ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"19" липня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/2065/21

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

розглянувши заяву (вх. №4-60/21 від 16.07.2021р.) Товариства з обмеженою відповідальністю «РУБІКОН-ІІ» (67661, Одеська обл., Біляївський р-н, село Нерубайське, 15 км шляху Одеса-Київ; ) про забезпечення позову, подану до подання позовної заяви;

особи, які можуть отримати статус учасників справи:

відповідач-1: Товариство з обмеженою відповідальністю «САУСПАЛЬМ» (03035, місто Київ, вулиця Митрополита Василя Липківського, будинок 45; );

відповідач-2: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЦЕНТРАЛ КАПІТАЛ» (04119, місто Київ, вулиця Деревлянська, будинок 17, літера А; );

відповідач-3: Публічне акціонерне товариство «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ Україна» (01601, місто Київ, вул. Велика Житомирська, будинок 20; ) в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 15);

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-1: Товариство з обмеженою відповідальністю «НЕСІМКО» (01024, місто Київ, вулиця Круглоуніверситетська, будинок 17; )

ВСТАНОВИВ:

16.07.2021р. Товариство з обмеженою відповідальністю «РУБІКОН-ІІ» звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою про забезпечення позову (вх. №4-60/21), поданою до звернення до суду із позовною заявою.

В заяві про забезпечення позову Товариство з обмеженою відповідальністю «РУБІКОН-ІІ» просить суд:

- заборонити суб`єктам державної реєстрації та державним реєстраторам вчиняти будь-які дії, пов`язані із державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно: будівлі комплексу дорожнього сервісу, що знаходяться за адресою: Одеська область, Біляївський район, село Нерубайське, Нерубайська сільська рада, шлях Одеса-Київ 15 км, загальною площею 11217,5 кв.м., та земельну ділянку (кадастровий номер :03:001:0008), що розташована за адресою: Одеська область, Біляївський район, Нерубайська сільська рада, село Нерубайське, 15 км шляху Одеса-Київ, загальною площею 14,9577 га;

- накласти арешт на рухоме та нерухоме майно: будівлі комплексу дорожнього сервісу, що знаходяться за адресою: Одеська область, Біляївський район, село Нерубайське, Нерубайська сільська рада, шлях Одеса-Київ 15 км, загальною площею 11217,5 кв.м., та земельну ділянку (кадастровий номер :03:001:0008), що розташовані за адресою: Одеська область, Біляївський район, Нерубайська сільська рада, село Нерубайське, 15 км шляху Одеса-Київ загальною площею 14.9577 га.

Як вказав заявник, Товариство з обмеженою відповідальністю «Рубікон-ІІ» має намір звернутись до Господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сауспальм», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ капітал», Публічного акціонерного товариство «Банк Петрокоммерц-Україна» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Несімко» про витребування майна: будівлі комплексу дорожнього сервісу, що знаходяться за адресою: Одеська область, Біляївський район, село Нерубайське, Нерубайська сільська рада, шлях Одеса-Київ 15 км, загальною площею 11217,5 кв.м., та земельну ділянку (кадастровий номер :03:001:0008), що розташована за адресою: Одеська область, Біляївський район, Нерубайська сільська рада, село Нерубайське, 15 км шляху Одеса-Київ загальною площею 14,9577 га - з чужого незаконного володіння.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник вказав наступне.

На підставі недійсних договорів, за ТОВ «Сауспальм» проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно: будівлі комплексу дорожнього сервісу, що знаходяться за адресою: Одеська область, Біляївський район, село Нерубайське, Нерубайська сільська рада, шлях Одеса-Київ 15 км, загальною площею 11217,5 кв.м., та земельну ділянку (кадастровий номер :03:001:0008), що розташована за адресою: Одеська область, Біляївський район, Нерубайська сільська рада, село Нерубайське, 15 км шляху Одеса-Київ загальною площею 14.9577 га.

ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал», розуміючи обов`язок повернення отриманого за нікчемним договором, вчинила дії спрямовані на подальше відчуження майна, зокрема, уклавши 06 березня 2018 року договори купівлі-продажу з ТОВ «Сауспальм», відповідно до яких, майно, а саме, земельна ділянка загальною площею 14,9577 га, яка належить ТОВ «Рубікон-ІІ» на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку та нерухоме майно (будівлі комплексу дорожнього сервісу), розташоване на даній земельній ділянці загальною площею 11217,50 кв.м., яке належить ТОВ «Рубікон-ІІ» відповідно до свідоцтва про право власності від 05 травня 2011 року, і які розташовані за адресою: Одеська область, Біляївський район, село Нерубайське, Нерубайська сільська рада, шлях Одеса-Київ-15 км, було продано та право власності зареєстровано за ТОВ «Сауспальм».

