ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2021 справа № 914/690/21

За позовною заявою: Малого приватного підприємства Нара, с. Гаї, Бродівський район, Львівська область

до відповідача: Дочірнього підприємства Львівський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України, м.Львів

про стягнення 372490,00грн боргу за договором субпідряду №40-08/18 від 10.09.2018

Суддя У.І.Ділай

Секретар О.Старостенко

За участю представників:

Від позивача: О.С.Вовк - адвокат

Від відповідача: В.О.Столяренко - представник

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Малого приватного підприємства Нара до відповідача: Дочірнього підприємства Львівський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України про стягнення 472490,00грн боргу за договором субпідряду №40-08/18 від 10.09.2018.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2021, справу №914/690/21 розподілено судді У.І.Ділай.

Ухвалою від 24.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 13.04.2021.

Ухвалою від 13.04.2021 підготовче засідання відкладено на 18.05.2021.

Ухвалою від 18.05.2021 продовжено строк розгляду підготовчого провадження та підготовче засідання відкладено на 03.06.2021.

Ухвалою від 03.06.2021 підготовче засідання відкладено на 15.06.2021.

22.06.2021 від представника позивача до суду подав заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути з відповідача на користь позивача 250000,00грн за договором субпідряду №40-08/18 від 10.08.2018 та 122490,00грн за поставлений товар.

У судовому засіданні від 22.06.2021 оголошено перерву до 24.06.2021.

Ухвалою від 24.06.2021 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.07.2021.

У судовому засіданні 08.07.2021 представник позивача підтримав позов, з підстав наведених у позовній заяві та з посиланням на матеріали справи.

Представник відповідача в судовому засіданні 08.07.2021 заперечив проти позову частково, просив відмовити в задоволенні позову в частині 122490,00грн.

В процесі розгляду матеріалів справи суд

встановив:

Між сторонами укладено договір субпідряду № 40-08/18 від 10.08.2018, відповідно до пунктів 1.1 якого відповідач доручив, а позивач зобов`язався виконати роботи «поточний дрібний ремонт автомобільної дороги загального користування місцевого значення С140406 Модричі-(Східниця-Пісочна) Дрогобицького району, Львівської області», а генпідрядник зобов`язався прийняти та оплатити такі роботи.

Вартість робіт по даному договору складає 2456579,00 грн, в тому числі ПДВ 409430,00грн (п. 3.1 договору).

Згідно із п. 4.1. договору, розрахунки за виконані роботи по цьому договору здійснюються шляхом перерахування відповідних коштів на рахунок субпідрядника після підписання сторонами за участю замовника робіт (Служби автомобільних доріг у Львівській області) Акту приймання виконаних підрядних робіт (форма № КБ-2в) та довідки про вартість виконаних робіт (форма № КБ-3), а також після одержання від Субпідрядника документів, зазначених пунктом 4.2. договору та виключно після отримання повного розрахунку в межах фінансування від Замовника.

На виконання умов укладеного Договору за період з 10.08.2018 по 27.08.2018 позивач виконав роботи на загальну суму 2 456 579,00 грн. На підтвердження виконання взятих зобов`язань позивач долучив акт приймання виконаних підрядних робіт (форма № КБ-2в) та довідку про вартість виконаних робіт (форма № КБ-3) від 27.08.2018 підписаний повноважними представниками сторін.

Як зазначив позивач, в порушення умов договору, відповідач не здійснив оплати в повному обсязі, а лише часткову оплату в розмірі 2057447,42 грн.

Також позивач повідомив, що умовами п. 4.14 договору передбачено, що субпідрядник відраховує 2% від вартості субпідрядних робіт Генпідряднику за послуги, які пов`язані з організацією і корегування, прийманням виконаних робіт на об`єкті та іншу. У зв`язку з чим сума боргу Генпідрядника (Відповідача) перед Субпідрядником (Позивачем) за виконані роботи зменшена 2% на зазначених вище, що становить 49131,58 грн.

Крім того, окрім виконаних робіт, 22.11.2018 позивач здійснив поставку товару відповідачу на загальну суму 122 490,00 грн. На підтвердження позивач долучив до позову підписану сторонами видаткову накладну № 275 від 22.11.2018. Проте, станом на дату звернення із позовом, оплата за поставлений товар відповідачем не здійснена.

У порядку досудового врегулювання спору 03.02.2021 позивач направляв відповідачу претензію про сплату заборгованості. У відповіді на претензію від 09.02.2021 відповідач просив надати до ДП "Львівський облавтодор" належним чином завірені копії документів, на підставі яких нарахована заборгованість.

