ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2021 р. Справа№ 910/6750/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Скрипки І.М.

секретар судового засідання: Бендюг І.В.

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 24.05.2021,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційні скарги Приватного підприємства "Осінь і Ко" та Державної служби геології та надр України

на рішення Господарського суду міста Києва

від 20.01.2021 (повний текст складено 01.02.2021)

та на додаткове рішення від 08.02.2021

у справі № 910/6750/20 (суддя Чебикіна С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Надра ППС"

до 1. Державної служби геології та надр України

2. Товарної біржі "Українська енергетична біржа"

3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Електронні торги України"

4. Приватного підприємства "Осінь і Ко"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державне підприємство "Прозорро.Продажі"

про визнання недійсними результатів електронного аукціону та визнання недійсним договору купівлі-продажу,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Надра ППС" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної служби геології та надр України, Товарної біржі "Українська енергетична біржа", Товариства з обмеженою відповідальністю "Електронні торги України" та Приватного підприємства "Осінь і Ко" про визнання недійсними результатів електронного аукціону №UA-PS-2020-02-27-000115-3 з продажу лоту "Спеціальний дозвіл на користування надрами - Буданівська-3 ділянка. Вартість геологічної інформації - 31 147,50 грн (з ПДВ). Вартість пакету аукціонної документації - 4500 грн (з ПДВ)", що оформлені протоколом про результати електронного аукціону №UA-PS-2020-02-27-000115-3 від 16.04.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при поданні документів на участь в аукціоні Приватним підприємством "Осінь і Ко" не було підписано заяву на участь в аукціоні електронним цифровим підписом, у зв`язку з чим Приватне підприємство "Осінь і Ко" організатором аукціону протиправно допущено до участі в аукціоні, за результатами якого він став переможцем. У випадку дотримання організатором аукціону вимог Тимчасового порядку реалізації експериментального проекту із запровадження проведення аукціонів з продажу спеціальних дозволів на користування надрами шляхом електронних торгів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2018 року №848 (далі - Тимчасовий порядок), заявка ПП "Осінь і Ко", яка не була підписана електронним цифровим підписом, повинна була бути не прийнята організатором (оператором) аукціону та його мали не допустити до участі в аукціоні. Натомість позивач, який на даний момент вважається учасником з наступною за величиною ціновою пропозицією, у випадку дотримання організатором (оператором) аукціону вимог Тимчасового порядку, став би переможцем вказаного аукціону.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та його мотиви

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.01.2021 у справі №910/6750/20 позов задоволено повністю.

Визнано недійсним результати аукціону від 16.04.2020, оформленого протоколом електронного аукціону №UA-PS-2020-02-27-000115-3, проведеного Товарною біржою "Українська енергетична біржа", на підставі якого переможцем електронного аукціону визнано Приватне підприємство "Осінь і Ко".

Визнано недійсним договір купівлі-продажу спеціального дозволу на користування надрами на аукціоні з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки пісковиків Буданівської-3 ділянки, що знаходиться у Теребовлянському районі Тернопільської області від 14.05.2020 року №3/1-20, укладеного між Приватним підприємством "Осінь і Ко" та Державною службою геології та надр України на підставі результатів аукціону від 16.04.2020, оформленого протоколом електронного аукціону №UA-PS-2020-02-27-000115-3.

Присуджено до стягнення з Державної служби геології та надр України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Надра ППС" 1051, 00 грн. судового збору.

Присуджено до стягнення з Товарної біржи "Українська енергетична біржа" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Надра ППС" 1051, 00 грн. судового збору.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Електронні торги України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Надра ППС" 1051, 00 грн. судового збору.

Присуджено до стягнення з Приватного підприємства "Осінь і Ко" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Надра ППС" 1 051, 00 грн. судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що електронний аукціон №UA-PS-2020-02-27-000115-3 був проведений із порушенням вимог п.17 Тимчасового порядку, що полягає у допущенні до участі в аукціоні учасника, яким було подано заявку на участь в аукціоні, без накладення на неї кваліфікованого електронного підпису відповідно до вимог Закону України «Про електронні довірчі послуги». При цьому, суд зазначив, що у разі прийняття судового рішення про визнання недійсними результатів електронного аукціону за позовом учасника аукціону, договір оформлений за результатами проведеного аукціону також підлягає визнанню недійсним.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Надра ППС" про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено.