Зважаючи на недійсність договору цесії від 24.07.2015 року, укладеного між ПАТ «Банк Петрокоммерц - Україна» (цедент) та ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал», є нікчемними та не породжують правових наслідків і договори купівлі-продажу від 06 березня 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» та відповідачем ТОВ «Сауспальм», посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В., а саме:

- Договір купівлі продажу нерухомого майна, відповідно до умов якого продавець ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал», що діє від свого імені на підставі ст. 38 закону України «Про іпотеку» передає, а покупець ТОВ «Сауспальм» приймає у власність об`єкт нерухомого майна: будівлі комплексу дорожнього сервісу, що знаходяться за адресою: Одеська область, Біляївський район, село Нерубайське. Нерубайська сільська рада, шлях Одеса-Київ 15 км. Відповідно до п. 1.3. договору нерухоме майно, яке відчужується, є предметом договору іпотеки від 01.12.2010 року, посвідченого Кифоренко Р.Б., державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 1-5168, зі всіма змінами та доповненнями до нього, та належить ТОВ «РУБІКОН-ІІ» на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія НОМЕР_1 від 05.05.2011 року, виданого Виконавчим комітетом Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області;

- Договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до умов якого продавець ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал», що діє від свого імені на підставі ст. 38 закону України «Про іпотеку» продає (передає у власність), а покупець ТОВ «Сауспальм» купує (приймає у власність) земельну ділянку (кадастровий номер :03:001:0008), що розташована за адресою: Одеська область, Біляївський район. Нерубайська сільська рада, село Нерубайське. 15 км шляху Одеса-Київ.

У зв`язку з тим, що ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» не набуло прав іпотекодержателя за Договором іпотеки від 01 грудня 2010 року, укладеним між ТОВ «Рубікон-ІІ» та ПАТ «Банк Петрокоммерц - Україна», то ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» не набуло також й права на продаж предмета іпотеки, передбаченого статтею 38 закону України «Про іпотеку».

Вищезазначені договори купівлі-продажу нерухомого майна та земельної ділянки від 06.03.2018 року за своєю суттю є недійсними договорами, оскільки, особа, що виступила стороною правочину, не мала жодних прав на розпорядження майном, оскільки, як вже було вказано вище, не набуло прав іпотекодержателя за договором іпотеки

На даний час, право власності на нерухоме майно зареєстровано за відповідачем-1, що свідчить про реальну можливість у останнього вчинити дії направлені на відчуження майна та передачу його в подальшу іпотеку або під інше обтяження, що безумовно вплине на можливість ефективного (без надмірного тягаря) поновлення прав позивача.

Крім того, відповідач-1 вчиняє дії направлені на псування майна, що призводить з часом до погіршення стану вказаного майна, його зносу та приведення у непридатність, а тому, знову ж ускладнить чи унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів ТОВ «Рубікон-П», за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Зокрема, на території комплексу було виведено з ладу систему водопостачання, саме за вказівкою директора ТОВ «Парадайз Релакс» - Ревенко В.; на території комплексу здійснено підпал, в результаті чого вигоріла велика ділянка зелених насаджень, знищено частину ландшафту підприємства, роками створюваного на території об`єкту, зі слів очевидців підпал здійснено саме директором ТОВ «Парадайз Релакс» та представником ТОВ «Сауспальм» - Ревенко В.; у приміщеннях підприємства, як в будівлях котеджів так і в адміністративно-господарських будівлях зламані дверні замки, розбито скло як у дверях так і у вікнах; через перешкоджання у здійсненні ТОВ «Рубікон-ІІ» законної господарської діяльності, не здійснюються заходи, направлені на утримання об`єкту в належному стані, проведенню ремонту приміщень та прибиранню території, персонал ТОВ «Рубікон-ІІ» не отримує зарплатню, підприємство позбавлене можливості сплачувати податки і збори; на території об`єкту знаходилось вартісне рухоме майно ТОВ «Рубікон-ІІ», починаючи від інструментів необхідних для догляду за територією (газонокосарок, бензопил, пилососів для басейнів автотранспорту, екскаватору та ін.) та обладнання (систем фільтрації басейнів, обладнання кухні ресторану, обладнання пральнь та банного комплексу, обладнання для боулінгу та ін.) доступу до якого не має, що унеможливлює забезпечення його збереження, а представники ТОВ «Сауспальм» та ТOB «Парадайс Релакс» вчиняють заходи на викрадення та знищення усієї матеріально-технічної бази підприємства.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, проаналізувавши вищевказані доводи заявника щодо необхідності забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, вжиття заходів забезпечення позову є правом, а не обов`язком суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 138 ГПК України до подання позовної заяви заява про забезпечення позову подається за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Згідно з ч. 1, ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

