РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2021Справа № 910/843/21
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БВЄ Трейд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз-Інформ"

про стягнення 82 568,74 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Секретар судового засідання Холодна Н.С.

Представники сторін: згідно протоколу судового засідання.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 82 568,74 грн., з яких 80 385,73 грн. основного боргу, 802,14 інфляційних втрат, 1 380,87 грн. 3% річних за договором про надання послуг зі щоденного прибирання приміщень № 07/2017 від 01.11.2017.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував на те, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем договору, останньому були надані послуги, які не були оплачені на суму 80 385,73 грн. Крім того, позивачем нараховано 802,14 інфляційних втрат, 1 380,87 грн. 3% річних за договором про надання послуг зі щоденного прибирання приміщень № 07/2017 від 01.11.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Судом встановлено, що відповідач належним чином повідомлявся про розгляду справи.

17.02.2021 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував, посилаючись на те, що додані до позовної заяви докази не підтверджують надання позивачем у повному обсязі послуг за договором. Зазначав, що ТРК "Квадрат" був зачинений з 17.03.2020, тому позивач не міг надавати послуги у заявлений ним період до 20.03.2020. Також посилався на те, що сторонами на виконання умов п. 2.4.3 договору не складалися акти контролю якості робіт з прибирання об`єкту.

Ухвалою суду від 30.04.2021 вирішено розгляд справи № 910/843/21 здійснювати в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від позивача надійшла до суду відповідь на відзив, в якій він проти викладених відповідачем у відзиві обставинах заперечував.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

01.11.2017 між позивачем (виконавцем) та відповідачем (замовником) було укладено договір про надання послуг зі щоденного прибирання приміщень № 07/2017.

Згідно з п. 1.1 договору замовник доручає, а виконавець приймає не себе обов`язок по виконанню робіт зі щоденного прибирання приміщень, прилеглої території та паркінгу Торговельно-розважального комплексу " Квадрат ", який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Білоруська, 2-А, що вказані в додатку № 1 до договору, який є невід`ємною частиною договору.

Згідно умов п. 3.3 договору оплата послуг виконавця здійснюється передплатою у розмірі 50% до кінця місяця в якому надаються послуги. Решту суми замовник сплачує до 25 числа місяця, слідуючого за місяцем, в якому надавались послуги.

Відповідно до умов п. 4.2 договору у випадку виявлення в ході робіт або при підписанні акта прийому-передачі виконаних робіт, порушень вимог щодо якості виконання прибирання об`єкту та неможливості негайного усунення недоліків, замовник у присутності представника виконавця складає претензійний акт в якому зазначаються такі недоліки та терміни їх усунення виконавцем.

Термін дії договору відповідно до розділу 6 договору набирає чинності з 01.11.2017 та діє до 01.11.2018. Цей договір автоматично пролонговується на кожний наступний рік у випадку відсутності письмових заперечень щодо його дії. Доказів припинення договору у встановленому порядку суду не надано.

Додатковою угодою № 1 від 01.01.2019 сторони змінили вартість робіт із щоденного прибирання приміщень і встановили її у розмірі 129 000 грн. за місяць.

Як стверджує позивач, з 1 по 20 березня 2020 року ним належним чином були надані послуги відповідачу за спірним договором, які не були оплачені відповідачем на суму 80 385,73 грн.

На підтвердження чого ним надіслано відповідачу разом з претензією № 125 від 21.07.2020 акт надання послуг № 284 від 31.03.2020, рахунок на оплату № 280 від 31.03.2020.

Факт направлення акту та рахунку на оплату на суму 80 385,73 грн. підтверджується наявними у матеріалах справи поштовим описом вкладень у цінний лист, поштовою накладною № 284 від 23.07.2020.

З указаного акту вбачається, що з боку відповідача він підписаний не був.

При цьому, будь-яких заперечення щодо повного та належного надання послуг, а також складання, відповідно до п. 4.2 договору, претензійного акту в якому зазначаються такі недоліки та терміни їх усунення виконавцем, суду не надано.

