ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2021 справа № 914/1308/21

за позовом: Акціонерного товариства Таскомбанк, м. Київ

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , м. Львів

про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 52 987,88грн.

Суддя Коссак С.М.

за участі секретаря Побігайленко Ю.-Б.В.

Представники:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Акціонерним товариством Таскомбанк, м. Київ до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , м. Львів про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 52 987,88грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту 44 274,32грн., заборгованості по відсотках 0,03грн., заборгованості по комісії 7542,13грн., пені на суму простроченої заборгованості у сумі 765,36грн. та штрафу у сумі 406,04грн.

Ухвалою суду від 18.05.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та розгляд справи по суті призначено на 11.06.2021 року.

У судове засідання 11.06.2021 сторони явку повноважних представників не забезпечили, відтак ухвалою суду від 11.06.2021 року розгляд справи по суті відкладено на 15.07.2021 року.

В судове засідання 15.07.2021 року учасники справи явку не забезпечили, хоча були належним чином повідомлені про місце, дату та час судового засідання, що підтверджується списком розсилки поштової кореспонденції господарського суду Львівської області за 15.06.2021 року. Позивач у прохальній частині позовних вимог просить судовий розгляд проводити за відсутності представника позивача та повідомляти про наступні судові засідання.

Ухвали суду надіслані учасникам справи за адресами, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та адресами, які вказані позивачем у позовній заяві, відтак позивач та відповідач належним чином повідомлені про місце, дату та час судового засідання, що підтверджується списком розсилки поштової кореспонденції за 15.06.2021 року.

Крім того, процесуальні документи щодо розгляду спору у даній справі офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, та знаходяться у вільному доступі.

Отже, в матеріалах справи достатньо доказів для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення.

З урахуванням того, що розгляд справи відбувається за правилами спрощеного позовного провадження, позовні матеріали надіслано учасникам справи, в суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, які передбачені статтями 202, 216 ГПК України.

Правова позиція позивача.

30.10.2019р. між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено Заяву-договір №ID7207805 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» (продукт «Кредит на розвиток бізнесу») (надалі «Кредитний договір»), відповідно до умов якого, Банк надав Позичальнику кредит у сумі 50 000,00 грн.

Кошти за укладеним договором відповідачем було отримано у передбачений Кредитним договором спосіб шляхом перерахування на відповідний рахунок, зазначений в Кредитному договорі (відповідно до п.1.2) та заяві, що підтверджується відповідною випискою, отже позивач свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі.

Проте позичальником (відповідачем) умови кредитного договору не виконані, кредитні кошти у встановлені договором (зокрема Графіком погашення кредиту) строки не повернуті. Відтак, станом на 25.03.2021 року заборгованість позичальника за кредитним договором та яку позивач просить стягнути з відповідача становить 52 987,88грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту 44 274,32грн., заборгованості по відсотках 0,03грн., заборгованості по комісії 7542,13грн., пені на суму простроченої заборгованості у сумі 765,36грн. та штрафу у сумі 406,04грн.

Правова позиція відповідача

Вимог ухвали суду не виконав, проти позову в установленому порядку не заперечив. Тому суд розглянув справу без участі представника відповідача та його відзиву на позов, за наявними у ній матеріалами.

Обставини справи, встановлені судом.

30.10.2019р. між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено Заяву-договір №ID7207805 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» (продукт «Кредит на розвиток бізнесу») (надалі «Кредитний договір»), відповідно до умов якого, Банк надав Позичальнику кредит у сумі 50 000,00 грн.

Відповідно до п. 1.1. договору, за умови наявності вільних коштів банк зобов`язується надати позичальникові кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов цього договору.

Згідно п. 1.2. договору, кредит надається у формі зарахування грошових коштів у сумі кредиту на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 , відкритий у АТ Таскомбанк з цільовим використанням на поповнення обігових коштів; придбання основних засобів; рефінансування кредиту іншого банку.

Положеннями розділу 2 договору визначено умови надання кредиту: розмір кредиту: 50 000,00 (п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок). Валюта кредиту: гривня. Вартість кредиту: розмір процентної ставки за користування кредитом: 0,0001 % річних; розмір комісійної винагороди: 1,99 % від суми виданого кредиту (щомісячно). Тип процентної ставки: фіксована. Терміни і порядок погашення кредиту: згідно графіку погашення кредиту, зазначеного в додатку 1 до цього договору. Термін повернення кредиту: 11.06.2022. У додатку 1 до договору сторонами узгоджено графік погашення кредиту.