У відповідності до ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Виходячи з загальних положень законодавства, суд вважає за необхідне зауважити, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому, достатньо обґрунтованою підставою для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

-розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову

-забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

-наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

-імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

-запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (пункт 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16).

При цьому особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести суду необхідність вжиття у справі заходів забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову, а також необхідним, в даному випадку, є обґрунтування заявником обставин, які б свідчили, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відповідно до ч. 11 ст. 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Разом з цим суд зазначає, що під час розгляду заяви про забезпечення позову питання обґрунтованості підстав самого позову судом не вирішуються, адже дані обставини є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті.

Слід відзначити, що в самій заяві заявник, обґрунтовуючи підстави для забезпечення позову, вказує, що вказаними підставами в подальшому будуть обґрунтовуватись позовні вимоги.

З огляду на пояснення заявника, викладені у заяві, суд констатує, що доводи, якими останній обґрунтовує свої вимоги щодо вжиття заходів забезпечення позову є аналогічними тим, що в майбутньому стануть обґрунтуванням самого позову, а перевірка судом таких доводів на даний час фактично призведе до вирішення цього спору по суті, а не до встановлення підстав для застосування інституту забезпечення позову в цій справі.

Так, слід зауважити, що питання недійсності договорів, на які, аргументуючи заяву про забезпечення позову, звертає увагу заявник, слід вирішувати на стадії розгляду спору по суті.

Таким чином, обставини щодо недійсності договорів, на які звертає увагу заявник, не можуть бути встановлені судом на стадії господарського процесу ще до відкриття провадження у справі та початку розгляду справи по суті.

Крім того, заявник вказує, що відповідач-1 вчиняє дії направлені на псування майна, що призводить з часом до погіршення стану вказаного майна, його зносу та приведення у непридатність, а також зазначає про розкрадання та знищення усієї матеріально-технічної бази підприємства.

Проте, суд зазначає, що заявником не надано жодних доказів того, що саме представниками осіб, які в майбутньому можуть отримати статус відповідачів у даній справі, вчиняються дії, спрямовані на псування та розкрадання майна, а саме будівлі комплексу дорожнього сервісу, що знаходяться за адресою: Одеська область, Біляївський район, село Нерубайське, Нерубайська сільська рада, шлях Одеса-Київ 15 км, загальною площею 11217,5 кв.м.

Надані заявником фотоматеріали не можуть свідчити про причинний зв`язок між діями представників осіб, які в майбутньому можуть отримати статус відповідачів та наслідками, які зображені на даних фотоматеріалах.

Також слід зауважити, що обрані заявником заходи забезпечення позову, а саме, заборона вчинення реєстраційних дій та накладення арешту на майно, ніяким чином не вплинуть на вищевказані обставини псування та розкрадання майна, у разі їх наявності.

З врахуванням зазначених вище обставин, суд, здійснивши оцінку доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням вимог розумності, обґрунтованості і адекватності, дійшов висновку, що у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «РУБІКОН-ІІ» про забезпечення позову слід відмовити.

Відповідно до положень ч.ч. 1,3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, оцінюючи подані заявником докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення позову та встановивши в їх сукупності обставини, на які посилається заявник як на підставу своїх вимог, суд вважає, що заява про вжиття заходів забезпечення позову підлягає задоволенню.

При цьому суд звертає увагу заявника, що він не позбавлений права повторно звернутися із заявою про вжиття заходів забезпечення позову при наявності доказів про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Керуючись ст.ст.136, 140, 234 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «РУБІКОН-ІІ» про забезпечення позову (вх. №4-60/21 від 16.07.2021р.) відмовити.

Ухвала набрала чинності 19.07.2021р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів у строк, передбачений ст. 235 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Р.В. Волков