ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

13 липня 2021 року Справа № 903/969/20

Суддя Господарського суду Волинської області Шум М.С., розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Масалова Сергія Миколайовича

про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, заборонити вчиняти дії щодо реалізації майна

у справі № 903/969/20

за позовом Фізичної особи-підприємця Масалова Сергія Миколайовича, с. Копачівка Рожищенського району

до відповідача: Державного підприємства Дослідне господарство Перше травня Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної Академії аграрних наук України, с.Копачівка, Рожищенський район, Волинська область,

про стягнення 944 514,00 грн.

Встановив: Фізична особа-підприємець Масалов Сергій Миколайович звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з Державного підприємства Дослідне господарство Перше травня Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної Академії аграрних наук України, 944 514,00 грн. заборгованості .

Ухвалою суду від 29.06.2021 розгляд справи у підготовчому засіданні відкладено на 13.07.2021р.

08.07.2021 Фізична особа-підприємець Масалов Сергій Миколайович подав заяву про забезпечення позову , в якій просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти Державного підприємства Дослідне господарство Перше травня Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної Академії аграрних наук України в межах позовних вимог та заборонити відповідачу вчиняти дії щодо реалізації майна або продукції підприємства до вирішення господарського спору в суді.

В обґрунтування поданої заяви позивач посилається на те, що Державне підприємство Дослідне господарство Перше травня Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної Академії аграрних наук України має що відповідач є учасником щодо якого розпочато і виконується ряд виконавчих проваджень та останній вдається до активних дій, які спрямовані на уникнення відповідальності та перешкоджання законному стягненню. Також посилається на те, що боржник восени поточного року як і всі дослідні підприємства підлягатимуть роздержавленню, передачі до Фонду державного майна України, а землі до розподілу та розпродажу, а тому вважає, що невжиття заходів щодо накладення арешту, може унеможливити виконання рішення Господарського суду Волинської області в майбутньому.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, грошові кошти та заборонити відповідачу вчиняти дії по реалізації майна або продукції підприємства до вирішення господарського спору в суді, суд дійшов до висновку, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У пункті 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" зазначено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ГПК, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

-розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

-забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

-наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

-імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

-запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно п. 3 зазначеної постанови достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заява позивача про вжиття заходів до забезпечення позову, не містить жодних обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального обґрунтування, наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, заявником не надано доказів, які підтверджують обставини викладені в заяві про забезпечення позову та доказів на підтвердження намірів відповідача за позовом не виконувати рішення суду у даній справі.

Твердження позивача про те, що відповідач є учасником щодо якого розпочато і виконується ряд виконавчих проваджень та останній вдається до активних дій, які спрямовані на уникнення відповідальності та перешкоджання законному стягненню, ґрунтується лише на припущеннях заявника та власних міркуваннях, оскільки належних та допустимих доказів до заяви позивач не подав.

Отже, заявником не наведені достатньо обґрунтовані підстави та не подані належні докази того, що невжиття визначених у заяві заходів щодо забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду або унеможливить ефективний захист прав позивача за позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Таким чином, суд зазначає, що саме лише посилання заявника на те, що господарський суд має достатні підстави для застосування заходів забезпечення позову, і що незастосування таких заходів забезпечення позову може призвести до порушення принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, без обґрунтування наявності процесуальних підстав для вжиття таких заходів не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ст. 79 ГПК України).

Оскільки заявником не було надано доказів на підтвердження того, що невжиття, визначених ним заходів, забезпечення позову порушить права позивача позовом та в подальшому утруднить чи може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача за позовом, за захистом яких він звернувся, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Масалова Сергія Миколайовича про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, грошові кошти та заборонити Державному підприємству Дослідне господарство Перше травня Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної Академії аграрних наук України вчиняти дії по реалізації майна або продукції підприємства до вирішення господарського спору в суді - відмовити .

Ухвала набирає законної сили з дати її підписання

Ухвала суду підписана 13.07.2021.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М. С. Шум