СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2021 р. Справа № 922/2383/19

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Дучал Н.М., суддя Гетьман Р.А. , суддя Склярук О.І.

секретар судового засідання Овчаренко О.С.

за участю представників:

АТ "НАК "Нафтогаз України": Конопліцький І.В., довіреність, адвокат;

КП «Теплові мережі Роганської селищної ради»: без участі представника;

органу державної виконавчої служби: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вх. № 1640Х/1)

на ухвалу господарського суду Харківської області від 05.05.2021 за результатами розгляду скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вх.№4123 від 18.02.2021) на дії органу державної виконавчої служби, повний текст ухвали складено 11.05.2021 (суддя Калініченко Н.В.)

у справі № 922/2383/19

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Комунального підприємства "Теплові мережі Роганської селищної ради", смт. Рогань, Харківської області

про стягнення 572 058,79 грн.

орган державної виконавчої служби, дії якого оскаржуються: Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Харківської області зі скаргою (вх. № 4123) на дії Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), якою просило поновити строк для подання скарги на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ); визнати неправомірними дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо примусового списання грошових коштів у сумі 3 663,46 грн. з рахунку № НОМЕР_1 , відкритого Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в Акціонерному товаристві "Ощадбанк", в межах виконавчого провадження ВП № 63608775; зобов`язати посадову особу органу ДВС усунути порушення (поновити порушене право).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.02.2021 відмовлено АТ НАК "Нафтогаз України" у задоволенні клопотання про поновлення процесуального строку на подання скарги (вх. № 4123 від 18.02.2021 року). Скаргу АТ НАК "Нафтогаз України" (вх. № 4123 від 18 лютого 2021 року) на дії Шевченківського РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м.Київ) залишено без розгляду. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 12.04.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено. Ухвалу господарського суду Харківської області від 22.02.2021 у справі № 922/2383/19 скасовано. Справу № 922/2383/19 направлено на розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.04.2021 у справі №922/2383/19 задоволено клопотання Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про поновлення пропущеного процесуального строку; поновлено Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" процесуальний строк на подання скарги на дії виконавця. Призначено до розгляду скаргу АТ НАК "Нафтогаз України" на дії Шевченківського РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.05.2021 у справі № 922/2383/19 відмовлено Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у задоволенні скарги (вх. № 4123 від 18.02.2021) на дії органу державної виконавчої служби.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз" України" звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 05.05.2021 у справі № 922/2383/19 і ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії органу державної виконавчої служби, а саме: визнати неправомірними дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо примусового списання грошових коштів у сумі 3663,46 грн. з рахунку № НОМЕР_1 , відкритого Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в Акціонерному товаристві "Ощадбанк", в межах виконавчого провадження ВП № 63608775; зобов`язати посадову особу органу ДВС усунути порушення (поновити порушене право).

В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що ухвалою господарського суду Харківської області від 11.01.2021 у справі №922/2383/19 визнано неправомірними дії державного виконавця Печерського РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) щодо прийняття постанови від 17.11.2020 про відкриття виконавчого провадження №63608775; визнано неправомірною постанову державного виконавця Печерського РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) про відкриття виконавчого провадження від 17.11.2020 ВП №63608775; зобов`язано орган ДВС скасувати постанову державного виконавця Печерського РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) про відкриття виконавчого провадження від 17.11.2020 ВП №63608775.

На думку апелянта, наслідком визнання господарським судом Харківської області неправомірності дій виконавця при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження №63608775 з виконання наказу Господарського суду Харківської області від 27.12.2019 №922/2383/19, є відповідно незаконність усіх у подальшому винесених постанов у межах вказаного виконавчого провадження.

Проте, 19.01.2021 державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в межах ВП № 63608775 з рахунку боржника примусово списано грошові кошти у сумі 3663,46 грн, призначення платежу: «примусове списання коштів згідно наказу №922/2383/19 від 27.12.2019, що видав господарський суд Харківської області».

