Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/56/20(918/238/21)

Господарський суд Рівненської області у складі: суддя Романюк Р.В., за участю секретаря судового засідання Стафійчук К.В., розглянувши у загальному позовному провадженні справу

за позовом Акціонерного товариства "УКРСИББАНК"

до ОСОБА_1

до арбітражного керуючого Мельник Ірини Анатоліївни

до Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "УКРГАЗБАНК"

до ОСОБА_2

до Акціонерного товариства "Універсал Банк"

до ОСОБА_3

про визнання предметом іпотеки

в межах справи № 918/56/20 про неплатоспроможність ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )

За участю представників сторін:

від позивача: Чупіль Р.Р. (довіреність № 24-1/163383 від 28.12.2020 року);

від відповідача (Трунова С.А.): не з`явився;

від відповідача (арбітражного керуючого): Мельник І.А. (свідоцтво № 1856 від 06.02.2018 р.);

від відповідача (ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК"): не з`явився;

від відповідача (Саско А.В.): Новак І.В. (ордер серія ВК №1008473 від 28.07.2020 р.);

від відповідача (АТ "Універсал Банк"): не з`явився;

від відповідача (Трунової Н.Д.): не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "УКРСИББАНК" (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі - відповідач 1), арбітражного керуючого Мельник Ірини Анатоліївни (далі - відповідач 2), Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "УКРГАЗБАНК" (далі - відповідач 3), ОСОБА_2 (далі - відповідач 4), Акціонерного товариства "Універсал Банк" (далі - відповідач 5) та ОСОБА_3 (далі - відповідач 6) в якій просить суд:

- визнати офісні приміщення літ. "І-1", загальною площею (кв.м): 123,3. Опис: І-1 частина приміщення складу № 12-А (приміщення з № 1 по № 9), (записані в ДРРПНМ як приміщення з № 2 по № 6); і тамбур, за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101 предметом іпотеки, відповідно до договору іпотеки від 28.09.2007 року, укладеного між АТ "УКРСИББАНК" та ОСОБА_1 ;

- визнати офісні приміщення літ. "Е-2", загальною площею (кв.м): 270,8. Опис: Е-2 офісні приміщення; е-тамбур, за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101 предметом іпотеки, відповідно до договору іпотеки від 28.09.2007 року, укладеного між АТ "УКРСИББАНК" та ОСОБА_1 .

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з документів, які були подані арбітражним керуючим в межах справи про банкрутство, серед яких технічні паспорти з планами та витяги з ДРРПНМ, спірна нерухомість реконструйована в два об`єкта: офісні приміщення літ. "І-1", загальною площею (кв.м): 123,3 та офісні приміщення літ. "Е-2", загальною площею (кв.м): 270,8. Позивач вказує, що первинний об`єкт іпотеки частина приміщення складу № 12-а було реконструйовано з складських приміщень шляхом прибудови та надбудови, зміни геометричних розмірів та функціонального призначення в об`єкт нерухомості офісні приміщення (літер Е-2) загальною площею 389,6 кв.м. Офісні приміщення (літер Е-2) загальною площею 389,6 кв.м. реконструйовані з прив`язкою до уже існуючої заставленої нерухомості літ. І-1, та з використанням її конструктивних елементів. Позивач вважає, що офісні приміщення (літер Е-2) загальною площею 389,6 кв.м. набули статусу предмета іпотеки. Позивач зазначає, що предмет іпотеки офісні приміщення (літер Е-2) загальною площею 389,6 кв.м. поділений в подальшому внаслідок реконструкції на два приміщення, відмінні від первинних, одне з яких використовує при цьому конструктивні елементи первинного предмету іпотеки складу літер І-1 (фундамент, перекриття, інші конструктивні елементи поверху), і вказані два об`єкта, на думку позивача, зберігають статус предмета іпотеки.

