ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2021 р. Справа№ 911/3493/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Станіка С.Р.

Дикунської С.Я.

за участю секретаря судового засідання Рудь Н.В.

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 24.06.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Київської області від 17.02.2021 (повний текст рішення підписано 01.03.2021)

у справі №911/3493/20 (суддя Грабець С.Ю.)

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Комунального підприємства теплових мереж «Яготинтепломережа»

про стягнення заборгованості в сумі 1 536 151,43 грн

ВСТАНОВИВ:

1. Зміст позовних вимог та заперечень

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - позивач, АТ «НАК «Нафтогаз України») звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства теплових мереж «Яготинтепломережа» (далі - відповідач, КПТМ «Яготинтепломережа»), в якому просило суд стягнути з відповідача заборгованість за договором постачання природного газу №2688/18-БО-17 від 10.10.2018 в розмірі 1 536 151,43 грн, з яких 1 314 537,83 грн основного боргу, 116 515,37 грн пені, 63 959,54 грн 3% річних та 41 138,69 грн суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем умов договору постачання природного газу №2688/18-БО-17 від 10.10.2018 в частині повної та своєчасної оплати за постачання природного газу. У зв`язку з цим позивачем з посиланням на умови зазначеного договору нараховано відповідачу пеню, та на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України нараховано 3% річних та інфляційні втрати.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив, просив у задоволенні 3% річних та суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції, відмовити, оскільки вважав, що він має бути звільнений від відповідальності за порушення зобов`язання у зв`язку з відсутністю його вини, а також у зв`язку з тим, що збитки позивача не доведені. Також відповідачем подано клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 70%.

2. Фактичні обставини, встановлені місцевим та апеляційним судом

10.10.2018 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Комунальним підприємством теплових мереж «Яготинтепломережа» був укладений договір постачання природного газу №2688/18-БО-17, згідно з умовами якого позивач зобов`язався поставити у власність відповідача природний газ, а відповідач зобов`язався його прийняти та оплатити.

Згідно з п. 1.2. договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями.

Відповідно до п. 3.7. договору приймання-передача газу, переданого позивачем відповідачу у відповідному періоді постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу відповідачем у відповідному періоді постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

Пунктом п. 5.2. договору встановлено, що ціна за 1000 куб.м. газу за цим договором на дату його укладання становить 7 907,20 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 9 488,64 грн. (дев`ять тисяч чотириста вісімдесят вісім грн. 64 коп.).

Згідно з п. 6.1. договору оплата за природний газ здійснюється відповідачем виключно коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п. 8.2. договору у разі прострочення відповідачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити позивачу пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

27.10.2018 сторонами укладено додаткову угоду №2 до договору постачання природного газу від 10.10.2018 №2688/18-БО-17, згідно з умовами якої пункт 2.1. розділу 2 «Кількість та фізико-хімічні показники природного газу» та пункт 3.8. розділу 3 «Порядок та умови передачі природного газу» викладено у наступній редакції:

« 2.1. Позивач передає відповідачу з 01 жовтня 2018 р. по 31 жовтня 2018 р. (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 150,0 тис. куб. метрів (сто п`ятдесят тисяч куб. метрів)».

« 3.8. Відповідач зобов`язується подати не пізніше 7 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, відповідачу, зокрема, підписані відповідачем два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість. Виключно відповідач несе відповідальність за достовірність розподілу обсягів газу, зазначених ним в довідці та обсягів газу, зазначених в акті приймання - передачі природного газу».

02.11.2018 сторонами укладено додаткову угоду №3 до договору постачання природного газу від 10.10.2018 №2688/18-БО-17, згідно з умовами якої пункт 2.1. розділу 2 «Кількість та фізико-хімічні показники природного газу» викладено у наступній редакції: « 2.1. Позивач передає відповідачу з 01 листопада 2018 р. по 31 листопада 2018 р. (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 150,0 тис. куб. метрів (сто п`ятдесят тисяч куб. метрів)».

« 5.2. Ціна за 1000 куб.м. газу з 01 листопада 2018 року становить 6 235,51 гривні, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 7 482,61 грн. (сім тисяч чотириста вісімдесят дві гривні 61 коп.)».