Апелянт вважає, що у державного виконавця Шевченківського РВ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції були відсутні підстави для примусового списання з рахунку Компанії коштів на загальну суму 3 663,46 в межах ВП № 63608775, що свідчить про порушення статей 18,26,48 Закону України «Про виконавче провадження».

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями сформовано колегію Східного апеляційного господарського суду у складі: Дучал Н.М. - головуючий суддя, судді Гетьман Р.А., Склярук О.І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.06.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу господарського суду Харківської області від 05.05.2021 у справі № 922/2383/19 залишено без руху.

За результатами усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.06.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ на ухвалу господарського суду Харківської області від 05.05.2021 у справі № 922/2383/19; встановлено строк для подання іншими учасниками справи відзивів на апеляційну скаргу; призначено розгляд апеляційної скарги АТ "НАК "Нафтогаз України" на ухвалу господарського суду Харківської області від 05.05.2021 у справі № 922/2383/19 на "06" липня 2021 р. о 12:45.

Комунальне підприємство «Теплові мережі Роганської селищної ради» проти вимог апеляційної скарги заперечило з підстав, викладених у відзиві; просить постановити рішення, яким відмовити АТ «НАК «Нафтогаз України» в задоволенні скарги у повному обсязі; розглядати справу без участі представника КП «Теплові мережі Роганської селищної ради».

Вважає, що відсутні підстави для визнання неправомірними дій державного виконавця Шевченківського РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ), оскільки: наказ господарського суду Харківської області № 922/2383/19 від 27.12.2019 є чинним; ухвала господарського суду Харківської області від 11.01.2021 не має відношення до Шевченківського РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ); права скаржника з боку Шевченківського РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) не порушені; відсутні нормативно-правові обґрунтування скаржником неправомірності дій державного виконавця Шевченківського РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ).

До Східного апеляційного господарського суду від АТ «НАК «Нафтогаз» надійшла відповідь на відзив (вх. №7702 від 06.07.2021), у якій апелянт вважає ухвалу господарського суду Харківської області від 05.05.2021 у справі № 922/2383/19 необґрунтованою, та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального і неправильним застосуванням норм матеріального права. До Відповіді на відзив долучені нові документи, що не надавалися до суду першої інстанції та не були предметом оцінки суду першої інстанції при розгляді скарги на дії ДВС.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Апелянтом не наведено доводів та не надано доказів на підтвердження неможливості надання до суду першої інстанції документів, долучених до відповіді на відзив на апеляційну скаргу, з причин, що об`єктивно не залежали від скаржника.

Отже, зазначені документи не оцінюються судом апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Харківської області від 05.05.2021 у справі № 922/2383/19.

У судовому засіданні 06.07.2021 представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав, просив скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, скаргу на дії ДВС задовольнити.

Комунальне підприємство «Теплові мережі Роганської селищної ради» та Шевченківський РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) не скористалися правом участі представника у судовому засіданні апеляційної інстанції, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, про що свідчать наявні у справі рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Явка представників у судове засідання визнавалася необов`язковою. Відповідно до ст.42 Господарського процесуального кодексу України, участь представника у судовому засіданні є правом учасника справи, а не його обов`язком.

У відповідності до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За положеннями ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин скарги та докази на її підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегією суддів Східного апеляційного господарського суду встановлено наступне.

Рішенням господарського суду Харківської області від 16.10.2019 у справі №922/2383/19 позов АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Теплові мережі Роганської селищної ради" задоволено повністю. Стягнуто з КП "Теплові мережі Роганської селищної ради" на користь АТ НАК "Нафтогаз України" борг у загальній сумі 572058,79 грн, у тому числі: пеня у сумі 339642,77 грн; три проценти річних у сумі 108720,36 грн; інфляційні втрати у сумі 123695,66 грн. Судові витрати покладено на відповідача. Стягнуто з КП "Теплові мережі Роганської селищної ради" на користь АТ НАК "Нафтогаз України" 8580,88 грн. судового збору.

