ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.07.2021 м. Івано-ФранківськСправа № 909/502/21

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шіляк М. А.,

секретар судового засідання Феденько Н. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Івано-Франківської міської ради

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати в сумі 91 384,98 грн

за участю:

від позивача: ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

до Господарського суду Івано-Франківської області подано позов Івано-Франківською міською радою до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати в сумі 91 384,98грн.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 03.06.2021 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі, розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та розгляд справи по суті призначити на 23.06.2021.

23.06.2021 суд відклав розгляд справи на 13.07.2021, про що представника позивача повідомлено під розписку, а відповідача ухвалою повідомленням.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, хоча був належним чином повідомлений, що підтверджується матеріалами справи.

До суду повернулася ухвала від 03.06.2021 з поштовими відмітками: "адресат відсутній за вказаною адресою" та «за закінченням терміну зберігання». Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань місцезнаходженням юридичної особи є АДРЕСА_1 . Таким чином, ухвала суду 03.06.2021 надсилалась за адресою, яка вказана у позовній заяві та у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань місцезнаходженням юридичної особи.

Ухвалу повідомлення від 23.06.2021 до суду не повернуто підприємством зв`язку.

У разі якщо ухвалу суду було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами ( ч.9 ст.165 ГПК України). Відзиву по суті заявлених позовних вимог суду не подано.

За таких обставин, враховуючи те, що відповідача, належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, суд, вважає за можливе розглянути справу без участі повноважного представника відповідача за наявними в ній матеріалами, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази у відповідності до ст. 86 ГПК України, суд встановив таке:

згідно Акту №182 Департаментом комунальних ресурсів 27.09.2018 проведено обстеження земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер :01:011:0121).

Вказана перевірка була проведена на предмет дотримання вимог земельного законодавства наявності правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

З тексту позовної заяви вбачається, що в процесі підготовки документів до обстеження, збору необхідної інформації та проведення обстеження встановлено наступне:

відповідно до даних з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно (номер довідки 132863743 від 01.08.2018) незавершене будівництво багатоквартирного житлового будинку готовністю АДРЕСА_2 належать ОСОБА_1 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1, дата державної реєстрації 25.05.2018, виникнення права: підстава технічний паспорт б/н виданий 05.05.2018 (видавник технічного паспорта ТОВ «Альянс-Консалтинг»), декларація про початок будівельних робіт серія та номер ІФ9, видана 06.06.2017, (видавник декларації Управління з питань Держархбудконтролю виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради), витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, серія та номер 51293838 виданий 30.12.2015 (видавник витягу Державний реєстратор Соловій В.В.).

Земельна ділянка перебувала в оренді з 2006 року.

Рішенням восьмої сесії Івано-Франківської міської ради № 212/15-8 від 29.08.2006 підприємцю ОСОБА_1 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2000 га на АДРЕСА_3 за рахунок земель запасу міської ради (п. 5.19. рішення 28 сесії міської ради від 28.09.2005 року «Про дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки»). Земельну ділянку площею 0,2000 га передано в оренду, терміном на три роки для розміщення та обслуговування стоянки автомобілів.

Рішенням 31 сесії Івано-Франківської міської ради № 913-31 від 18.12.2012 р. п. 1. продовжено терміни оренди земельної ділянки підприємцю ОСОБА_1 площею 0,2000 га для розміщення та обслуговування стоянки автомобілів на 5 років. Вказаним рішенням підприємця ОСОБА_1 було зобов`язано укласти договір оренди та протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення Івано-Франківською міською радою про продовження терміну оренди провести державну реєстрацію договору оренди.

З матеріалів справи випливає, що між сторонами по справі Договір оренди землі № 113 було укладено 22.05.2012 (далі - договір). Згідно п. 14 договору земельна ділянка передається для розміщення та обслуговування стоянки автомобілів. Відповідно до п. 15 договору цільове призначення земельної ділянки землі житлової та громадської забудови. У п. 16 договору передбачено, що умови збереження стану об`єкта оренди забороняється самовільна забудова ділянки.

Відповідно до даних з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно (номер довідки 132863743 від 01.08.2018) Земельна ділянка кадастровий номер: :01:011:0121, цільове призначення: для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, для розміщення та обслуговування стоянки автомобілів, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, площею 0.2000 га. Дата державної реєстрації земельної ділянки відділом Держземагенства у місті Івано-Франківську 08.10.2013. Державну реєстрацію права оренди земельної ділянки проведено 30.12.2015 після заходів самоврядного контролю. Підставою виникнення права оренди та державної реєстрації є договір оренди землі, номер 113, від 22.05.2012. укладений між Івано Франківською міською радою та ОСОБА_1 . Підставою внесення запису є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 27704105 від 30.12.2015, реєстрацію права оренди земельної ділянки здійснено терміном 5 (п`ять).