Присуджено до стягнення з Державної служби геології та надр України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Надра ППС" 6750, 00 грн. витрат на надання правничої допомоги.

Присуджено до стягнення з Товарної біржі "Українська енергетична біржа" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Надра ППС" 6750, 00 грн. витрат на надання правничої допомоги.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Електронні торги України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Надра ППС" 6750, 00 грн. витрат на надання правничої допомоги.

Присуджено до стягнення з Приватного підприємства "Осінь і Ко" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Надра ППС" 6750, 00 грн. витрат на надання правничої допомоги.

В задоволенні заяви Приватного підприємства "Осінь і Ко" про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Додаткове рішення мотивовано тим, що позивачем надано належні докази на понесення ним витрат на правничу допомогу у розмірі 27000,00 грн. Водночас, суд зазначив, що оскільки рішенням Господарського суду міста Києва від 20.01.2021 позов задоволено повністю то судові витрати понесені відповідачем-4 відповідно до вимог ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача-4, тому підстави для винесення додаткового рішення про стягнення на його користь 28 845,00 грн. судових витрат, які він поніс на професійну правничу допомогу у відповідності до вимог статті 244 ГПК України відсутні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, письмових пояснень та узагальнення їх доводів

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями, Приватне підприємство "Осінь і Ко" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2021 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позовних вимогах відмовити повністю, мотивуючи свої вимоги тим, що судом першої інстанції не з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а обставини, які суд визнав встановленими, не доведені позивачем, висновки, викладені у рішенні, не відповідають встановленим обставинам справи, при цьому рішення прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального і порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається, зокрема, на те, що:

- суд першої інстанції повинен був з`ясувати чи мало місце порушення вимог порядку та/або інших норм діючого законодавства під час проведення аукціону. Так, відповідач-4 вважає, що пунктом 17 Тимчасового порядку зазначено вичерпний перелік підстав недопуску учасника до аукціону, серед яких така підстава як відсутність накладення на заявці КЕП відсутня;

- тимчасово подана відповідачем-4 заявка без КЕП, яка вже 23.04.2020 була підтверджена, жодним чином не вплинула на результати аукціону. Разом з тим, як вважає апелянт, судом першої інстанції вказаної обставини не було досліджено;

- судом першої інстанції не було з`ясовано, чи мало місце порушення прав та законних інтересів позивача, який оспорює результати аукціону.

З оскаржуваним рішенням та додатковим рішенням також не погодилась Державна служба геології та надр України, яка звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою та просить рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2021 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позовних вимогах відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, відповідач-1 зазначає, що у організатора спірного аукціону (відповідача-2) були відсутні підстави не допускати заявника до участі у аукціоні з огляду на те, що пунктом 17 Тимчасового порядку такої підстави для недопуску учасника до аукціону як відсутність на заявці ЕЦП немає. Вказані обставини на думку апелянта свідчать про ухвалення судом першої інстанції рішення, яке не відповідає нормам матеріального та процесуального права, без повного та всебічного дослідження усіх фактів та доказів, які мають значення даній справі.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та заперечень проти пояснень відповідача

Заперечуючи проти вимог апеляційних скарги, Товариство з обмеженою відповідальністю "Надра ППС" подало відзиви, у яких просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а оскаржувані рішення та додаткове рішення - без змін.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Надра ППС" зазначає, що участь у аукціоні без належно оформленої заявки не може вважатись зазначенням усіх даних учасника у повному обсязі. В порушенням вимог п. 15-17 Тимчасового порядку ні оператор, ні організатор аукціону не забезпечили проведення перевірки відповідності заявки відповідача-4 вимогам цього порядку та допустили до участі у аукціоні учасника, який зазначив дані про себе не у повному обсязі.

Крім того, позивач зазначає, що допуск до участі в аукціоні учасника, пакет документів якого не відповідав вимогам законодавства, створив ситуацію, за якою позивач був позбавлений можливості реалізувати свої право на отримання дозволу на користування надрами з метою видобутку корисних копалин, попри те, що позивачем були дотримані всі вимоги Тимчасового порядку в процесі подання заявки на участь в аукціоні.