Постановою Східного апеляційного Господарського суду від 16.12.2019 у справі № 922/2383/19 апеляційну скаргу Комунального підприємства "Теплові мережі Роганської селищної ради" задоволено, рішення господарського суду Харківської області від 16.10.2019 у справі №922/2383/19 змінено, а резолютивну частину рішення господарського суду Харківської області від 16.10.2019 у справі №922/2383/19 викладено у новій редакції: «Позов Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Теплові мережі Роганської селищної ради" задовольнити частково. Стягнути з Комунального підприємства "Теплові мережі Роганської селищної ради" на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пеню у сумі 135857,10 грн; три проценти річних у сумі 108720,36 грн; інфляційні втрати у сумі 123695,66 грн. В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства "Теплові мережі Роганської селищної ради" на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 8580,88 грн судового збору».

Стягнути з Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на користь Комунального підприємства "Теплові мережі Роганської селищної ради" 3056,79 грн витрат по сплаті судового збору за звернення з апеляційною скаргою.»

27.12.2019 господарським судом Харківської області були видані відповідні накази.

Так, на примусове виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 16.12.2019 видано наказ, яким наказано стягнути з Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м.Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, код 20077720) на користь Комунального підприємства "Теплові мережі Роганської селищної ради" (62481, Харківська область, смт. Рогань, вул.1-го Травня, 1, код 41405835) 3056,79 грн витрат по сплаті судового збору за звернення з апеляційною скаргою.

Постановою від 17.11.2020 старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження №63608775 з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області від 27.12.2019 №922/2383/19, який виданий на виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 16.12.2019 у справі №922/2383/19; стягнуто з боржника виконавчий збір.

Постановою від 10.12.2020 старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), на підставі ч.4 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку зі скаргою АТ "НАК "Нафтогаз України" щодо територіальності, виконавче провадження № 63608775 передано до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

17.12.2020 старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), з посиланням на ч.4 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про прийняття виконавчого провадження № 63608775 з примусового виконання наказу № 922/2383/19, виданого 27.12.2019 господарським судом Харківської області, до виконання.

Враховуючи, що старшим державним виконавцем Печерського РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) Левіцьким Т.К. виконавче провадження № 63608775 було відкрито не за місцем реєстрації боржника, ухвалою господарського суду Харківської області від 11.01.2021 задоволено скаргу АТ "НАК "Нафтогаз України" на дії Печерського РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ). Визнано неправомірними дії державного виконавця Печерського РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) щодо прийняття постанови від 17.11.2020 про відкриття виконавчого провадження № 63608775. Визнано неправомірною постанову державного виконавця Печерського РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) про відкриття виконавчого провадження від 17.11.2020 ВП № 63608775. Зобов`язано орган ДВС скасувати постанову державного виконавця Печерського РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) про відкриття виконавчого провадження від 17.11.2020 ВП № 63608775.

Шевченківським РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) проведено виконавчі дії по примусовому списанню грошових коштів у сумі 3663,46 грн з рахунку, відкритого АТ "НАК "Нафтогаз України" в АТ "Ощадбанк", в межах виконавчого провадження ВП № 63608775, про що свідчить платіжне доручення № від 19.01.2021, отримувач Шевченківський РВ ДВС у м.Києві ЦМУ МЮ, призначення платежу «Примусове списання коштів згідно наказу № 922/2383/19 від 27.12.2019, що видав господарський суд Харківської області».

18.02.2021 АТ "НАК "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Харківської області зі скаргою на дії державного виконавця Шевченківського РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) під час виконання наказу господарського суду Харківської області по справі № 922/2383/19 щодо примусового списання грошових коштів у сумі 3663,46грн. з рахунку, відкритого АТ "НАК "Нафтогаз України" в АТ "Ощадбанк", в межах виконавчого провадження ВП № 63608775.

В обґрунтування скарги боржником зазначено, що внаслідок визнання неправомірною постанови державного виконавця Печерського РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) про відкриття виконавчого провадження від 17.11.2020 в межах ВП № 63608775 всі подальші дії державного виконавця є такими, що вчиняються всупереч закону.