Спір виник внаслідок того, що відповідач в порушенням умов договору не оплатив позивачу виконані роботи. Відтак, МПП Нара подало позов до Господарського суду Львівської області про стягнення з відповідача 472490,00грн основного боргу. Після подання позову відповідач частково оплатив заборгованість в сумі 100000,00грн, відтак позивач подав заяву про зменшення позовних вимог та просить стягнути з відповідача 372490,00грн.

Відповідач відзиву не подавав.

Під час розгляду справи по суті представник відповідача заперечив проти позову, зазначивши таке.

Позивачем не долучено належних та допустимих доказів, які б підвереджували укладення договору поставки. Видаткова накладна № 275 від 22 листопада 2018 року не відповідає вимогам законодавства та не може підтверджувати факт укладення договору поставки. У видатковій накладній відсутні реквізити, які є обов`язковими для даного виду документів, а саме, відсутні посада, прізвище особи відповідальної за здійснення господарської операції; відсутні інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції; відсутня печатка ДП «Львівський облавтодор».

Також представник відповідача зазначив, що позивачем не долучено жодних належних та допустимих доказів повноваження особи, що отримала товар за видатковою накладною. Графа де заповнюється відомості, що дають змогу встановити повноваження особи, відповідальної за прийом товару відсутні.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Як підтверджується матеріалами справи, позивач та відповідач уклали договір субпідряду № 40-08/18 від 10.08.2018, у зв`язку з чим набули взаємних прав і обов`язків.

За договором підряду, відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України, одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові (ст. 853 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Факт виконання позивачем своїх зобов`язань по договору підтверджено матеріалами справи, зокрема, копією акту приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2018 року форми №КБ-2в від 27.08.2018 та копією довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2018 року форми КБ-3 від 27.08.2018.

Згідно із матеріалами справи, жодних зауважень зі сторони відповідача в акті не зазначено.

Відповідач проти наявності заборгованості за спірним договором не заперечив, не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судового розгляду.

Підписання відповідачем акту здачі-приймання виконаних робіт, який є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

У матеріалах справи відсутні та сторонами не надані докази визнання недійсним спірного договору чи визнання неукладеним в певній частині.

Відповідно до п.п. 6.1.1 договору, відповідач зобов`язався своєчасно та в повному обсязі оплачувати виконані та прийняті роботи, а позивач, відповідно до п. 6.3.1 договору, забезпечити виконання робіт у порядку та в строки встановлені цим договором.

Відповідно до п. 10.1 договору, цей догові набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2018, але у будь-якому випадку до виконання сторонами своїх зобов`язань.

Укладений між сторонами договір про надання послуг є дійсним і обов`язковим для виконання сторонами, а отже, в силу положень статті 179 Господарського кодексу України, статей 204, 629 Цивільного кодексу України породжує для його сторін відповідні права та обов`язки, зокрема право МПП Нара як виконавця отримати плату за виконані роботи та обов`язок ДП «Львівський облавтодор» оплатити доручені роботи у визначені договором розмірі та строки.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Відповідач як юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями та відсутність коштів не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов`язання.

Згідно із ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Доказів наявності обставин зазначених у ст. 617 ЦК України, які є підставами звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання відповідачем не подано.

Відповідно до положень ст. 538 ЦК України, виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

Отже, відповідач своїх зобов`язань не виконав, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 193 ГК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором, а відтак, з останнього слід стягнути на користь ДП «Львівський облавтодор» 250000,00грн основного боргу заборгованості за виконані роботи.

Стосовно вимоги про стягнення 122490,00грн за поставку товару згідно із видатковою накладною № 275 від 22.11.2018 слід зазначити таке.

Згідно з частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як встановлено судом, позивач шляхом поставки товару згідно накладної, а відповідач шляхом одержанням вказаного товару, створили певні права та обов`язки, які аналогічні цивільним правам та обов`язкам сторін за договором поставки продукції, встановленим статтями 655, 691, 692, 712 Цивільного кодексу України та статтею 265 Господарського кодексу України. Зокрема, у позивача виникло право вимагати оплати поставленого товару, а у відповідача виник обов`язок по оплаті вартості отриманого товару.

Положеннями ч. 2 статті 265 Господарського кодексу України визначено, що договір поставки укладається на розсуд сторін. А згідно з приписами ст.181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто, шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень.

Підписання відповідачем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов`язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Отже, сам факт прийняття товару породжує обов`язок його оплати покупцем.

