ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2021 р. Справа № 910/19290/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Пашкіної С.А.

Андрієнка В.В.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго"

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2021

у справі №910/19290/20 (суддя - Борисенко І.І.)

за позовом Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення штрафу.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпроенерго" звернулося з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 166062,00 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилався на те, що Акціонерним товариством "Українська залізниця", всупереч встановленим термінам доставки вантажу, несвоєчасно доставлено вантаж за залізничними накладними №№22518631, 22518683, 22518753, 22518758, 22518759, 22518801, 22424594 та 22424599, що і стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2020 відкрито провадження у справі №910/19290/20 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

До суду Акціонерним товариством "Українська залізниця" подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти заявлених позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що розрахунок терміну доставки вантажу здійснено позивачем без урахування приписів §6 ст. 24 Угоди про міжнародне державне залізничне сполучення (далі - УМВС).

Також відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення штрафу на підставі ст. 267 ЦК України та §1 ст. 48 УМВС.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.03.2021 у справі №910/19290/20 у задоволенні позову Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" відмовлено повністю у зв`язку з відсутністю порушеного права позивача. За вказаних обставин судом не вирішувалося питання про застосування строку позовної давності.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпроенерго" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга позивача мотивована тим, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення неправильно застосовано норми матеріального права та порушено приписи процесуального права.

Позивач зазначає, що залізницею порушено нормативний термін доставки вантажу за спірними накладними, встановлений §§2 та 3 ст. 24 УМВС. Вказане підтверджується календарними штемпелями прибуття вантажу на досильних відомостях. Судом невірно встановлено терміни доставку вантажу по штемпелях на накладних. Наведена позиція скаржника, на його переконання, також підтверджується висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 14.12.2020 у справі №910/17063/19.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 05.05.2021 апеляційну скаргу у справі №910/19290/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.05.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №910/19290/20, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України, а також встановлено Акціонерному товариству "Українська залізниця" строк на подання відзиву на апеляційну скаргу 15 днів з дня отримання копії ухвали.

До суду 03.06.2021 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому Акціонерне товариство "Українська залізниця" заперечує проти доводів скарги позивача, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Зі встановлених місцевим господарським судом обставин справи убачається, що 16.02.2018 між Акціонерним товариством "Українська залізниця" (перевізник) та Акціонерним товариством "ДТЕК Дніпроенерго" (замовник) укладено договір про надання послуг №00075/ЦТЛ-2018, предметом якого відповідно до п. 1.1 є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до п. 1.3 договору надання послуг за цим договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.

Пунктами 2.3.1 та 2.3.2 договору визначено, що перевізник зобов`язаний: розглядати замовлення замовника на перевезення вантажів; узгоджувати замовлення замовника на перевезення вантажів у вагонах замовника; узгоджувати, у разі можливості, замовлення замовника на перевезення вантажів у вагонах перевізника; приймати до перевезення вантажі у вагонах замовника або у вагонах перевізника, надавати вагони перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно інформації АС "Месплан", доставляти вантаж до станції призначення та видавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до цього договору.

Відповідно до п. 3.1 договору розмір плати за перевезення вантажу у вагонах замовника та вагонах залізниць інших держав, додаткових зборів, пов`язаних з перевезенням, розраховується за ставками і тарифами, які визначаються у відповідності до умов збірника тарифів.

Сторони несуть відповідальність за невиконання плану перевезень згідно зі Статутом залізниць України (п. 5.1 договору).

Договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладанням ЕЦП в АС "Месплан" або АС "Клієнт УЗ" або вчинення замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з 19.02.2018 до 31.12.2018. Якщо жодна зі сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії цього договору (п. 12.1 договору).

Також судом першої інстанції встановлено, що 08.09.2019 відповідач прийняв до перевезення вантаж за залізничною накладною №22518631 у вагонах №№60527231, 55033781, 637777742, 55066922, 53813309, 56013089, 61515649, 55376834, 56878366, 56095235, 60739943, 56076573, 55630370, 52720307, 56771116, 55368500, 63751580, 56993728, 56870785 та 53477584 зі станції Гомель (Республіка Білорусь) до станції Ігрень Придніпровської залізниці.