05.05.2021 року до суду від представника АТ "Універсал Банк" надійшов відзив на позовну заяву АТ "УКРСИББАНК" про визнання предметом іпотеки відповідно до якого просить суд повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, пред`явлених до АТ "Універсал Банк", у зв`язку з тим, що АТ "Універсал Банк" не є стороною за договором іпотеки від 28.09.2007 року, АТ "Універсал Банк" не порушено прав позивача за захистом яких воно звернулось, а відтак до АТ "Універсал Банк" не може бути заявлено вимогу щодо визнання предметом іпотеки по договору, останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

24.05.2021 року до суду від арбітражного керуючого Мельник І.А. надійшов відзив на позовну заяву АТ "УКРСИББАНК" про визнання предметом іпотеки відповідно до якого просить суд відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі посилаючись на те, що станом на дату відкриття провадження у справі № 918/56/20 (05.03.2020 року), дату визнання та включення вимог позивача до реєстру (29.07.2020 року), дату звернення до суду з даною позовною заявою (31.03.2021 року) та станом на сьогоднішній день, спору щодо того чи є об`єкт - «офісні приміщення літ. "І-1"», загальною площею (кв.м): 123,3. Опис: І-1 - частина приміщення складу № 12-А (приміщення з № 1 по № 9), (записані в ДРРПНМ як приміщення з № 2 по № 6); і - тамбур, за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101» предметом іпотеки відповідно до договору іпотеки від 28.09.2007 року, укладеного між АТ "УКРСИББАНК" та ОСОБА_1 , немає. Відповідно, за твердженням арбітражного керуючого Мельник І.А. вимога про визнання зазначеного приміщення предметом іпотеки є безпідставною, у зв`язку з тим, що банком не доведено факт порушення його законних прав та інтересів щодо даного об`єкту. Крім того, відповідач 2 вважає безпідставним твердження позивача, що предметом іпотеки боржника є офісні приміщення (літ. Е-2) загальною площею 270,80 кв. м., яке утворено в результаті поділу об`єкта нерухомого майна «офісні приміщення літ., Е-2, загальною площею 389,6 кв.м.», оскільки згідно до робочого проекту, який надано як додаток до позовної заяви самим позивачем, даний об`єкт нерухомого майна створено в результаті реконструкції приміщень складу літ. Е-1. (номер об`єкта в РПВН: 6446624, який належить боржнику згідно до договору від 17.05.2006 року) з використанням його складових структурних елементів, який ніколи не виступав предметом іпотеки.

24.05.2021 року до суду від представника ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву про визнання предметом іпотеки відповідно до якого просить суд відмовити в задоволенні позовної заяви АТ "УКРСИББАНК" в повному обсязі, вказуючи про те, що вимога позивача щодо визнання предметом іпотеки за Договором іпотеки від 28.09.2007 року офісних приміщення літ. Е-2 загальною площею 270,8 кв.м., які виникли в результаті проведеної реконструкції на базі - приміщення складу, літ. Е-1 площею 54,7 кв.м. є безпідставною, оскільки, для того щоб даний об`єкт набув в правовій площині статусу предмета іпотеки, враховуючи, що право власності на нього ще з 2004 року було зареєстровано КП «ВОБТІ» в реєстрі, необхідно було б дані дії позивачу узаконити шляхом передачі його на договірній основі в забезпечення за кредитним договором або укладенням окремого іпотечного договору, або додатковою угодою укладеною до вказаного вище договору. Однак, станом на сьогоднішній день вказаних вище дій не вчинялось. Відповідач 1 вважає безпідставними твердження банку щодо існування об`єкту нерухомого майна «офісні приміщення (літера Е-2)» загальною площею 389,6 кв.м., за адресою АДРЕСА_2 , яке виникло внаслідок реконструкції приміщення складу Е-1, заг. пл. 54,7 кв.м. та частини приміщення складу № 12-а (приміщення з №2 по №6) літ. І-1, заг. пл. 123,2 кв.м., та в подальшому було поділено на два окремих об`єкти нерухомого майна.

Відповідач 3, відповідач 4 та відповідач 6 відзиву у строки і порядку, визначені ухвалою суду від 14.04.2021 року, не надали, а відтак розгляд справи здійснюється за наявними матеріалами.

Прийняті у справі судові рішення та інші процесуальні дії.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 05.03.2020 року у справі № 918/56/20 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника - ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризацію боргів боржника - ОСОБА_1 , введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та призначено керуючого реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 .