Як встановлено судом, позивач свої зобов`язання щодо поставки товару виконав повністю, відповідач оплату за поставлений товар не здійснив, в результаті чого заборгованість відповідача перед позивачем становить 122490,00грн.

Представник відповідача заперечував проти стягнення заборонності за спірною накладною, покликаючись на недоліки в її оформленні. Суд не приймає заперечення представника відповідача з огляду на таке.

Факт виконання позивачем своїх зобов`язань по спірній накладній відповідач не заперечив. Однак, вартість отриманого товару не оплатив.

Позивач долучив до матеріалів справи податкову накладну №37 від 22.11.2018, в якій відображено операцію по поставці товару за спірною накладною.

Відповідно до п. 201.10. Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

У п. 198.1 Податкового кодексу України визначено операції, за якими платник ПДВ може визнавати податковий кредит, зокрема, за придбання або виготовлення товарів і послуг.

Пункт 198.3 Податкового кодексу України визначає базу для нарахування податкового кредиту. Так, податковий кредит визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг і складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником ПДВ за ставкою, установленою п. 193.1 Податкового кодексу України, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів і наданням послуг.

Платники податку зобов`язані вести окремий облік операцій з постачання та придбання товарів/послуг, які підлягають оподаткуванню, а також які не є об`єктами оподаткування та звільнені від оподаткування згідно з цим розділом. Зведені результати такого обліку відображаються в податкових деклараціях, форма яких встановлюється у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу (п. 201.14, 201.15. Податкового кодексу України).

Відповідач не надав належних та допустимих доказів наявності розбіжностей в податковому (бухгалтерському) обліку з контрагентом: МПП Нара.

Отже, ДП «Львівський облавтодор» до податкового кредиту включено податкову накладну, видану позивачем №37 від 22.11.2018 за результатами поставки товару. Тобто, відповідачем вчинено дії - включення операцій до податкового кредиту за вказаний період, які фактично свідчать про визнання відповідачем операцій по отриманих послугах від позивача, в тому числі на суму заборгованості в цьому спорі.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

При цьому, вимога надати докази невиконання або неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором (ст. 610 ЦК України) покладається на позивача. Водночас, стаття 614 ЦК України зобов`язує відповідача надати докази відсутності вини у неналежному виконанні зобов`язання.

Отже, при пред`явленні позову кредитор повинен довести лише факт порушення зобов`язання, він звільняється від обов`язку доводити вину боржника. Тягар доказування відсутності вини в порушенні зобов`язання лежить на боржникові.

Відповідно до положень ст. 538 ЦК України, виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

Позивач довів факт порушення відповідачем зобов`язань щодо оплати заборгованості за спірною накладною в повному обсязі, а заперечення відповідача про те, що позивачем не вчинено дій передбачених договором є помилковими та не підтверджені належними доказами.

Окрім того, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів оскарження факту поставки за спірною накладною та визнання останньої недійсної.

Стосовно вимоги про стягнення з відповідача 6000,00грн витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (ст. 126 ГПК України).

Відшкодування витрат позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій (п. 6.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України).

До матеріалів справи долучено копію договору про надання правової допомоги №2-0506/20-г від 05 червня 2020 року, копію додатку №1 до договору від 12.04.2021, копію рахунку №001-д1 від 27.05.2021, копію ордеру серії ВС №1070140 від 13.04.2021 та копію платіжного доручення №7946 від 27 травня 2021 року в сумі 6000,00грн.

Отже, позивач надав суду документи, що підтверджують витрати позивача пов`язані з оплатою ним послуг, наданих адвокатом, а також документи, що підтверджують представництво інтересів позивача саме адвокатом.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку стягнути з відповідача на користь позивача 6000,00грн витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Судовий збір покладається на відповідача, оскільки, спір виник з його вини.

Керуючись статтями 4, 7, 13, 14, 73, 74, 76-79, 129, 233, 236, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задоволити.

2.Стягнути з Дочірнього підприємства Львівський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України (79053, м.Львів, вул.Володимира Великого, 54, ідентифікаційний код 31978981) на користь Малого приватного підприємства Нара (80650, Львівська область, Бродівський район, с. Гаї, вул.Шкільна, 13/4, ідентифікаційний код 22363217) 372490,00грн основного боргу, 6000,00грн витрат на правову допомогу та 5587,35грн судового збору.

3.Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст.ст. 241, 256, 257 ГПК України та може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повне рішення складено 19.07.2021.

Суддя У.І. Ділай