Вагони №№56845951, 56934029, 53567830, 58432410, 60527231, 55033781, 637777742, 55066922, 53813309, 56013089, 61515649, 55376834, 56878366, 56095235, 60739943, 56076573, 55630370, 52720307, 56771116, 55368500, 63751580, 56993728, 56870785 та 53477584 прибули на станцію призначення та видані позивачу 12.09.2019 року.

Разом з цим, вагони №№56845951, 56934029, 53567830 та 58432410 прибули на станцію призначення за досильною відомістю №34922823 лише 20.09.2019.

09.09.2019 відповідач прийняв до перевезення вантаж за залізничною накладною №22518683 у вагонах №№54317391, 57411118, 52576303, 61330270, 54620000, 55665343, 54796032, 54796784, 61789681, 6183346, 61444725, 62010525, 54189360, 60902640, 52170040, 54708243, 56499692, 62194113, 53562682, 54707617 та 55028302 зі станції Гомель (Республіка Білорусь) до станції Ігрень Придніпровської залізниці.

Вагони №№52170040, 55916290, 62190632, 52547817, 54708243, 56499692, 62194113, 53562682 та 55028302 прибули на станцію призначення та видані позивачу 15.09.2019.

Проте, вагони №№54317391, 57411118, 52576303, 61330270, 54620000, 55665343, 54707617, 54796032 та 54796784 прибули за досильною відомістю №34972737 лише 20.09.2019, а вагони №№61789681, 6183346, 61444725, 62010525, 54189360, 60902640, 55916290, 62190632 та 52547817 прибули за досильною відомістю №34922617 лише 24.09.2019.

12.09.2019 відповідач прийняв до перевезення вантаж за залізничною накладною №22518753 у вагонах №№55666044, 53609897, 60901832, 62193560, 56258486, 56040306, 58904277, 54708367, 55796759, 62193446, 56034705 та 62177050 зі станції Гомель (Республіка Білорусь) до станції Ігрень Придніпровської залізниці.

Вагони №№55666044, 53609897, 60901832, 62193560, 56258486, 56040306, 58904277, 54708367, 55796759, 62193446 та 56034705 прибули на станцію призначення та видані позивачу 17.09.2019.

Однак, вагон №62177050 прибув за досильною відомістю №34984435 лише 24.09.2019.

Також 12.09.2019 відповідач прийняв до перевезення вантаж за залізничною накладною №22518758 у вагонах №№ 64010085, 64080823, 64004831, 64005440, 64141781, 64140437, 64139744, 64013634, 63839153, 64083256, 61781688 та 64081227 зі станції Гомель (Республіка Білорусь) до станції Ігрень Придніпровської залізниці.

Вагони №№64010085, 64080823, 64004831, 64005440, 64141781 та 64140437 прибули на станцію призначення і видані позивачу 19.09.2019.

Разом з цим, вагони №№64139744, 64013634, 63839153, 64083256, 61781688 та 64081227 прибули за досильною відомістю №32012650 лише 22.09.2019.

Також 11.09.2019 відповідач прийняв до перевезення вантаж за залізничною накладною №22518759 у вагонах №№62294038, 57425936, 61597605, 62258553, 62075759, 62145370, 62139621, 53093654, 61822680, 62014360, 52545266, 61964953, 61927406, 61847141, 613392916, 61597969, 61358644, 59291336, 61786687, 61927505, 61847471, 61742714, 61019030 та 61549218 зі станції Гомель (Республіка Білорусь) до станції Ігрень Придніпровської залізниці.

Вагони №№62294038, 57425936, 61597605, 62258553, 62075759, 62145370, 62139621, 53093654, 61822680, 62014360, 52545266, 61964953, 61927406, 61847141, 613392916, 61597969, 61358644, 59291336, 61786687, 61927505 та 61847471 прибули на станцію призначення та видані позивачу 16.09.2019.

Однак, вагони №№61019030 та 61549218 прибули за досильною відомістю №34976894 на станцію призначення лише 22.09.2019.