29.11.2018 сторонами укладено додаткову угоду №4 до договору постачання природного газу від 10.01.2018 №2688/18-БО-17, згідно з умовами якої п. 2.1. цього договору викладено у наступній редакції:

« 2.1. Позивач передає відповідачу в період з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2019 року (включно) замовлений відповідачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 821.065 тис.куб. метрів (вісімсот двадцять одна тисяча шістдесят п`ять куб. метрів), в тому числі по місяцях (далі - розрахункові періоди): жовтень 2018 - 21.065 тис. куб.м., листопад 2018 - 150.0 тис. куб.м., грудень 2018 - 150.0 тис. куб.м., всього 321.065 тис. куб.м.; січень 2019 - 150.0 тис. куб.м., лютий 2019 - 150.0 тис. куб.м., березень 2019 - 150.0 тис. куб.м., всього 450.0 тис. куб.м.; квітень 2019 - 50.0 тис. куб.м., всього 50,0 тис. куб.м.».

«Ціна за 1000 куб.м. газу становить 6 235,51 гривні, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 7 482,61 грн (сім тисяч чотириста вісімдесят дві гривні 61 коп.) (п. 4.2. договору)».

Відповідно до п. 3.1. додаткової угоди №4 право власності на природний газ переходить від позивача до відповідача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ відповідач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Пунктом 3.8. додаткової угоди №4 встановлено, що приймання-передача газу, переданого позивачем відповідачу у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Згідно з п. 3.9.3. додаткової угоди №4 відповідач зобов`язався надати позивачу не пізніше 7 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом підписані відповідачем два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного у розрахунковому періоді природного газу згідно з цим договором і з урахуванням пункту 3.8 цього договору, його фактична ціна та вартість.

Відповідно до п. 3.10. додаткової угоди №4 позивач не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, повертає відповідачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі не підписання позивачем акта приймання-передачі природного газу позивач письмово повідомляє відповідача про причини такого непідписання акта.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем поставлено, а відповідачем прийнято природний газ за період з жовтня 2018 року до березня 2019 року, на загальну суму 4 090 462,33 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2018 на суму 199 878,20 грн, від 30.11.2018 на суму 692 171,54 грн, від 31.12.2018 на суму 901 153,42 грн, від 31.01.2019 на суму 954 130,31 грн, від 28.02.2019 на суму 756 484,60 грн, від 31.03.2019 на суму 586 644,26 грн.

Згідно з п. 5.1 додаткової угоди №4 оплата за природний газ здійснюється відповідачем виключно коштами шляхом 100 - відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Пунктом 7.1 додаткової угоди №4 встановлено, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань за цим договором, сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором.

Відповідно до п. 7.2 додаткової угоди №4, у разі прострочення відповідачем оплати згідно пункту 5.1, 5.6 цього договору він зобов`язується сплатити позивачу пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Судом першої інстанції в судовому засіданні 17.02.201 встановлено, що представник відповідача проти боргу перед позивачем у сумі 1 314 537,83 грн не заперечував.

3. Короткий зміст рішення місцевого суду

Рішенням Господарського суду Київської області від 17.02.2021, з урахуванням ухвали Господарського суду Київської області від 01.03.201 про виправлення описки, позов задоволено частково.

Стягнуто з Комунального підприємства теплових мереж «Яготинтепломережа» на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 1 314 537,83 грн основного боргу; 34 954,61 грн пені; 63 959,54 грн 3% річних; 40 964,59 грн суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції; 21 816,25 грн витрат на сплату судового збору. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Судом першої інстанції на підставі відповідних актів приймання-передачі природного газу встановлено, що позивачем поставлено, а відповідачем прийнято природний газ за період з жовтня 2018 року до березня 2019 року на загальну суму 4 090 462,33 грн. Відповідачем було сплачено послуги за постачання природного газу лише частково, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виник борг у розмірі 1 314 537,83 грн. Враховуючи те, що відповідач документів, що підтверджували б сплату позивачу грошових коштів у сумі 1 314 537,83 грн за переданий природний газ, суду не надав, місцевий господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у цій частині.

Здійснивши власний перерахунок 3% річних та інфляційних втрат, заявлених до стягнення позивачем, суд дійшов висновку про невідповідність розрахунку інфляційних втрат вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог у цій частині.

