УКРПОШТА», що підтверджується описом вкладення у цінний лист та поштовою накладною, доказів погодження сторонами в Договорі способу доставки кореспонденції саме службою доставки «Нова Пошта» матеріали справи не містять, а тому, посилання відповідача на необхідність надсилання всіх документів службою доставки «Нова Пошта» є необґрунтованими. Претензія №12 від 01.09.2020 року, на яку відповідач посилається у відзиві, не є запереченнями стосовно Акту здачі-прийняття робіт (наданих послуг) №ЛТ1981 від 15.11.2019 року, не стосується правовідносин сторін у даній справі та не впливає на результати її розгляду, оскільки надіслана позивачу в процесі розгляду Окружним адміністративним судом м. Києва справи №640/8284/20 та датована 01.09.2020 року.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно умов Договору та заявки оплата здійснюється на підставі виставлених рахунків експедитора протягом 5 календарних днів з моменту виставлення рахунку. Враховуючи вказане, строк оплати згідно вищезазначених рахунків є таким, що настав.

Докази того, що відповідач здійснив оплату у визначені договором строки в повному обсязі в матеріалах справи відсутні.

Суд зазначає, що умовами Договору (п.2.1.13) передбачено обов`язок прийняти виконані роботи/послуги, а у випадку незгоди надати свої заперечення щодо акту приймання-передачі виконаних робіт, а у разі ненадання заперечень протягом 5 днів, такий акт вважається прийнятим клієнтом (відповідачем), а послуги, зазначені в такому акті, наданими експедитором (позивачем) належним чином.

Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона - виконавець, зобов`язується за завданням другої сторони - замовника, надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу у строки та в порядку, що встановлені договором.

Виходячи зі змісту наведених вище статей, оплаті зі сторони замовника підлягає саме надана послуга, факт реального надання якої підлягає доведенню належними та допустимими доказами відповідно до ст.ст 73-79 ГПК України. Висновок про те, що передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором, викладено в постанові Верховного Суду України від 02.10.2012 року у справі №23/326.

Оскільки, заборгованість відповідача перед позивачем за надані останнім послуги за Актом здачі-прийняття робіт (наданих послуг) №ЛТ1981 від 15.11.2019 року на підставі Договору №01072019 на організацію перевезень та транспортно-експедиторського обслуговування у сумі 49442,59 грн. станом на момент прийняття рішення не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, факт надання позивачем послуг відповідачу документально підтверджено та доведено, а відповідачем не спростовано, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у сумі 49442,59 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Усі інші твердження та заперечення відповідача не спростовують вищевикладених висновків суду.

Крім того, суд звертає увагу сторін, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвеція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, №4241/03, від 28.10.2010).

Частиною 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом також враховано, що згідно ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 123, 129, 231, 233, 236 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛТЛ Сервіс Україна» (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, буд. 11, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бранер» (09160, Київська область, Білоцерківський район, с. Піщана, вул. Автовокзальна, буд. 1, ) про стягнення 49442,59 грн. заборгованості задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бранер» (09160, Київська область, Білоцерківський район, с. Піщана, вул. Автовокзальна, буд. 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛТЛ Сервіс Україна» (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, буд. 11, ) 49422 (сорок дев`ять тисяч чотириста двадцять дві) грн. 59 коп. основного боргу та 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 19.07.2021 року.

Суддя Д.Г. Заєць