12.09.2019 відповідач прийняв до перевезення вантаж за залізничною накладною №22518801 у вагонах №№52238722, 66187683, 60346822, 657332563, 58909631, 54633474, 66225533, 66109158, 54707435, 52239043, 5028369, 66101866, 62192125, 55562599, 65378150, 55028898, 66181009, 61604781, 66235656 та 60900560 зі станції Гомель (Республіка Білорусь) до станції Ігрень Придніпровської залізниці.

Вагони №№52238722, 66187683, 60346822, 66101866, 62192125, 55562599, 65378150, 55028898, 66181009, 61604781 та 66235656 прибули на станцію призначення та видані позивачу 15.09.2019.

Однак, вагони №№657332563, 58909631, 54633474, 66225533, 66109158, 54707435, 52239043, 5028369 та 60900560 прибули за досильною відомістю №34974089 лише 28.09.2019.

24.07.2019 відповідач прийняв до перевезення вантаж за залізничною накладною №22424594 у вагонах №№63781751, 63555577, 63548010, 63726681, 64154289, 64076979, 61773271, 61699971, 62215975, 63321202, 63694343, 63690531, 60155900, ,63805667 та 63546303 зі станції Гомель (Республіка Білорусь) до станції Ігрень Придніпровської залізниці.

Вагони №№63781751, 63555577, 63548010, 63726681, 64154289, 64076979, 61773271, 61699971, 62215975, 63694343, 63690531, 60155900, , 63805667 та 63546303 прибули на станцію призначення і видані позивачу 28.07.2019.

Однак, вагон №63321202 прибув за досильною відомістю №34374801 на станцію призначення лише 09.08.2019.

25.07.2019 відповідач прийняв до перевезення вантаж за залізничною накладною №22424599 у вагонах №№62534052, 64013519, 63998355, 61674735, 62359187, 65380255, 65810541, 60178225, 52549532, 65376808, 66046400, 65398224, 61019758, 56266000, 54180971, 64120322 та 64121312 зі станції Гомель (Республіка Білорусь) до станції Ігрень Придніпровської залізниці.

Вагони №№62534052, 64013519, 63998355, 61674735, 62359187, 65380255, 65810541, 60178225, 52549532, 65376808, 66046400, 65398224, 61019758, 56266000, 64120322 та 64121312 прибули на станцію призначення і видані позивачу 01.08.2019.

Разом з цим, вагон №№ 54180971 прибув за досильною відомістю №34435768 на станцію призначення лише 09.08.2019.

26.09.2019 та 15.11.2019 позивач звертався до відповідача з претензіями №№ 5, 6, 125, 126, 127, 128, 129 та 122 про сплату неустойки за перевищення терміну доставки вантажу за залізничними накладними №№22518631, 22518683, 22518753, 22518758, 22518759, 22518801, 22424594 та 22424599 у загальному розмірі 166062,00 грн.

Листами №ЦМ-У-4962/19 від 19.05.2020, №ЦМ-У-4963/19 від 18.05.2020, №ЦМ-У-4964/19 від 18.05.2020, №ЦМ-У-4965/19 від 18.05.2020, №ЦМ-У-4966/19 від 18.05.2020 та №ЦМ-У-4959/19 від 19.05.2020 відповідач вказані претензії позивача повернув без розгляду і повідомив, що перевищення терміну доставки вантажу за вказаними перевезеннями відсутнє, оскільки відповідно до §6 ст. 24 УМВС у разі роз`єднання вантажу на шляху прямування термін доставки вантажу розраховується по тій частині вантажу, яка прибула по основній накладній.

З огляду на те, що Акціонерне товариство "Українська залізниця" не задовольнило вказані претензії, позивач звернувся до суду з позовом та просив стягнути 166062,00 грн штрафу за несвоєчасну доставку вантажу.

На переконання Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго", залізницею порушено нормативний термін доставки вантажу за спірним накладними, встановлений §§2 та 3 ст. 24 УМВС, що підтверджується календарними штемпелями прибуття вантажу на досильних відомостях.