Іншими учасниками справи не було надано відзивів на апеляційні скарги, що, в свою чергу, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції, відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України.

Явка представників у судове засідання

Колегія суддів звертає увагу на те, що учасники у справі належним чином повідомлені про місце, дату і час судового розгляду, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Також в матеріалах справи міститься конверт з копією ухвали суду апеляційної інстанції від 08.06.2021, яка надсилалась Товариству з обмеженою відповідальністю "Електронні торги України" за адресою, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб: 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 44, причиною повернення зазначено "за закінченням терміну зберігання".

У разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, і повернуто підприємством зв`язку із посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт неотримання скаржником кореспонденції, якою суд з додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (постанова Верховного Суду від 25.06.2018 у справі № 904/9904/17).

Крім того, слід звернути увагу на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Електронні торги України" отримувало поштову кореспонденцію, направлену Північним апеляційним господарським судом відповідачу-2 за адресою: 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 44. Рекомендовані повідомлення про вручення наявні у матеріалах справи.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що відповідач-2 був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання та обізнаний про розгляд справи №910/6750/20 у Північному апеляційному господарському суді.

За приписами частини першої ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що явка представників учасників справи в судові засідання не була визнана обов`язковою, судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду апеляційної скарги у даній справі за відсутності представників відповідача-2 та третьої особи.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджено матеріалами справи, 16.04.2020 відбувся електронний аукціон №UA-PS-2020-02-27-000115-3 з продажу лоту «Спеціальний дозвіл на користування надрами - Буданівська-3 ділянка. Вартість геологічної інформації - 31 147,50 грн (з ПДВ). Вартість пакету аукціонної документації 4 500,00 грн (з ПДВ), початкова ціна реалізації 8210,00 грн.

Замовником електронного аукціону є Державна служба геології та надр України (відповідач-1).

Організатором проведення аукціону, через електронний майданчик якого було заведено інформацію про лот в електронній торговій системі, є Товарна біржа «Українська енергетична біржа» (відповідач-2).

Оператором аукціону, через електронний майданчик якого реєструвався переможець аукціону, є Товариство з обмеженою відповідальністю «Електронні торги України» (відповідач-3).

Адміністратором системи електронних торгів є Державне підприємство «Прозорро.Продажі» (третя особа).

Відповідно до протоколу електронного аукціону №UA-PS-2020-02-27-000115-3 від 16.04.2020 переможцем аукціону визнано Приватне підприємство «Осінь і Ко» (відповідач-4).

На підставі протоколу електронного аукціону ПП «Осінь і Ко» уклало з Держгеонадра договір купівлі-продажу спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки пісковиків Буданівської-3 ділянки, яка знаходиться у Теребовлянському районі Тернопільської області від 14.05.2020 №3/1-20. Строк дії дозволу - 5 років.

Звертаючись з позовом до суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Надра ППС» зазначає, що було учасником аукціону, а саме приймало участь у зазначеному вище аукціоні із закритою ціновою пропозицією 55 000,00 грн., та в ході аукціону запропонувало цінову пропозицію у розмірі 1000000,00 грн. При цьому, позивач вказує, що Приватним підприємством "Осінь і Ко" при поданні документів на участь в аукціоні не було підписано заяву на участь в аукціоні кваліфікаційним електронним підписом, у зв`язку з чим заявка ПП "Осінь і Ко" не могла бути прийнята організатором (оператором) аукціону та його мали не допустити до участі в аукціоні. Натомість позивач, який на даний момент вважається учасником з наступною за величиною ціновою пропозицією, у випадку дотримання організатором (оператором) аукціону вимог Тимчасового порядку, став би переможцем оспорюваного аукціону.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Імперативними приписами статті 269 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла до висновку щодо відсутності підстав для задоволення апеляційних скарг, з огляду на наступне.

Процедура надання дозволів на користування надрами регулюється Порядком надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 №651, яким визначено, що дозволи надаються Держгеонадрами переможцям аукціонів з їх продажу (п.2 Порядку).