Зміст укладеного договору дає підстави вважати його договором приєднання, оскільки договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, а друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. ч. 1, 2 ст. 639 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов договору, банком на адресу відповідача було скеровано повідомлення-вимогу від 26.03.2021 про дострокове повернення кредиту, сплати процентів та штрафних санкцій.

Згідно розрахунку заборгованості по особовому рахунку станом на 25.03.2021 року у відповідача наявна заборгованість в розмірі 52 987,88грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту 44 274,32грн., заборгованості по відсотках 0,03грн., заборгованості по комісії 7542,13грн., пені на суму простроченої заборгованості у сумі 765,36грн. та штрафу у сумі 406,04грн.

Як вбачається із п. 2.3.1. та п. 2.4. договору, сторони погодили, що розмір процентної ставки за користування кредитом: 0,0001 % річних, тип процентної ставки: фіксована.

На підставі наведеного, здійснивши перевірку здійсненого банком розрахунку заборгованості по відсотках в розмірі 0, 01 грн, суд вважає його вірним, відтак позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Згідно п. 2.3.2. договору, розмір комісійної винагороди: 1,99 % від суми виданого кредиту (щомісячно).

Станом на 25.03.2020 заборгованість відповідача перед Банком становить 52 987,88грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту 44 274,32грн., заборгованості по відсотках 0,03грн., заборгованості по комісії 7542,13грн., пені на суму простроченої заборгованості у сумі 765,36грн. та штрафу у сумі 406,04грн.

Норми права та мотиви суду.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини на підставі укладеного Кредитного договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Згідно з частинами 1-3 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів … електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно з положеннями Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг":

Електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною (стаття 5).

Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством (стаття 7).

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (стаття 8).

З вищезазначеного вбачається, що законодавець прирівнює письмову форму правочину до електронної форми. Відповідно, договір, укладений в електронній формі, має таку ж юридичну силу як і договір в паперовій формі.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, при цьому зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, відповідно до частин 1 та 2 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави ("Позика"), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Кошти за укладеним договором відповідачем було отримано у передбачений Кредитним договором спосіб шляхом перерахування на відповідний рахунок, зазначений в Кредитному договорі (відповідно до п.1.2) та заяві, що підтверджується відповідною випискою, отже позивач свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі.

Згідно з положеннями п.п. 4. п. 18.1.15.3. Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ Таскомбанк, (продукт Кредит на розвиток бізнесу), банк зобов`язувався проводити обслуговування кредиту клієнта згідно з наступним порядком: за рахунок грошових коштів, що надійшли на поточний рахунок клієнта, в першу чергу проводиться погашення заборгованості за процентами, комісіями та іншими винагородами банку за надання кредиту, які нараховані згідно цінових параметрів, зазначених на сайті банку. Грошові кошти, що розраховуються на поточний рахунок клієнта, автоматично зменшують дебетове сальдо по поточному рахунку. У разі відсутності надходжень грошових коштів на поточний рахунок клієнта, погашення процентів, комісій та інших винагород банку за надання кредиту, проводиться за рахунок невикористаного залишку кредиту. Після погашення заборгованості за процентами, банк проводить оплату тіла заборгованості.

Положеннями п. 18.1.16.1.-18.1.16.5. Правил передбачено, що клієнт зобов`язується: використовувати кредит на цілі, зазначені у п. 18.1.2. цього розділу Правил. Сплатити проценти та інші види винагороди банку за весь час фактичного користування кредитом згідно з п. 18.1.20. Виконувати погашення заборгованості за кредитом, отриманого в межах встановленого Ліміту, не пізніше терміну закінчення періоду безперервного користування кредитом, встановленого п. 18.1.9. Виконувати погашення різниці між заборгованістю за кредитом і знову встановленим Лімітом згідно періоду безперервного користування кредитом, вказаного в п, 18.1.9. Повернути кредит у строки встановлені цим розділом Правил.

Положеннями п. 18.1.16.6. Правил передбачено, що клієнт доручає банку списувати грошові кошти з усіх своїх поточних рахунків (як відкритих на момент початку обслуговування банком Ліміту клієнта, так і тих, які відкриті після цього), у валюті кредиту для виконання зобов`язань з погашення кредиту, а також процентів за його використання, а також виконання інших зобов`язань перед банком за використання кредиту, в межах сум, що підлягають сплаті банку згідно з цим розділом Правил та цінових параметрів. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку, при цьому оформляється меморіальний ордер, у реквізиті Призначення платежу якого зазначається номер, дата і посилання на пункт Правил.

Тобто, наявність очевидних ознак неспроможності позичальника належним чином обслуговувати кредитне зобов`язання та порушення умов договору має наслідком виникнення у банку права вимагати дострокового повернення кредиту.