Заперечуючи стосовно заявлених вимог, відповідач вказував на те, що розрахунок терміну доставки вантажу здійснено позивачем без урахування приписів §6 ст. 24 УМВС, оскільки строк доставки вантажу слід вираховувати по тій частині вантажу, яка прибула за накладною, а не досильною відомістю.

Місцевий господарський суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго", погодився з вищевикладеною позицією відповідача, та вказав на те, що відповідачем не було допущено порушення терміну доставки вантажу з огляду на умови §6 ст. 24 УМВС, а тому нарахуванням позивачем неустойки за перевищення терміну доставки вантажу на підставі §2 ст. 45 УМВС є неправомірним.

Апеляційний суд погоджується з загальним висновком місцевого господарського суду з приводу відмови у задоволенні позовних вимог. Проте, колегія суддів вказує на те, що місцевим господарським судом неправильно застосовано норми матеріального права та помилково встановлено, що строк доставки вантажу слід вираховувати по тій частині вантажу, яка прибула за накладною, а не досильною відомістю. Разом з цим, колегія суддів зазначає, що до спірних правовідносин слід також застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення штрафу на підставі ст. 267 ЦК України та §1 ст. 48 УМВС. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне змінити мотиви ухваленого рішення суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно зі ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Як передбачено ст. 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України), за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 919 ЦК України перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Згідно з ч. 1 ст. 313 ГК України перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі.

Як підтверджується матеріалами справи, на підставі долучених залізничних накладних відповідачем було взято на себе зобов`язання з перевезення вантажу.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України "Про залізничний транспорт" підприємства залізничного транспорту загального користування можуть виступати як суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності і здійснювати її на підставі чинного законодавства України та міжнародних договорів України.

Оскільки позивачем було відправлено вантаж за спірними залізничними накладними зі станції відправлення Гомель Республіки Білорусь на станцію призначення Ігрень Придніпровської залізниці, до спірних правовідносин підлягає застосуванню Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1952 (УМВС).

Відповідно до §1 ст. 3 УМВС ця угода встановлює єдині правові норми договору перевезення вантажу в прямому міжнародному сполученні та в прямому міжнародному залізнично-паромному сполученні.

Згідно з §§1, 3 та 5 ст. 14 УМВС у відповідності до договору перевезення перевізник зобов`язується за плату перевезти вантаж відправника до станції призначення по маршруту, визначеному відправником та договірним перевізником, та видати його отримувачу. Укладення договору перевезення підтверджується накладною. Кожний наступний перевізник, який приймає вантаж до перевезення разом з накладною, вступає в договір перевезення та приймає на себе відповідні зобов`язання.

Якщо відправником та перевізником не погоджено інше, термін доставки визначається на весь шлях прямування вантажу і не повинен перевищувати терміну, обчисленого виходячи з норм, які містяться у ст. 24 УМВС.

Відповідно до §§2 та 3 ст. 24 УМВС термін доставки вантажу визначається, виходячи з таких норм:

- для контейнерів - 1 доба на кожні 150 км, що почались;

- для інших відправок - 1 доба на кожні 200 км, що почались.

Для вантажів, що вимагають обмеження швидкості за своїми технічними характеристиками, негабаритних і прямуючих в спеціальних поїздах з окремим локомотивом, термін доставки встановлюються перевізником.

Для вантажів, що перевозяться в прямому залізнично-паромному сполученні, термін доставки на водній ділянці шляху встановлює перевізник, який здійснює перевезення на даній ділянці шляху. Термін доставки вантажу збільшується на 1 добу.

Перебіг терміну доставки вантажу починається з 0:00 годин дня, наступного за днем укладення договору перевезення, і закінчується в момент передачі одержувачу повідомлення про прибуття вантажу, при цьому неповну добу вважають повною.

Термін доставки вважається виконаним, якщо вантаж прибув на станцію призначення до закінчення терміну доставки і перевізник повідомив одержувача про прибуття вантажу та можливість передачі вантажу в розпорядження одержувача. Порядок повідомлення одержувача визначається національним законодавством, чинним в місці видачі вантажу.

Строк доставки вантажу збільшується на 1 добу на операції, що пов`язані з відправленням вантажу.