Процедура проведення аукціонів регламентована Тимчасовим порядком реалізації експериментального проекту із запровадження проведення аукціонів з продажу спеціальних дозволів на користування надрами шляхом електронних торгів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2018 року №848 (далі - Тимчасовий порядок).

Згідно з п.п.1 п.2 Тимчасового порядку адміністратор системи електронних торгів з продажу лотів - це юридична особа, зареєстрована в установленому законодавством порядку, що відповідно до укладеного з Держгеонадрами договору забезпечує функціонування бази даних системи пропозицій.

Відповідно до п.п. 12, 13 п.2 Тимчасового порядку оператор електронного майданчика - це зареєстрована в установленому законодавством порядку юридична особа, що відповідно до укладеного з адміністратором договору забезпечує функціонування електронного майданчика, який підключено до системи електронних торгів з продажу дозволів. Будь-який оператор має право бути організатором аукціону за умови укладення з Держгеонадрами договору про проведення аукціону.

Організатор аукціону - це оператор електронного майданчика, який уклав з Держгеонадрами договір про проведення аукціону. Організатор, крім прав та обов`язків за таким договором, має усі права та обов`язки оператора електронного майданчика під час проведення електронного аукціону.

Відповідно до п.п.22 п.2 Тимчасового порядку учасник аукціону - це фізична особа - підприємець або юридична особа (в тому числі іноземна юридична особа), допущені організатором (оператором) до участі в аукціоні відповідно до вимог цього Порядку.

Згідно з п. 15 Тимчасового порядку для участі в аукціоні заявник проходить процедуру реєстрації та подає заявку шляхом заповнення електронної форми в його особистому кабінеті. В заявці для участі в аукціоні обов`язково зазначається реєстраційний номер лота, щодо якого вона подається.

Згідно з п. 16 Тимчасового порядку приймання заявок для участі в аукціоні починається з дня розміщення оголошення про проведення аукціону і завершується о 20-й годині робочого дня, що передує дню проведення аукціону. Заявки подані після завершення зазначеного строку, організатором (оператором) не приймаються.

Заявка на участь в аукціоні підтверджує згоду заявника з умовами проведення аукціону. Заявка повинна бути засвідчена заявником під час проходження процедури реєстрації відповідно до законодавства у сфері електронного документообігу з накладанням на неї кваліфікованого електронного підпису відповідно до вимог Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Відповідно до п. 17 Тимчасового порядку організатор (оператор) забезпечує проведення перевірки відповідності заявки для участі в аукціоні вимогам цього Порядку та у разі її відповідності автоматично присвоює заявці реєстраційний номер, фіксує дату і час її подання.

Організатор (оператор) не допускає до участі в аукціоні заявника та надсилає через його особистий кабінет повідомлення із зазначенням підстави недопуску у разі: зазначення під час реєстрації недостовірних даних; зазначення даних не в повному обсязі; ненадходження гарантійного внеску на зазначений в оголошенні про проведення аукціону рахунок організатора (оператора).

Як встановлено судом першої інстанції, інформацією, яка розміщена в електронній торговій системі у розділі «Документи» блоку «Реєстр цінових пропозицій» на сторінці аукціону, яка знаходиться у вільному доступі у мережі Інтернет та доступна за посиланням https://prozorro.sale/auction/UA-PS-2020-02-27-000115-3 підтверджується факт того, що заявка відповідача-4 на участь в аукціоні, станом на дату проведення оспорюваного аукціону - 16.04.2020 не була підписана кваліфікованим електронним підписом.

Дані обставини підтверджуються також Приватним підприємством "Осінь і Ко", яке у запереченням на позов та у своїй апеляційній скарзі зазначає, що заявку було підписано КЕП лише 23.04.2020, тобто вже після проведення оспорюваного аукціону.

Отже, як правильно вказує суд першої інстанції, організатор (відповідач-2) та оператор (відповідач-3) аукціону, через електронний майданчик якого реєструвалось ПП «Осінь і Ко», в порушення вимог Тимчасового порядку не забезпечили проведення перевірки відповідності його заявки вимогам цього Порядку та в порушення вимог Тимчасового порядку допустили до участі в аукціоні учасника, заявка на участь в якому не була ним підписана кваліфікованим електронним підписом, тобто фактично ПП «Осінь і Ко» взагалі не було подано заявку на участь в аукціоні.