Тому, посилання відповідача з цього приводу безпідставні.

Також відповідачем не надано суду доказів закриття приміщення в якому надавалися послуги з 17.03.2020, тому доводи про це також є необґрунтованими.

Посилання відповідача на те, що сторонами на виконання умов п. 2.4.3 договору не складалися акти контролю якості робіт з прибирання об`єкту, що в свою чергу свідчить про ненадання позивачем послуг, суд оцінює критично, оскільки як вбачається з умов п. 2.4.3 це є правом замовника, а не обов`язок сторін.

Таким чином, суду доведено належним чином, а відповідачем не спростовано надання позивачем відповідачу протягом 1-20 березня 2020 року послуг за спірним договором вартістю 80 385,73 грн.

Всупереч ст. 74 ГПК України відповідачем не надано суду доказів оплати за одержані послуги.

За своєю правовою природою вказаний Договір, є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 173 Господарського кодексу України встановлено, що один суб`єкт господарювання та інші учасники господарських відносин зобов`язані вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші), а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Таким чином, відповідно до п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Враховуючи, що відповідач не оплатив одержані послуги у повному обсязі, сума боргу станом на час розгляду справи та прийняття рішення становить 80 385,73 грн.

Таким чином, свої зобов`язання за Договором Відповідач не виконав, оплату за надані послуги не здійснив.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи викладене вище, оскільки матеріалами справи підтверджується невиконане зобов`язання з оплати отриманих послуг на суму 80 385,73 грн., доказів оплати вказаної суми заборгованості відповідачем не надано, строк оплати є таким, що настав, суд визнає позовну вимогу про стягнення основної заборгованості обґрунтованою в частині стягнення 80 385,73 грн.

Позивачем, також заявлена вимога про стягнення з відповідача 802,14 інфляційних втрат, 1 380,87 грн. 3% річних.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або Законом.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу, враховуючи 3% річних та інфляційні витрати, є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Із розрахунку 3% річних та інфляційних втрат вбачається, що позивачем нараховані відповідачу 3% річних та інфляційні втрати починаючи з 01.04.2020 на суму 80 385,73 грн., однак згідно умов п. 3.3 договору оплата послуг виконавця здійснюється за передплатою у розмірі 50% до кінця місяця в якому надаються послуги, а решту суми замовник сплачує до 25 числа місяця, слідуючого за місяцем, в якому надавались послуги.

Таким чином з 01.04.2020 позивач має право нараховувати 3% річних та інфляційні втрати на попередню оплату у розмірі 50% (40 192,87 грн.) за одержані послуги у березні 2020 року. На решту боргу (40 192,87 грн.) у позивача виникає право для нарахування 3% річних та інфляційних втрат з 26.04.2020.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат з урахуванням визначених судом дат, з яких відповідач є таким, що прострочив виконання грошових зобов`язань, та визначених позивачем дат, до яких підлягає нарахування 3% річних та інфляційних втрат, суд приходить до висновку, що правомірним є стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 1 294,74 грн. та інфляційних втрат у розмірі 687 грн.

В іншій частині заявлені до стягнення 3% річних та інфляційні втрати у розмірі розраховані невірно у зв`язку з неправильним визначенням моменту прострочення відповідача виконання грошового зобов`язання та простроченої суми, у зв`язку з чим в цій частині задоволенню не підлягають.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "БВЄ Трейд" задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз-Інформ" (04050, м. Київ, вул. Білоруська, 2-А, ідентифікаційний код 19022659) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БВЄ Трейд" (04060, м. Київ, вул. М.Берлінського, 20, оф. 4, ідентифікаційний код 36251509) 80 385 (вісімдесят тисяч триста вісімдесят п`ять) грн. 73 коп. основний боргу, 687 (шістсот вісімдесят сім) грн. 14 коп. інфляційних втрат, 1 294 (одну тисячу двісті дев`яносто чотири) грн. 74 коп. 3% річних, 2 096 (дві тисячі дев`яносто шість) грн. 88 коп. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

У позові в іншій частині відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 13.07.2021

Суддя І.І. Борисенко