Так, відповідно до положень заяви про приєднання до Умов та Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ Таскомбанк, у відповідача перед позивачем наявна заборгованість в розмірі 52 987,88грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту 44 274,32грн., заборгованості по відсотках 0,03грн., заборгованості по комісії 7542,13грн., пені на суму простроченої заборгованості у сумі 765,36грн. та штрафу у сумі 406,04грн.

Суд установив, що відповідач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 прострочив виконання зобов`язання за Кредитним договором не вносячи належним чином чергових платежів.

Відповідно до частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності із ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно п. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, які визначаються обліковою ставкою НБУ за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 18.2.5.1. Правил встановлено, що у разі порушення клієнтом будь-якого із зобов`язань щодо сплати процентів та комісії за користування кредитом, передбачених цим розділом Правил, або строків повернення кредиту, клієнт сплачує банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Сплата пені здійснюється в гривні.

Згідно з положеннями 18.2.5.2. Правил, нарахування неустойки та/або штрафу, який визначений в цінових параметрах, за кожен випадок порушення зобов`язань здійснюється протягом 15 років з дня, коли зобов`язання мало бути виконано клієнтом. У випадку порушення зобов`язань, вказаних у п. 18.2.2.2.7, 18.2.2.2.9 розділу Правил, Клієнт сплачує штраф у розмірі 2 % (два відсотки) від розміру кредиту, діючого на момент застосування штрафу.

Здійснивши перевірку проведених Банком нарахувань, суд погоджується з такими. Отже, на користь Банку підлягає стягненню кошти, які складаються із заборгованості по тілу кредиту 44 274,32грн., заборгованості по відсотках 0,03грн., заборгованості по комісії 7542,13грн., пені на суму простроченої заборгованості у сумі 765,36грн. та штрафу у сумі 406,04грн.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зважаючи на зазначене, позовні вимоги про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 коштів, які складаються із заборгованості по тілу кредиту 44 274,32грн., заборгованості по відсотках 0,03грн., заборгованості по комісії 7542,13грн., пені на суму простроченої заборгованості у сумі 765,36грн. та штрафу у сумі 406,04грн, є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір в сумі 2270,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером №707409536 від 19 квітня 2021 року.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, у зв`язку з задоволенням позовних вимог, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 2270,00 грн.

Одночасно, суд зазначає, що позивачем у тексті позовної заяви зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи за надання правової допомоги: - усна консультація та ознайомлення з матеріалами справи 2 години 1000,00грн.; - вивчення нормативної бази та підготовка позовної заяви 3 години 1500,00грн. Всього 2 500,00грн.

До позовної заяви позивачем долучено довіреність №43 на представництво інтересів позивача, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №1739 та Договір № 3 про надання правової допомоги від 19 лютого 2021 року.

Відповідно ст. 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У поданому позивачем Договорі № 3 про надання правової допомоги від 19 лютого 2021 року відсутня норма щодо розміру фіксованого гонорару представника позивача.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 року (справа East/West Alliance Limited проти України, заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обгрунтованим (п.268).

Відповідно до п. 4.5. Договору про надання правової допомоги, правова допомога вважається наданою Клієнту з моменту підписання акту приймання-передачі наданих послуг. Акт приймання-передачі надається виконавцем клієнту кожного місяця до 15 числа включно. Якщо Клієнт протягом 3 робочих днів з дати отримання акту приймання-передачі не направив Виконавцю свої обгрунтовані заперечення до його змісту, акт прийому-передачі вважається погодженим (підписаним) Клієнтом, та надання додаткових документів на підтвердження надання Виконавцем послуг Клієнту не вимагається. Однак, акту приймання-виконання робіт суду не надано.

Окрім цього, суд зазначає, що відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

В підтвердження наданих адвокатських послуг, представником позивача не подано акту приймання-передачі наданих послуг, перелічених у позовній заяві на загальну суму 2 500,00грн., про що сторони домовились в п.4.5. договору про надання правової допомоги, судом не береться до уваги орієнтований розрахунок суми судових витрат позивача, як такий що не обгрунтований доказами.

Керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 76, 79, 123, 126, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 252 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задоволити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Таскомбанк (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, ) заборгованості за кредитним договором у сумі 52 987,88грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту 44 274,32грн., заборгованості по відсотках 0,03грн., заборгованості по комісії 7542,13грн., пені на суму простроченої заборгованості у сумі 765,36грн., штрафу у сумі 406,04грн. та 2 270,00грн. витрат на оплату судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://court.gov.ua/fair/sud5015, а також у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя С.М. Коссак