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 05.04.2021 року позовну заяву Акціонерного товариства "УКРСИББАНК" до ОСОБА_1 , арбітражного керуючого Мельник Ірини Анатоліївни, Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "УКРГАЗБАНК", ОСОБА_2 , Акціонерного товариства "Універсал Банк" та ОСОБА_3 про визнання предметом іпотеки, залишено без руху, надано Акціонерному товариству "УКРСИББАНК" 10-денний строк з дня отримання даної ухвали через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області подати суду докази сплати (доплати) судового збору за подання позовної заяви у встановленому законом порядку та розмірі, а саме 2 270,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 14.04.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на "12" травня 2021 р.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 12.05.2021 року оголошено перерву у підготовчому засіданні до "26" травня 2021 р.

Ухвалою суду від 18.05.2021 року клопотання Акціонерного товариства "УКРСИББАНК" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено, вирішено судове засідання у справі призначене на "26" травня 2021 р. об 14:00 год. провести в режимі відеоконференції та доручено забезпечення проведення відеоконференції Франківському районному суду м. Львова.

Ухвалою господарського суду від 26.05.2021 року оголошено перерву у підготовчому засіданні до "09" червня 2021 р.

Ухвалою суду від 01.06.2021 року клопотання Акціонерного товариства "УКРСИББАНК" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено, вирішено судове засідання у справі призначене на "09" червня 2021 р. об 15:00 год. провести в режимі відеоконференції та доручено забезпечення проведення відеоконференції Франківському районному суду м. Львова.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 09.06.2021 року закрито підготовче провадження у справі № 918/56/20(918/238/21) та призначено справу до судового розгляду по суті на "07" липня 2021 р.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 07.07.2021 року оголошено в судовому засіданні перерву до "14" липня 2021 р.

Представник позивача в судовому засіданні 14.07.2021 року підтримав позовні вимоги та просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Арбітражний керуючий в судовому засіданні 14.07.2021 року заперечила проти позовних вимог, з підстав зазначених у відзиві.

Представник відповідача Саско А.В. в судовому засіданні 14.07.2021 року підтримав позицію арбітражного керуючого, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача 1 - Трунова С.А в судове засідання 14.07.2021 року не з`явився. Разом з тим, до суду 14.07.2021 року від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про проведення засідання без участі в якому просить суд провести дане судове засідання без участі представника адвоката Савонік Н.І. та відмовити в задоволенні позову АТ "УКРСИББАНК" про визнання предметом іпотеки.

Представник відповідача - ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" в судове засідання 14.07.2021 року не з`явився.

Представник відповідача - АТ "Універсал Банк" в судове засідання 14.07.2021 року не з`явився. Разом з тим, до суду 14.07.2021 року від представника АТ "Універсал Банк" надійшло клопотання відповідно до якого просить суд провести судове засідання, що призначене на 15:00 год. 14.07.2021 року, без участі представника банку та позовні вимоги АТ "УКРСИББАНК" АТ "Універсал Банк" не визнає в повному обсязі з мотивів, що зазначені у відзиві АТ "Універсал Банк" на позовну заяву по даній справі.

Представник відповідача - Трунової Н.Д. в судове засідання 14.07.2021 року не з`явився.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач 3, відповідач 4 та відповідач 6 не скористалися своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Крім того, суд зазначає, що статтею 42 ГПК України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Частиною 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" визначено, що усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

З огляду на вказане учасники справи не були позбавлені права та можливості ознайомитись з ухвалами у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 29.07.2020 р. визнано вимоги забезпечених кредиторів - Акціонерного товариства "УкрСиббанк" у розмірі 11 466 206 грн 86 коп.

Господарським судом Рівненської області по справі № 918/56/20 під час розгляду вимог кредиторів встановлено, що заборгованість боржника ОСОБА_1 перед позивачем за даним позовом виникла на підставі неналежного виконання Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 28 вересня 2007 року та додаткової угоди № 1 від 12.08.2008 р. до договору.