Разом з цим, місцевим господарським судом під час встановлення обставин даної справи не враховано положень Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 (далі - правила), а також висновку щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду від 14.12.2020 у справі №910/17063/19.

Відповідно до вказаних правил накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем (п. 1.2 правил).

Згідно з п. 6.9 правил у разі відчеплення вагона через його несправність станція, на якій відчеплено вагон, зобов`язана скласти про це акт загальної форми та досильний перевізний документ, за яким вагон після усунення несправності направляється за призначенням.

Отже, вказані накладні та досильний перевізний документ є документами, які супроводжують вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, а тому позивачем при розрахунку терміну доставки вантажу за спірними накладними правомірно взято до уваги саме досильні відомості, оскільки по всіх вантажних відправках вантаж було роз`єднано на шляху прямування і частина вагонів прибула значно пізніше нормативно визначеного строку.

При цьому, як зазначив Верховний Суд у постанові від 14.12.2020 у справі №910/17063/19, ухваленій за подібних правовідносин, доводи скаржника про те, що господарські суди попередніх інстанцій помилково здійснили розрахунок строку доставки з "досилочної накладної" та помилково визнали копії досильних відомостей, які позивач назвав "досильними накладними", документами, за якими розраховується строк доставки вантажу, визнаються необґрунтованими, оскільки відповідно до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, у разі відчеплення вагона через його несправність станція, на якій відчеплено вагон, зобов`язана скласти про це акт загальної форми та досильний перевізний документ, за яким вагон після усунення несправності направляється за призначенням.

Тобто Верховним Судом, фактично зазначено, що розрахунок строку доставки вантажу у випадку відчеплення вагонів розраховується не по тій частині вантажу, яка прибула по основній накладній, а саме по частині вантажу, що прибула за досильним перевізним документом.

З огляду на викладене, апеляційний суд зазначає, що за залізничними накладними №№22518631, 22518683, 22518753, 22518758, 22518759, 22518801, 22424594 та 22424599 відповідачем було порушено взяті на себе зобов`язання з доставки вантажу у встановлені терміни доставки, а тому існують правові підстави для застосування до останнього такої міри відповідальності, як стягнення штрафу.

Як убачається з пунктів 28 спірних накладних відстань перевезення по всіх відправках становить 1028 км. Отже, нормативний термін доставки вантажу по усіх накладних складає 7 діб відповідно до §2 ст. 24 УМВС (1 доба на кожні 200 км, що почались+1 доба на операції, що пов`язані з відправленням вантажу).

За вказаних обставин, за спірними накладними, враховуючи досильні відомості, залізницею не дотримано терміни доставки вантажу, а саме:

- за накладною №22518631 вантаж прибув на станцію призначення 20.09.2019 через 12 діб після відправлення, а отже прострочення доставки вантажу складає 5 діб;

- за накладною №22518683 вантаж прибув на станцію призначення 20.09.2019 та 24.09.2019 через 11 та 15 діб після відправлення, а отже прострочення доставки вантажу складає 4 та 8 діб;

- за накладною №22518753 вантаж прибув на станцію призначення 24.09.2019 через 12 діб після відправлення, а отже прострочення доставки вантажу складає 5 діб;

- за накладною №22518758 вантаж прибув на станцію призначення 22.09.2019 через 10 діб після відправлення, а отже прострочення доставки вантажу складає 3 доби;

- за накладною №22518759 вантаж прибув на станцію призначення 22.09.2019 через 11 діб після відправлення, а отже прострочення доставки вантажу складає 4 доби;

- за накладною №22518801 вантаж прибув на станцію призначення 22.09.2019 та 28.09.2019 через 10 та 16 діб після відправлення, а отже прострочення доставки вантажу складає 3 та 9 діб;

- за накладною №22424594 вантаж прибув на станцію призначення 09.08.2019 через 17 діб після відправлення, а отже прострочення доставки вантажу складає 10 діб;

- за накладною №22424599 вантаж прибув на станцію призначення 09.08.2019 через 15 діб після відправлення, а отже прострочення доставки вантажу складає 8 діб.