Розглядаючи клопотання КПТП «Яготинтепломережа» про зменшення розміру пені на 70%, місцевий господарський суд врахував, що позивач є комунальним підприємством, що створене для задоволення потреб споживачів у теплопостачанні, та змушене надавати послуги за вартістю, нижчою за собівартість. Суд першої інстанції вказав, що незначні збитки позивача компенсуються 3% річних та сумою, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції, а тому дійшов висновку про задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 70%, та стягнув на користь позивача пеню в сумі 34 954,61 грн.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 17.02.2021 у справі №911/3493/20 в частині відмови у стягнення пені та інфляційних втрат, прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача 81 560,76 грн пені та 174,10 грн інфляційних втрат.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує, що відповідач має значну заборгованість протягом тривалого часу, не здійснював жодних дій щодо врегулювання заборгованості, а тому вважає, що зменшення пені на 70% є необґрунтованим. Зазначає, що станом на 01.01.2020 торгова дебіторська заборгованість перед позивачем з боку споживачів становила 49,533 млрд грн, яка має тенденцію до зростання, що свідчить про значний обсяг несплаченої заборгованості підприємств, нестачу коштів для здійснення поточної діяльності позивача, в тому числі для забезпечення підприємств необхідним обсягом природного газу протягом опалювального сезону 2020/2021 років.

Позивач зазначає, що в оскаржуваному судовому рішенні в частині зменшення пені суд першої інстанції не врахував жодного доводу та аргументу позивача, не зазначив мотивів такого неврахування, чим, на думку скаржника, порушив вимоги статті 233 Господарського кодексу України.

Позивач також вважає, що судом було здійснено невірний розрахунок інфляційних втрат, внаслідок чого помилково задоволено позовні вимоги у цій частині частково. Так, за доводами відповідача, місцевий господарський суд збільшив суму боргу на індекс інфляції окремо за кожний місяць, при цьому для розрахунку кожного наступного періоду сума боргу не збільшена на індекс інфляції попереднього місяця.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

6. Надходження апеляційної скарги та її розгляд апеляційним судом

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу у справі №911/3493/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Дикунська С.Я., Станік С.Р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Київської області від 17.02.2021, розгляд справи призначено на 27.05.2021.

У зв`язку з перебуванням судді Станіка С.Р. 27.05.2021 у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 25.05.2021 у справі №911/3493/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Дикунська С.Я., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2021 справу прийнято до провадження у визначеній колегії суддів.

У зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. 24.06.2021 у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 24.06.2021 у справі №911/3493/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Дикунська С.Я., Станік С.Р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2021 справу прийнято до провадження у визначеній колегії суддів.

7. Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

В судове засідання 24.06.2021 з`явився представник Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», який підтримав доводи апеляційної скарги у повному обсязі, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване судове рішення скасувати в частині відмовлених у задоволенні позовних вимог про стягнення пені та інфляційних втрат, та в цій частині прийняти нове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити у повному обсязі.

Представник Комунального підприємства теплових мереж «Яготинтепломережа» у судовому засіданні 24.06.2021 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін як таке, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

8. Джерела права й акти їх застосування

Цивільний кодекс України

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Господарський кодекс України

Приписами статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Господарський процесуальний кодекс України

За приписами частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За визначенням частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

9. Позиція апеляційного суду

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

Відповідно до вимог апеляційної скарги рішення Господарського суду Київської області від 17.02.2021 оскаржується частково, в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 81 560,76 грн пені та 174,10 грн інфляційних втрат.

З позовної заяви вбачається, що ПАТ «НАК «Нафтогаз України» просило стягнути 116 515,37 грн пені.

Виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими Господарським кодексом України та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (частина 1 статті 199 Господарського кодексу України).

Штрафними санкціями відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Відповідна правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №916/2283/18, від 01.08.2019 у справі №922/2932/18, від 23.01.2020 у справі №920/432/19.

Отже, питання про зменшення розміру штрафних санкцій вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Водночас, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України).

Правовий аналіз статті 233 Господарського кодексу України і частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і запереченням інших учасників щодо такого зменшення.

Право на зменшення (за клопотанням сторони) заявлених штрафних санкцій, які нараховуються за неналежне виконання стороною своїх зобов`язань, кореспондується з обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з приписами статті 74 Господарського процесуального кодексу України, статті 233 Господарського кодексу України обставини того, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту, на підставі належних і допустимих доказів. Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.60.2020 у справі №916/187/17.

Натомість, у цій справі відповідачем не було подано жодних доказів, які підтверджують наявність виняткових обставин, з якими закон пов`язує зменшення розміру штрафних санкцій, а судом першої інстанції не встановлено, що сума пені значно перевищує розмір збитків кредитора. Крім того, у даній справі суд першої інстанції при зменшенні розміру пені всупереч вимогам статті 233 Господарського кодексу України не врахував ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань за спірним договором, не врахував, що відповідач не здійснював жодних дій з метою врегулювання заборгованості, зокрема щодо перенесення оплати, взаємозаліку тощо, не встановив виняткових обставин, які є підставою для застосування ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України.