В забезпечення виконання Кредитного договору було укладено Договір іпотеки (нерухомого майна) від 28.09.2007 року, відповідного до умов якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю наступне нерухоме майно: частина приміщення складу № 12-а (приміщення з № 2 по № 6) /літера І-1/, загальною площею 123,3 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності виданого 18.09.2007 року виконкомом Луцької міської ради на підставі рішення від 14.09.2007 року № 603-10, зареєстрованого 24.09.2007 року КП "Волинське обласне бюро технічної інвентаризації" номер запису: 32 в книзі: 1 в електронному Реєстрі прав власності на об`єкти нерухомого майна, як окремий виділений в натурі об`єкт, за реєстраційним номером: 20391096, і не має жодних договірних змін строків позовної давності, щодо правочинів на підставі яких іпотекодавець набув право власності на предмет іпотеки (п. 1.1. Договору іпотеки).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна за № 257754534 від 21.05.2021 року права іпотекодержателя були зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майном за № 5750321, час державної реєстрації: 28.09.2007 року.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 241388712 від 22.01.2021 року за адресою АДРЕСА_2 зареєстровано об`єкти нерухомого майна, в т. ч. офісні приміщення літ. "І-1", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, загальною площею 123,3 кв. м. (опис: І-1 частина приміщення складу № 12А (приміщення з № 2 по № 6); і - тамбур, та офісні приміщення літ. "Е-2", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, загальною площею 270,8 кв. м. (опис: Е-2 - офісні приміщення; е тамбур).

Позивач зазначає, що факт реконструкції шляхом перебудови та надбудови другого поверху в офісні приміщення (літер Е 2) загальною площею 389,6 кв.м та в подальшому в два окремі об`єкти нерухомості підтверджується:

- постановою державного виконавця від 25.11.2019 року про опис та арешт майна у виконавчому провадженні № 29272541, згідно якої в ході виходу за адресою предмету іпотеки, державним виконавцем виявлено, що у приміщеннях складу Е-1, заг. пл. 54,7 кв.м та частина приміщень складу № 12-а (приміщення з № 2 по № 6) літер І-1, заг. пл. 123,3 кв.м, яке перебуває в іпотеці АТ "УкрСиббанк" здійснено реконструкцію під офісні приміщення (літер Е-2) загальною площею 389,6 кв.м.;

- копією рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 017.08.2008 року № 538-8 «Про дозвіл на будівництво;

- листом № 129 від 16.01.2021 року КП "Волинське ОБТІ", яке повідомило, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи на майно за адресою АДРЕСА_2 , була проведена самовільна реконструкція з добудовою другого поверху частини приміщення складу № 12-а загальною площею 123,3 кв.м. (літ І-1) та приміщення складу (літер Е-1) під офісні приміщення (літер Е-2) загальною площею 389,6 кв.м.;

- копією поверхневого плану будинку за адресою АДРЕСА_2 , площею 389,6 кв.м., з журналом обміру приміщень;

- копією Робочого проекту реконструкції з добудовою офісних приміщень по АДРЕСА_2 від 2010 року;

- копією технічного плану предмету іпотеки стангом на 2007 рік;

- копією технічних паспортів двох об`єктів, виготовлених ФОП Сапуновою А.І.

Однак, у вищевказаних позивачем доказах не міститься обставин, які б стверджували, що в результаті реконструкції відбулося об`єднання двох приміщень в одне, і що саме в результаті таких дій в позивача виникло право вимоги визнання "офісні приміщення літ. Е-2" предметом іпотеки за Договором іпотеки від 28.09.2007 року.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення будівельно - технічної експертизи Науково - дослідного інституту судових експертиз № 5807 від 08.09.2020 року, об`єктами дослідження є два нежитлові, а саме: офісні приміщення літ. Е-2, загальною площею 270,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; частина приміщення складу № 12-а, літ. І-1, загальною площею 118,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Об`єкти дослідження, офісні приміщення, а саме що позначені в технічних паспортах під літ. І-1 та Е-2, використовуються як офісні приміщення. Об`єкти дослідження - самостійні, ізольовані з окремими входами та інженерними мережами та не є одним об`єктом.

Крім того, як встановлено в ході судового розгляду справи, офісні приміщення літ. "І-1", загальною площею (кв.м): 123,3. Опис: І-1 частина приміщення складу № 12-А (записані в ДРРПНМ як приміщення з № 2 по № 6) за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101 є предметом іпотеки, відповідно до договору іпотеки від 28.09.2007 року, укладеного між АТ "УКРСИББАНК" та ОСОБА_1 і права позивача в цій частині жодною стороною не оспорюються.