Суд першої інстанції, розглянувши вказану скаргу дійшов висновку про відмову в її задоволенні.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.18 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Конституційним Судом України у п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012р. №18-рп/2012 зазначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Європейським судом з прав людини в рішенні від 20.06.2004р. у справі "Півень проти України" зазначено, що право на судовий розгляд, гарантоване ст.6 Конвенції, також захищає виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди однієї із сторін.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II).

Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (див., наприклад, рішення від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції", Reports 1997-II, п. 40; рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява №59498/00, п. 34, ECHR 2002-III, та рішення від 6 березня 2003 року у справі "Ясюнієне проти Литви", заява №41510/98, п. 27).

Відповідно до ст.326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами

За змістом ч.ч. 1, 3 ст.327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регламентуються Законом України "Про виконавче провадження", як спеціальним нормативним актом, що регулює порядок здійснення виконавчого провадження.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст.10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" ( ч.1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження").

За положеннями ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення (частина 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження").

Виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу (частина 1 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження").

Питання щодо територіальної належності відкриття виконавчого провадження № 63608775 було предметом судового розгляду в межах даної справи, за результатом розгляду якого встановлено недотримання Печерським РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) вимог територіальності при відкритті виконавчого провадження.

Відповідно до ч.4 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» передача виконавчих проваджень від одного державного виконавця до іншого, від одного органу державної виконавчої служби до іншого або до виконавчої групи здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України.

Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень (далі - Інструкція), згідно з п. 1 якої ця Інструкція розроблена відповідно до Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", Закону України від 02 червня 2016 року N 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон), інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

За положеннями абз. 2 п.6 розділу V Інструкції виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби.

Передача виконавчих проваджень на виконання може здійснюватися у випадку, передбаченому абзацом другим пункту 6 цього розділу, - за рішенням державного виконавця, на виконанні у якого перебуває виконавче провадження ( п.7р. V Інструкції).

Про передачу виконавчого провадження іншому органу державної виконавчої служби або до виконавчої групи державний виконавець виносить відповідну постанову, яку разом з матеріалами виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її винесення надсилає до органу державної виконавчої служби, до якого передається виконавче провадження. Державний виконавець, якому передано виконавче провадження, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження матеріалів виконавчого провадження зобов`язаний винести постанову про прийняття виконавчого провадження, яку надсилає сторонам виконавчого провадження (п.9 р. V Інструкції).

Отже, наведеними нормами встановлено право державного виконавця пересилання (передання) виконавчого провадження за територіальною належністю (підвідомчістю).

Передача виконавчого провадження переслідує мету швидкого та якісного виконання покладених на виконавця обов`язків по виконанню рішення суду, не змінює стан заборгованості боржника або коло його обов`язків.

Як свідчать матеріали справи та відомості автоматизованої системи виконавчого провадження по номеру ВП № 63608775, 10.12.2020 державним виконавцем Печерського РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) ухвалено постанову про передачу виконавчого документа/провадження № 63608775 за територіальністю до Шевченківського РВ ДВС у місті Києві.

17.12.2020 державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про прийняття виконавчого провадження № 63608775 з примусового виконання наказу № 922/2383/19, виданого 27.12.2019 господарським судом Харківської області, до виконання.

Відомості про оскарження зазначених постанов та/або відповідних дій державних виконавців в матеріалах справи відсутні.

Тобто, як вірно зазначено судом першої інстанції, з 17.12.2020 (з дати прийняття виконавчого провадження до виконання № 63608775) державний виконавець Шевченківського РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ), як особа, яка прийняла виконавче провадження № 63608775 від іншого органу виконавчої служби, діяла у спосіб та в межах Закону України "Про виконавче провадження".

Отже, недотримання Печерським РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження № 63608775 правил територіальності, було усунуто шляхом скерування виконавчого провадження №63608775 за належністю- до Шевченківського РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ), що узгоджується із Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802.