З огляду на викладене, суд вважає, що електронний аукціон №UA-PS-2020-02-27-000115-3 був проведений із порушенням вимог п.17 Тимчасового порядку, що полягає у допущенні до участі в аукціоні учасника, який зазначив дані про себе не у повному обсязі, а саме яким було подано заявку на участь в аукціоні, без накладення на неї кваліфікованого електронного підпису відповідно до вимог Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Дане порушення вимог Тимчасового порядку було усунуто постфактум відповідачем-4 вже після проведення аукціону та складання за його результатами протоколу, що не може трактуватися як відповідність заявки на участь в аукціоні даного учасника вимогам Тимчасового порядку, адже належним чином оформлена заявка на участь в аукціоні у відповідності до вимог Тимчасового порядку мала бути подана учасниками не пізніше 20:00 год. 15.04.2020. Оператором аукціону відбулося безпідставне прийняття заявки на участь в аукціоні відповідача-4, що в свою чергу мало наслідком визначення ПП «Осінь і Ко» переможцем аукціону, в умовах порушення регламентованої Тимчасовим порядком процедури проведення аукціону.

Порушення правил, що визначають процедуру підготовки до участі в аукціоні, а саме - допущення учасника без накладання на заявку електронного підпису порушує також рівність всіх учасників аукціону в обов`язку дотримання вимог Тимчасового порядку.

Окрім того, обставини порушення вимог Тимчасового порядку були встановлені 24.04.2020, що підтверджується витягом з протоколу №53 засідання Комісії з відбору, підключення операторів електронних майданчиків та розгляду скарг (звернень) щодо проведення електронних аукціонів в електронній торговій системі Prozorro.

Крім того, відповідно до частини 6 статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 4 Господарського кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Статтею 5 Господарського процесуального кодексу України визначено, що, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналогічні положення містяться у частині другій статті 20 Господарського кодексу України.

Частиною другою статті 16 Цивільного кодексу України та статтею 20 Господарського кодексу України визначено основні способи захисту цивільних прав та інтересів.

З огляду на положення зазначених норм та принцип диспозитивності у господарському судочинстві, позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу.

Звертаючись до господарського суду, позивач вказує у позовній заяві предмет та підстави позову, тобто, самостійно визначає, яке його право, на його суб`єктивну думку, є порушеним, та в який спосіб належить здійснити судовий захист порушеного права.

Натомість, вирішуючи спір, судам належить з`ясувати наявність порушеного права позивача та відповідність обраного ним способу захисту порушеного права способам, визначеним у законодавстві.

Суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Процесуально-правовий зміст захисту права полягає у тому, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. (ст. 4 ГПК України).

Враховуючи викладене вище, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Під порушенням права слід розуміти такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення невизнання або оспорювання.

До господарського суду має право звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Тобто в контексті цієї норми має значення лише суб`єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту. Виключно суб`єктивний характер заінтересованості як переконаності в необхідності судового захисту суб`єктивного матеріального права чи законного інтересу може підтверджуватися при зверненні до суду лише посиланням на таку необхідність самої заінтересованої особи. Саме тому суд не вправі відмовити у прийнятті позовної заяви з тих лише підстав, що не вбачається порушення матеріального права чи законного інтересу позивача, або заявник без належних підстав звернувся до суду в інтересах іншої особи.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує, що у зв`язку із допуском до аукціону заявки Приватного підприємства "Осінь і Ко", яка подана із порушенням вимог Тимчасового порядку, відповідач-4 прийняв участь у аукціоні та його було визнано переможцем. Натомість позивач, який на даний момент вважається учасником з наступною за величиною ціновою пропозицією, у випадку дотримання організатором (оператором) аукціону вимог Тимчасового порядку, став би переможцем оспорюваного аукціону.

Колегія суддів дійшла до висновку про те, що оскаржувані відкриті торги та договір купівлі-продажу спеціального дозволу на користування надрами, порушують права та інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю "Надра ППС", оскільки в даному випадку мало місце порушення вимог порядку під час проведення електронних торгів та ці порушення вплинули на результати електронних торгів, а саме переможця (відповідача-4) аукціону у відповідності до вимог Тимчасового порядку взагалі не мали допускати до участі в оспорюваному аукціоні, у зв`язку з чим позивач, як учасник з наступною за величиною ціновою пропозицією, позбавлений можливості реалізувати своє право на отримання дозволу на користування надрами з метою видобутку корисних копалин.