Представник позивача в обгрунтування заявлених вимог в цій частині посилається на те, що приміщення зазнали внутрішніх перепланувань, а отже право іпотеки на зазначений об`єкт вимагає підтвердження рішенням суду. Разом з тим, згідно п. 1.5 Договору іпотеки від 28.09.2007р. іпотека розповсюджується на всі приналежності предмета іпотеки та на всі невід`ємні від нього поліпшення, складові частини, внутрішні системи, що існують на момент укладення Договору та виникнуть в майбутньому. Всі зроблені Іпотекодавцем в період дії цього договору всілякого роду поліпшення, реконструційні роботи, зміни, доробки тощо, автоматично стають предметом Договору - предметом іпотеки, - і не потребують внесення змін до Договору.

Як встановлено судом і цей факт не заперечується представниками сторін, приміщення які є предметом іпотеки дійсно в період дії Договору зазнавали внутрішніх перепланувань, однак загальні характеристики об`єкту іпотеки (загальна площа, розташування, призначення, тощо) залишились незмінними і права Іпотекодержателя (позивача у справі) на цей об`єкт зареєстровані у встановленому законом порядку та жодним чином не оспорюються.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу (ст. 16 ЦК України).

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Згідно ст. 1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), призначенням останнього є визначення юрисдикції та повноважень господарських судів, встановлення порядку здійснення судочинства у господарських судах.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (ч. 1 ст. 2 ГПК України).

Судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 1 ст. 3 ГПК України).

Відповідно положень п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Спеціальним законом, який встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи є Кодекс України з процедур банкрутства.

Згідно ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства, для цілей цього Кодексу терміни вживаються в такому значенні:

- боржник - юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав;

- неплатоспроможність - неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом.

Провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України ( ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства).

Відповідно положень ч. 1 та ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" (далі - ЗУ "Про іпотеку") (в редакції чинній на момент укладення договору іпотеки) іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Нерухоме майно (нерухомість) - земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці і невід`ємно пов`язані з нею, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Застава повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання, космічних об`єктів, майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено, регулюється за правилами, визначеними цим Законом

Відповідно до "Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1440 від 10.09.2003 року, нерухоме майно (нерухомість) - земельна ділянка без поліпшень або земельна ділянка з поліпшеннями, які з нею нерозривно пов`язані, будівлі, споруди, їх частини, а також інше майно, що згідно із законодавством належить до нерухомого майна.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. У разі іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з дня вчинення відповідного правочину, на підставі якого виникає іпотека, або з дня набрання законної сили рішенням суду (ч. 1 та ч. 2 ст. 3 ЗУ "Про іпотеку").

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЗУ "Про іпотеку" обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно.

Частиною 1 статті 5 ЗУ "Про іпотеку" передбачено, що предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Частина об`єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об`єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості (ч. 3 ст. 5 ЗУ "Про іпотеку").

За змістом ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на майно, та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 181 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об`єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації. Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Статтею 334 ЦК України встановлено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч. 2 ст. 4 ГПК України).

Згідно зі ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц.

Суд зазначає, що у ході розгляду справи може бути виявлено, що позов пред`явлений не тією особою, якій належить право вимоги, чи не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, тобто встановлено, що позивач чи відповідач не є правозобов`язаними суб`єктами матеріальних правовідносин.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідачем у спорах про визнання предметом іпотеки є особа, яка є стороною правовідносин.

Відповідно до ч. ч. 1 3 ст. 48 ГПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених в частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Аналіз вищевказаних положень діючого процесуального законодавства дає підстави для висновку, що заміна первісного відповідача на належного відповідача або залучення співвідповідачів здійснюється судом в разі наявності відповідного клопотання позивача.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ГПК України. Відтак, за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежних відповідачів, а саме: арбітражного керуючого Мельник Ірини Анатоліївни; до Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "УКРГАЗБАНК"; до ОСОБА_2 ; до Акціонерного товариства "Універсал Банк" та до ОСОБА_3 .