Начальником Печерського РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) у листі від 23.02.2021 на адресу суду зауважено про відсутність можливості виконання ухвали господарського суду Харківської області від 11.01.2021, оскільки на момент її винесення виконавче провадження № 63608775 із примусового виконання наказу № 922/2383/19 від 27.12.2019, виданого господарським судом Харківської області, вже перебувало на виконанні у Шевченківському районному відділі ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що стадія виконання судового рішення є частиною правосуддя (рішення у справах "Півень проти України" від 29.06.2004 заява № 56849/00, "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997).

У справі "Фуклев проти України", заява № 71186/01 (рішення від 07.06.2005) ЄСПЛ вказав, що Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.

Сукупний аналіз рішень Європейського суду у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України" достеменно засвідчує його однозначну позицію про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 124 Конституції України. Конституційним Судом України у рішенні від 26.06.2013 № 5-рп/2013 також зазначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист, невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом. В контексті викладеного судом зазначено, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» однією з основних засад виконавчого провадження є обов`язковість виконання рішень. За ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» дії виконавця мають бути ефективні в частині виконання рішення суду.

У висновках Верховного Суду, викладених в постанові від 28.05.2019 у справі №905/2458/16 зазначено, що принцип обов`язковості судового рішення та визначений процесуальним законодавством обов`язок суду із здійснення судового контролю за виконанням судового рішення зобов`язує суди, здійснюючи оцінку тих чи інших обставин, враховувати чи сприяє вчинення будь- якої процесуальної дії (в тому числі судом) виконанню остаточного судового рішення чи навпаки перешкоджає такому виконанню.

При цьому, виконання судового рішення є прямим обов`язком боржника (ч. 2 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження").

Відтак, за наявності будь-яких сумнівів з приводу правомірності чи неправомірності вчинення виконавцем певних дій, останні підлягають оцінці з точки зору їх спрямованості на забезпечення виконання остаточного судового рішення.

Оскільки кінцевою метою перевірки законності дії/бездіяльності державного виконавця є відновлення законності та виконання вимог законодавства стосовно здійснення виконавчого провадження за належним місцем виконання, то матеріали справи свідчать про усунення недотримання вимог територіальності здійснення виконавчого провадження шляхом прийняття Печерським РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ(м. Київ) постанови про передачу виконавчого провадження на виконання Шевченківському РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ).

За результатом вчинення державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) виконавчих дій з примусового стягнення з боржника коштів у виконавчому провадженні № 63608775, стягувачу на підставі виданого судом наказу, відшкодовано витрати по сплаті судового збору за звернення з апеляційною скаргою у справі № 922/2383/19.

Матеріали справи суду першої інстанції не містять доказів того, що до 19.01.2021 (до дати списання грошових коштів) боржником вжито будь-які заходи для добровільного виконання наказу суду.

Наявність недоліків у процедурі виконавчого провадження, які усунуті через передачу виконавчого провадження до іншого органу виконавчої служби, не можуть слугувати підставою для визнання неправомірними дій державного виконавця, результатом яких стало ефективне виконання судового рішення. Судова система не може використовуватися боржником як інструмент, що перешкоджає виконанню судового рішення.

Як вірно зазначено судом першої інстанції заявником не наведено належних та допустимих доказів порушення державним виконавцем прав заявника, що вказує на безпідставність скарги та відсутність правових підстав для її задоволення.

Європейським судом з прав людини у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 (Заява N4909/04) вказано, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні у справі "Трофимчук проти України" від 28.10.2010 (Заява N4241/03) Європейським Судом зазначено, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Враховуючи наведене, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі не обґрунтовані, не доведені належними та допустимими доказами.

Твердження заявника апеляційної скарги про порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті ухвали не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування ухвали господарського суду Харківської області від 05.05.2021 у справі № 922/2383/19.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд ухвали господарського суду Харківської області від 05.05.2021 у справі № 922/2383/19 покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 270, 271, 275, 276, 281 -284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу господарського суду Харківської області від 05.05.2021 у справі № 922/2383/19 - залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 05.05.2021 у справі № 922/2383/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 15.07.2021

Головуючий суддя Н.М. Дучал

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя О.І. Склярук