ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

19 липня 2021 року м.Харків Справа № 913/288/21

Господарський суд Луганської області у складі судді Масловського С.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ерідіус" №15/07 від 15.07.2021 про забезпечення позову у справі за заявою кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "Ерідіус" (місцезнаходження: вул. Італійська, буд. 116-А, м. Маріуполь, Донецька область, 87515)

до боржника - Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" (місцезнаходження: вул. Вілєсова, буд. 20 А, м. Сєвєродонецьк, Луганська область)

про банкрутство.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 21.05.2021 відкрито провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат"; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника строком на 170 календарних днів до 07.11.2021; розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Нестеренко Олега Анатолійовича.

21.05.2021 оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення про відкриття провадження у справі №913/288/21 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат".

16.07.2021 на електрону адресу Господарського суду Луганської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Ерідіус" надійшла заява №15/07 від 15.07.2021 про забезпечення позову.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову, зазначено, що на офіційному сайті Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" за адресою: https://amk.lg.ua/obyavleniya/ розміщено оголошення про продаж двох тепловозів марки ЧМЭ-3.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Ерідіус" зазначено, що оскільки Господарським судом Луганської області відкрито провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат", продаж двох тепловозів марки ЧМЭ-3 є незаконним та таким, що спрямоване на позбавлення активів підприємства, що в свою чергу призведе до відсутності коштів для задоволення вимог кредиторів і позбавить можливості отримати задоволення своїх грошових вимог.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань особами уповноваженими вчиняти дії від імені юридичної особи, в тому числі підписувати договори, є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

За таких обставин, на думку Товариства з обмеженою відповідальністю "Ерідіус", саме заборона зазначеним особам укладати і підписувати договори щодо відчуження майна Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" є належним способом захисту, який надасть можливість захистити права кредитора на отримання задоволення своїх грошових вимог кредитора.

Враховуючи вищевикладене, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ерідіус" просить суд заборонити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладати і підписувати договори щодо відчуження будь - якого майна Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат".

Дослідивши матеріали поданої заяви, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захист яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору. Учасник справи, який звертається із заявою про забезпечення позову, повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення.

Положення статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України пов`язують вжиття господарським судом заходів забезпечення позову з обґрунтуванням обставин необхідності такого забезпечення в контексті положень статті 73 Господарського процесуального кодексу України як гарантії ефективності задоволення вимог позивача (заявника) за результатами розгляду спору по суті.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Такий правовий висновок викладено в пункті 9.2.4. постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.08.2019 у справі №910/16586/18.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача (кредиторів та інших учасників справи про банкрутство) від можливих недобросовісних дій із боку відповідача (боржника) чи інших учасників справи про банкрутство з тим, щоб забезпечити позивачам (кредиторам у справі про банкрутство) реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом (заявою у справі про банкрутство), в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову за своєю суттю є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника), або пов`язаних із ним інших осіб, в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя та задоволених вимог позивача або особи, яка звернулась з відповідними вимогами у справу про банкрутство.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення із заявленими позивачем (кредитором) вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів на реалізацію майна тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Приписами частини 14 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство арешт майна боржника чи інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд має право за клопотанням сторін або учасників справи чи за своєю ініціативою вжити заходів до забезпечення вимог кредиторів.

Господарський суд за клопотанням розпорядника майна, кредиторів або з власної ініціативи може заборонити боржнику вчиняти без згоди арбітражного керуючого правочини, а також зобов`язати боржника передати цінні папери, майно, інші цінності на зберігання третім особам, вчинити чи утриматися від вчинення певних дій або вжити інших заходів для збереження майна боржника (у тому числі шляхом позбавлення боржника права розпорядження його нерухомим майном або цінними паперами без згоди розпорядника майна або суду, який розглядає справу про банкрутство; накладення арешту на конкретне рухоме майно боржника), про що виноситься ухвала.

Системний аналіз зазначених норм ГПК України та Кодексу України з процедур банкрутства дозволяє зробити висновок про те, що Кодексом, як спеціальним законом, визначено особливі різновиди заходів на забезпечення вимог кредиторів боржника, які є учасниками провадження у справі та надано право їх застосування як за клопотанням кредитора, так за ініціативою суду.

Разом з тим, загальні принципи застосування забезпечувальних заходів (на будь-якій стадії розгляду справи, якщо їх незастосування може істотно ускладнити ефективний захист порушених прав кредитора як учасника провадження), дотримання доцільності, адекватності та співмірності застосованих заходів мають застосовуватися як загальні забезпечувальні норми відповідно до статті 136 ГПК України.

Вирішуючи питання щодо можливості вжиття заходів забезпечення позову, господарський суд повинен надати оцінку адекватності заходу забезпечення позову та його відповідність заявленим позовним вимогам.

Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.77 Господарського процесуального кодексу України).

Інститут забезпечення позову є відмінним від інституту забезпечення вимог кредиторів, який полягає в особливому правовому режимі в якому знаходиться боржник у процедурі банкрутства.

В обґрунтування поданої заяви, Товариством з обмеженою відповідальністю "Ерідіус" зазначено про вчинення боржником - Публічним акціонерним товариством "Алчевський металургійний комбінат" дій, спрямованих на позбавлення активів підприємства, про що свідчить інформація, розміщена на офіційному сайті Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" за адресою: https://amk.lg.ua/obyavleniya/ про продаж двох тепловозів марки ЧМЭ-3.

В свою чергу кредитор звертається з заявою про забезпечення позову, яка передбачає наявність позовного провадження, та надання оцінки належності якої прямо залежить від певного предмету, з урахуванням співвіднесення заходу та самої позовної вимоги.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, Товариством з обмеженою відповідальністю "Ерідіус", в порушення приписів ст. 136-137 ГПК України не зазначено про предмет та підстави позову з яким планує звернутись до господарського суду за захистом свого порушеного права або інтересу, або наявної справи позовного провадження в провадженні господарського суду Луганської області.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, у зв`язку з чим, у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись, ст.ст. 74, 76, 77, 136, 140, 232 - 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Ерідіус" №15/07 від 15.07.2021 про забезпечення позову у справі № 913/288/21 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття 19.07.2021 та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та порядку, визначеному п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Суддя С.В. Масловський