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст.ст. 75-79, 86 ГПК України, судом встановлено що станом на день прийняття рішення офісні приміщення літ. "І-1", загальною площею (кв.м): 123,3 є предметом іпотеки відповідно до договору іпотеки від 28.09.2007 р. і відповідні права іпотекодержателя (позивача у справі) на цей об`єкт зареєстровані у встановленому законом порядку та жодною стороною у справі цей факт не оспорюється (відсутні докази невизнання, порушення чи оспорювання права).

Тобто, позовна вимога АТ "Укрсиббанк" про визнання офісних приміщень літ. "І-1", загальною площею (кв.м): 123,3. Опис: І-1 частина приміщення складу № 12-А (приміщення з № 1 по № 9), (записані в ДРРПНМ як приміщення з № 2 по № 6); і тамбур, за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101 предметом іпотеки, відповідно до договору іпотеки від 28.09.2007 року, укладеного між АТ "УКРСИББАНК" та ОСОБА_1 , по своїй суті є вимогою про встановлення факту, який має юридичне значення, що не належить до повноважень господарського суду. Крім того, Законом не передбачений такий спосіб захисту цивільних прав або інтересів, як визнання предметом іпотеки майна, яке вже є предметом іпотеки згідно укладеного між сторонами договору (і цей факт не оспорюється), адже задоволення відповідної вимоги не здатне призвести до захисту права, а лише може бути використане для захисту інших прав або інтересів. Тому, встановлення певних обставин які не оспорюються учасниками судового процесу не є належним способом захисту прав та охоронюваних законом інтересів, оскільки розглядаючи таку вимогу, суд не здійснює захисту прав та охоронюваних законом інтересів учасників господарських відносин. Відтак, суд у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовляє.

Щодо позовної вимоги про визнання предметом іпотеки відповідно до договору іпотеки від 28.09.2007 року - офісні приміщення літ. "Е-2", загальною площею (кв.м): 270,8, судом встановлено, що нежитлові приміщення є самостійним та виділеним в натурі нерухомим майном, ізольованим з окремими входами та інженерними мережами, а отже вони не можуть бути визнані одним об`єктом з предметом застави. Крім того, з поданих доказів не вбачається, що офісні приміщення, які позивач просить визнати предметом іпотеки, створені внаслідок зміни (реконструкції шляхом перебудови та надбудови) першопочаткової площі одного і того самого об`єкту у складі вже існуючої заставленої нерухомості за рахунок її внутрішнього простору та відповідно з використанням її функціональних елементів, що призвело до зміни загальних характеристик предмета іпотеки, переданого в заставу за Договором іпотеки від 28.09.2007р., укладеного між АТ "Укрсиббанк" та ОСОБА_1 . До того, зібраними у справі доказами підтверджується, що вказаний об`єкт створено в результаті реконструкції приміщень складу літ. Е-1, з використанням його структурних елементів та придбаний боржником згідно Договору від 17.05.2006р. (до укладення договору іпотеки від 28.09.2007р.).

За таких обставин, позовна вимога АТ "Укрсиббанк" до ОСОБА_1 про визнання офісних приміщень літ. "Е-2", загальною площею (кв.м): 270,8. Опис: Е-2 офісні приміщення; е-тамбур, за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101 предметом іпотеки, відповідно до договору іпотеки від 28.09.2007 року, укладеного між АТ "УКРСИББАНК" та ОСОБА_1 - судом визнається необґрунтованою.

Щодо позовних вимог до арбітражного керуючого Мельник Ірини Анатоліївни, до Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "УКРГАЗБАНК", до ОСОБА_2 , до Акціонерного товариства "Універсал Банк" та до ОСОБА_3 , то оскільки в ході судового розгляду справи судом встановлено, що вказані учасники справи не є зобов`язаними особами у спірному правовідношенні (договір іпотеки від 28.09.2007р.), а отже не є належними відповідачами в розумінні ст. 45, 48 ГПК України, що є підставою для відмови у позові.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що в задоволенні позову судом відмовлено, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача - Акціонерне товариство "УКРСИББАНК".

Керуючись ст. ст. 129, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно - західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 16 липня 2021 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Р.В. Романюк