Відповідно до вимог §3 ст. 37 УМВС перевізник несе відповідальність за перевищення строку доставки вантажу.

Згідно з §3 ст. 41 УМВС тягар доказування того, що перевищення строку доставки вантажу сталося не з вини перевізника, покладається на перевізника.

Колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що відповідачем належними та допустимими доказами у розумінні ст. ст. 76, 77 ГПК України не спростовано відсутність вини в простроченні доставки вантажу та наявність поважних причин несвоєчасної доставки вантажу.

Так, за змістом §2 ст. 45 УМСВ розмір неустойки за перевищення строку доставки вантажу визначається з провізної плати того перевізника, який допустив перевищення строків доставки, і величини (тривалості) перевищення строку доставки та розраховується як співвідношення перевищення строку доставки (в добах) до загального строку доставки, а саме:

- 6% провізної плати за перевищення строку доставки не більше 1/10 загального строку доставки;

- 18% провізної плати при перевищенні строку доставки більше 1/10, але не більше 3/10 загального строку доставки;

- 30% провізної плати при перевищенні строку доставки більше 3/10 загального строку доставки.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

З огляду на наведене та враховуючи факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, апеляційний господарський суд визнає позовні вимоги про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Отже місцевий господарський суд, відмовивши у задоволені позовних вимог у зв`язку з відсутністю порушеного права позивача, дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи.

Разом з цим, наведені судом висновки вцілому не впливають на суть ухваленого рішення суду про відмову у задоволенні позову, оскільки Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпроенерго" порушило строк позовної давності при зверненні з позовом до суду.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Положеннями ст. 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

При цьому, приписами ст. 258 ЦК України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Так, відповідно до §2 ст. 47 УМВС право пред`явлення претензій та позову за перевищення строку доставки виникає з дня видачі вантажу отримувачу.

Згідно з §1 ст. 48 УМВС строк позовної давності за вимогами, що випливають з перевищення строку доставки вантажу, складає два місяці.

Окрім цього, відповідно до §3 ст. 48 УМВС зазначений у §1 строк продовжується на період розгляду претензії до перевізника.

Перевізник у 180-денний строк з дня отримання претензії зобов`язаний розглянути її та надати відповідь заявнику (§7 ст. 46 УМВС).

Як убачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, перевезення за спірними накладними відбулося у період з серпня по вересень 2019 року. При цьому, у вересні та листопаді 2019 року позивач звертався до відповідача з претензіями щодо порушення строків доставки вантажу. Акціонерне товариство "Українська залізниця" у травні 2020 року розглянуло заявлені претензії та відмовило у їх задоволенні. Разом з цим, Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпроенерго" звернулося з даним позовом до суду лише у грудні 2020 року.

Отже, апеляційний суд зазначає, що позивач при зверненні з позовом допустив пропуск строку спеціальної позовної давності, встановлений §1 ст. 48 УМВС.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України).

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі №712/8916/17).

Враховуючи вищенаведене, оскільки колегія суддів прийшла до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовної заяви, однак відповідачем під час розгляду справи у суді першої інстанції подано заяву про застосування позовної давності, яка визнана обґрунтованою, у задоволенні позову Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" необхідно відмовити на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України. При цьому, позивачем не наведено причин пропущення позовної давності під час розгляду справи у місцевому господарському суді.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як передбачено ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У відповідності до ч. 4 ст. 277 ГПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи усе вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку стосовно того, що оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а також неправильно застосовано норми матеріального права, однак такі порушення не призвели до ухвалення неправильного рішення по суті заявлених вимог, рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2021 у справі №910/19290/20 підлягає зміні лише у мотивувальній частині з викладенням мотивувальної частини у редакції даної постанови.

При цьому, апеляційна скарга Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" підлягає залишенню без задоволення.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною, а тому прийнята постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2021 у справі №910/19290/20 змінити у мотивувальній частині.

3. Викласти мотивувальну частину рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2021 у справі №910/19290/20 у редакції даної постанови.

4. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2021 у справі №910/19290/20 залишити без змін.

5. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпроенерго".

6. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.А. Пашкіна

В.В.Андрієнко