З урахуванням викладеного, судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 70%, вважає їх помилковими, такими, що зроблені без достатніх підстав, у зв`язку з чим оскаржуване судове рішення в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення у цій частині про стягнення з Комунального підприємства теплових мереж «Яготинтепломережа» пені у заявленому позивачем розмірі - 116 515,37 грн.

З приводу алгоритму нарахування інфляційних втрат, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з правовою позицією Об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеною у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19, порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 Цивільного кодексу України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України №1078). При цьому сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Апеляційним господарським судом перевірено наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, заявлених до стягнення, та встановлено, що позивачем інфляційні втрати розраховано шляхом множення щомісячних індексів інфляції за відповідний проміжок часу між собою, та множення отриманого значення на основну суму боргу, що відповідає чинному законодавству, рекомендаціям щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 №62-97р, а також сформованій та усталеній судовій практиці Верховного Суду. Загальний розмір інфляційних втрат, що підлягає стягненню, становить 41 138,69 грн.

В оскаржуваному судовому рішенні суд першої інстанції при розрахунку інфляційних втрат застосував інший алгоритм, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог у цій частині в розмірі 40 964,59 грн. На цій підставі суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення 40 964,59 грн суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції, з прийняттям нового рішення про стягнення з Комунального підприємства теплових мереж «Яготинтепломережа» інфляційних втрат у заявленому позивачем розмірі - 41 138,69 грн. Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частини визнаються апеляційним господарським судом обґрунтованими.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Статтею 277 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, апеляційний господарський суд дійшов висновку про безпідставне застосування судом першої інстанції положень ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України та ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України в частині задоволення клопотання відповідача про зменшення суми пені на 70%, та судом першої інстанції здійснено невірний розрахунок суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції за період січня - березня 2019 року, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у вказаній частині з прийняттям у цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог про стягнення пені та інфляційних втрат у заявленому позивачем розмірі, а саме: 116 515,37 грн пені та 41 138,69 грн суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції.

Розподіл судових витрат

Пунктом 2 ч. 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі п. 2 ч. 1, ч. 14 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції здійснює розподіл судових витрат пропорційно розміру задоволених вимог за позовом та апеляційною скаргою.

З матеріалів справи вбачається, що скаржником було сплачено 23 042,27 грн за розгляд справи в суді першої інстанції (що становить 1,5% від суми позову, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір») та 3 405,00 грн за розгляд справи у суді апеляційної інстанції. Оскільки судом апеляційної інстанції приймається рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, то згідно з положеннями ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, вказані суми судового збору підлягають стягненню з відповідача.

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Київської області від 17.02.2021 у справі №911/3493/20 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 17.02.2021 у справі №911/3493/20 скасувати частково в частині стягнення з Комунального підприємства теплових мереж «Яготинтепломережа» на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 34954,61 грн пені та 40964,59 грн. суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції.

3. В цій частині у справі №911/3493/20 прийняти нове рішення суду, яким позов Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задовольнити повністю.

4. Стягнути з комунального підприємства теплових мереж «Яготинтепломережа» (07700, Київська область, Яготинський район, місто Яготин, вул. 1 Травня, будинок 1, ідентифікаційний код 24223294) на користь акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 6, ідентифікаційний код 20077720) 116 515 (сто шістнадцять тисяч п`ятсот п`ятнадцять) грн 37 коп пені та 41 138 (сорок одну тисячу сто тридцять вісім) грн 69 коп суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції.

5. В іншій частині рішення Господарського суду Київської області від 17.02.2021 у справі №911/3493/20 щодо стягнення з Комунального підприємства теплових мереж «Яготинтепломережа» на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 1314537,83 грн основного боргу та 63959,54 грн трьох процентів річних - залишити без змін.

6. Стягнути з комунального підприємства теплових мереж «Яготинтепломережа» (07700, Київська область, Яготинський район, місто Яготин, вул. 1 Травня, будинок 1, ідентифікаційний код 24223294) на користь акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 6, ідентифікаційний код 20077720) 23042 (двадцять три тисячі сорок дві) грн 27 коп судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції та 3405 (три тисячі чотириста п`ять) грн судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

7. Видачу наказів по справі №911/3493/20 доручити Господарському суду Київської області.

8. Матеріали справи №911/3493/20 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 09.07.2021

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді С.Р. Станік

С.Я. Дикунська