ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2021м. ДніпроСправа № 904/4267/21
за позовом Фізичної особи-підприємця Поліщук Інни Сергіївни

до Фізичної особи-підприємця Ворошилової Вікторії Володимирівни

про стягнення 24 012,40 грн. боргу.

Суддя Юзіков С.Г.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 24 012,40 грн. - боргу за Договором-заявкою № 20/07 на перевезення вантажу.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2021 призначено справу №904/4267/21 до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами. Заперечень щодо порядку розгляду справи від сторін не надходило. Судом зобов`язано: Відповідача, протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заява; Позивача, протягом 5 днів з дня одержання відзиву, надати відповідь на відзив.

У відзиві на позов Відповідач повідомила, що частково оплатила борг, що підтверджується платіжними дорученнями № від 21.05.2021 на суму 5 000,00 грн., № від 28.05.2021 на суму 5 000,00 грн., № від 04.06.2021 на суму 5 000,00 грн. Отже, з урахуванням проведених розрахунків, Відповідач вважає, що сума, яка залишилася та підлягає сплаті, становить 9 012,40. Відповідач не заперечує проти оплати суми в добровільному порядку частинами.

Відповідь на відзив не надходила.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

20.07.2020 Позивач (Перевізник) з Відповідачем (Експедитором) уклали Договір-заявку на перевезення вантажу №20/07 (далі Договір), у якій погодили наступні умови перевезення:

Маршрут: м. Полтава, Полтавська область (Україна) м. Стрикув, Лодзинське воєводство (Польща);

Вартість перевезення, форма та термін оплати: 29 012,40 грн. шляхом безготівкового перерахунку за оригіналами протягом 10 банк. днів;

Дата завантаження: 24.07.2020;

Дата доставки: 27-28.07.2020;

Адреса митного очищення: по CMR.

На виконання умов Договору Перевізник перевіз вантаж, що підтверджується Міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR).

03.10.2020 Позивач направив Відповідачеві необхідні для розрахунку оригінали документів: рахунок-фактури, акт виконаних робіт, заявку, CMR, що підтверджується описом вкладення від 03.10.2020.

Відповідач частково оплатив вартість послуг в розмірі 5 000,00 грн., що підтверджується випискою з рахунку, у зв`язку з чим за ним обліковується борг у розмірі 24 012,40 грн.

18.01.2021 Позивач направив Відповідачеві претензію від 18.01.2021, у якій вимагав негайно погасити борг у сумі 24 012,40 грн.

За даними Позивача, зазначену претензію Відповідач залишив без відповіді та задоволення.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

На підтвердження часткового погашення боргу Відповідач надала платіжні доручення на ім`я Поліщук І.С.: № від 21.05.2021 на 5 000,00 грн., № від 28.05.2021 на 5 000,00 грн., № від 04.06.2021 на 5 000,00 грн.

Предметом доказування у даній справі є: факт надання послуг перевезення, наявності (відсутності) боргу за перевезення, прострочення оплати, обґрунтованість розрахунків основного боргу.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввіреній їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Аналогічні положення містить ст. 909 ЦК України.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відзиві на позов Відповідач вказала, що частково оплатила боргу, що підтверджується платіжними дорученнями № від 21.05.2021 на суму 5 000,00 грн., № від 28.05.2021 на суму 5 000,00 грн., № від 04.06.2021 на суму 5 000,00 грн. Отже, з урахуванням проведених розрахунків, Відповідач вважає, що сума, яка залишилася та підлягає сплаті, становить 9 012,40. Відповідач не заперечує проти оплати суми в добровільному порядку частинами.

Частину основного боргу в розмірі 15 000,00 грн., Відповідач сплатив після відкриття судом провадження у даній справі (21.05.2021 5 000,00 грн., 28.05.2021 5 000,00 грн. та 04.06.2021 грн. 5 000,00 грн.).

Позивач не надала заперечень на інформацію Відповідача щодо часткової сплати боргу.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З урахуванням викладеного, провадження у справі в частині вимог про стягнення основного боргу в розмірі 15 000,00 грн. підлягає закриттю за відсутністю предмету спору.

Відповідач не заперечує наявність боргу, крім того, надання Позивачем послуг перевезення підтверджується Договором-заявкою, СМR накладною, актом здачі-приймання №8 виконаних робіт/наданих послуг від 31.07.2020, рахунком-фактури № 8 від 31.07.2020, доказами направлення наведених документів Відповідачеві описом вкладення у цінний лист, чеком та накладною "Укрпошти".

За таких обставин, суд вважає, що позов слід задовольнити, до стягнення з Відповідача на користь Позивача належать: 9 012,40 грн. боргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір").

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 252 ГПК України).

З урахуванням викладеного, беручи до уваги, що Відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, суд вважає, що до стягнення з Відповідача належить 1 135,00 грн. судового збору (50%), 1 135,00 грн. (50 %) підлягає поверненню Позивачеві з державного бюджету.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Закрити провадження у справі за позовом Фізичної особи-підприємця Поліщук Інни Сергіївни до Фізичної особи-підприємця Ворошилової Вікторії Володимирівни в частині стягнення основного боргу в розмірі 15 000,00 грн.

Задовольнити позов Фізичної особи-підприємця Поліщук Інни Сергіївни до Фізичної особи-підприємця Ворошилової Вікторії Володимирівни в частині стягнення основного боргу в розмірі 9 012,40 грн.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Ворошилової Вікторії Володимирівни, АДРЕСА_1 (код НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Поліщук Інни Сергіївни, АДРЕСА_2 (код НОМЕР_2 ) 9 012,40 грн. боргу, 1 135,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Повернути Фізичній особі-підприємцю Поліщук Інні Сергіївні, АДРЕСА_2 (код НОМЕР_2 ) з державного бюджету частину судового збору в розмірі 1 135 (одна тисяча сто тридцять п`ять),00 грн. сплаченого згідно з квитанцією №0.0..1 від 15.04.2021, про що видати ухвалу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у строк, передбачений ст.256 ГПК України, з урахуванням ч. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" цього Кодексу.

Повне судове рішення складене 19.07.2021.

Суддя С.Г. Юзіков