За результатами самоврядного контролю, який проводився Управлінням земельних відносин в 2015 році по даній земельній ділянці з причини не сплати ОСОБА_1 повної орендної плати та було нараховано збитки за період 02.10.2012 року по 29.12.2015 року

Відповідно до даних Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 25.09.2018 ОСОБА_1 в 2017 задекларував 154 681,80 грн в 2016 сплатив 154 672.50 грн, а в 2017 - 74 850,00 грн за користування земельною ділянкою кадастровий номер :01:011:0121 площею 0,2000 га.

Крім того, Головне управління ДФС в Івано-Франківській області повідомило, що ОСОБА_1 податкові декларації з плати за землю в період 2018-2020 роках за земельну ділянку, кадастровий номер :01:011:0121 до ДПС подані не були.

18.12.2017 договір оренди втратив свою чинність, так як земельна ділянка згідно рішення 31 сесії Івано-Франківської міської ради № 913-31 від 18.12.2012 надавалася терміном на п`ять років.

Департаментом комунальних ресурсів Івано-Франківської міської направлено повідомлення від 26.09.2017 № 758/34.1.1-11/35в про закінчення терміну дії договору оренди земельної ділянки 18.12.2017.

Крім того, відповідачу 14.02.2018 №100/34.1.1-11/18-в було направлено претензію.

На вказані повідомлення і претензію відповідачем жодним чином не відреаговано.

Щодо зазначеної земельної ділянки відповідачу надсилалась претензія № 993/01 -18/35в від 09.11.2020 з вимогою сплатити суму безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою комунальної форми власності без укладеної о договору оренди, згідно доданого розрахунку, а саме в сумі 192 744.97 грн.

Відповідачем було сплачено 101 360,00 грн відповідно до виписки по рахунку від 31.12.2020.

Дана сума була зарахована, як сплата безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою за 2018, залишок (4 987,51 грн) були враховані за 2019.

Відповідно до розрахунку розмір орендної плати, нарахованої за володіння і користування земельною ділянкою в період з 01.01.2019 по 31.12.2019, за площу: 0.2000 га

становить 91 384,98 грн

Розрахунок суми безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою було проведено на підставі витягу із технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки, розташованої, за адресою АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :01:011:0121, площею 0,2000 га за 2018 № 1429/0/196-18.

Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими з огляду на наступне.

статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно із ст. 80 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) визначено, що суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 83 ЗК України визначено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

У відповідності до статей 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

В силу статті 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України "Про плату за землю" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди.

Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

З наведеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття "земельний податок" і "орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності".

Відповідач не є власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдиною можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата.

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

За змістом приписів глави 83 ЦК України для кондикційних зобов`язань, характерним є, зокрема, приріст майна в набувача без достатніх правових підстав, натомість вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберіг), або вартість цього майна.

Частина перша статті 93 ЗК України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату (п. "в" ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України).

В силу статті 125 ЗК України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Предметом позову в даній справі є стягнення безпідставно збережених коштів орендної плати на підставі статей 1212, 1214 ЦК України за фактичне користування без належних на те правових підстав, земельною ділянкою, на якій розміщено об`єкт незавершеного будівництва.

Зі змісту глави 15, статей 120, 125 ЗК України та з урахуванням положень статті 1212 ЦК України до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформленого права на цю ділянку (без укладеного договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, постанові Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 922/652/18.

Як зазначалось вище, об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди (ч. 1 ст. 21 Закону України "Про плату за землю").

Визначення земельної ділянки наведено в частині 1 статті 79 ЗК України, відповідно до положень якої земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Як встановлено приписами ч. 1, 3, 4, 9 ст. 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про оренду землі" об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

З матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка, за користування якою позивач просить стягнути збережені кошти (в розмірі орендної плати) є сформованим об`єктом цивільних прав.

Крім того, суд зазначає, що основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 статті 288 ПК України (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 по справі № 920/739/17).

Відповідно до частини 2 статті 20 та частини 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Судом вже встановлено, що звертаючись до суду з позовом Івано-Франківська міська рада просила стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати в сумі 91 384,98 грн. В обґрунтування зазначеної суми, позивачем подано розрахунок виконаний Департаментом комунальних ресурсів по нормативно грошовій оцінці.

Слід зазначити, що відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підприємець ОСОБА_1 не перебуває в процесі припинення.

Матеріали справи не містять доказів належного оформлення відповідачем права користування земельною ділянкою, зокрема, продовження попереднього договору оренди чи укладення нового договору оренди з міською радою та державної реєстрації такого права.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати в сумі 91 384,98 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 86, 129, 232, 233, 236-238, 240-241 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов задоволити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , на користь Івано-Франківської міської ради, вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76004, ідентифікаційний код 33644700, (реквізити: УК у м. Івано-Франківську, код отримувача 37952250, код платежу 24062200, р/р UA0009612 Казначейство України (ЕАП) безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати в сумі 91 384 (дев`яносто одна тисяча триста вісімдесят чотири) грн 98 коп. та судовий збір в розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16.07.2021.

Суддя М. А. Шіляк