Викладеним також спростовуються доводи апелянта (відповідача-4) стосовно того, що тимчасова відсутність КЕП на заявці Приватного підприємства "Осінь і Ко" не вплинула на результати аукціону.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачами, а тому позовні вимоги в частині визнання недійсними результатів аукціону від 16.04.2020 року, оформленого протоколом електронного аукціону №UA-PS-2020-02-27-000115-3, проведеного Товарною біржою «Українська енергетична біржа», на підставі якого переможцем електронного аукціону визнано Приватне підприємство «Осінь і Ко» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частин 1, 2 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частин 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (стаття 215 Цивільного кодексу України).

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 05.06.2018 №910/856/17, у разі прийняття судового рішення про визнання недійсними результатів електронного аукціону за позовом учасника аукціону, договір оформлений за результатами проведеного аукціону також підлягає визнанню недійсним.

Відтак, позовні вимоги в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу спеціального дозволу на користування надрами на аукціоні з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки пісковиків Буданівської-3 ділянки, що знаходиться у Теребовлянському районі Тернопільської області від 14.05.2020 року №3/1-20, укладеного між Приватним підприємцем «Осінь і Ко» та Державною службою геології та надр України на підставі результатів електронного аукціону №UA-PS-2020-02-27-000115-3 також є обґрунтованими та підлягають задоволенню, як похідні позовні вимоги від вимог про визнання недійсними результатів аукціону.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову у повному обсязі.

Щодо вимог апеляційних скарг в частині додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 у справі №910/6750/20, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

За приписами ч.ч. 3 - 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Порядок розподілу судових витрат визначено статтею 129 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із частинами 4, 8, 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.01.2021 через канцелярію суду позивачем подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якій позивач просив суд стягнути з відповідачів на його користь судові витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги на суму 27 000 грн.

На підтвердження витрат, пов`язаних з розглядом справи в Господарському суді міста Києва у сумі 27000 грн, позивачем надано договір про надання правової допомоги №37 від 23.06.2020, акт наданих послуг №1 від 21.01.2021 та квитанцію про сплату коштів.

Вказані докази є достатніми для підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката в господарському суді міста Києва у даній справі на зазначену ним суму.

Оскільки в рішенні не було вирішено питання щодо розподілу цих витрат, суд першої інстанції, керуючись положеннями статті 244 Господарського процесуального кодексу України, обґрунтовано прийняв додаткове рішення у справі №910/6750/20 та стягнув їх з відповідачів на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, 02.02.2021 через канцелярію суду відповідачем-4 подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якій відповідач-4 просив суд стягнути з відповідачів 1, 2, 3 на його користь судові витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги на суму 28845,00 грн.

Частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки рішенням Господарського суду міста Києва від 20.01.2021 року позов задоволено повністю то судові витрати понесені відповідачем-4 відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача-4, тому підстави для винесення додаткового рішення про стягнення на його користь 28 845,00 грн. судових витрат, які він поніс на професійну правничу допомогу у відповідності до вимог статті 244 Господарського процесуального кодексу України відсутні.

За таких обставин, заява Приватного підприємства "Осінь і Ко" про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягає.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розцінюватись як вимога детально відповідати на кожний аргумент апеляційної скарги (рішення ЄСПЛ у справі Трофимчук проти України, № 4241/03, від 28.10.2010 р.).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятих судових рішень наведено місцевим судом, підстав для їх скасування не знаходить. Доводи апелянтів по суті їх скарг в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судових рішеннях висновків.

У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2021 та додаткове рішенням Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 у справі №910/6750/20 обґрунтовані, відповідають обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для їх скасування не вбачається, у зв`язку з чим апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Осінь і Ко" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2021 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 у справі №910/6750/20 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України на рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2021 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 у справі №910/6750/20 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2021 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 у справі №910/6750/20 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/6750/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено: 13.07.2021.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

І.М. Скрипка