ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.07.2021 м. Ужгород Справа № 907/901/20

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

За участю секретаря судового засідання Мешко Р.В.

розглянувши матеріали справи за позовом Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області, м. Ужгород

до товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛЬВІЯ ІМПОРТ" м. Київ

про стягнення суми 340.126,56 грн. попередньої оплати за договором підряду №51 від 16.04.2019

За участю представників:

від позивача - не з`явився.

від відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до відповідача про стягнення суми 340.126,56грн. попередньої оплати за договором підряду №51 від 16.04.2019, посилаючись на порушення відповідачем вимог ст. 193 Господарського кодексу України, статті 525, 526, 530, 629, 837,846 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 19.01.2021 позовну заяву залишено без руху.

26.01.2021 заявником подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 27.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 907/901/20 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 23 лютого 2021 року.

Ухвалою суду від 23.02.2021 року відкладено підготовче засідання на 11.03.2021.

Ухвалою суду від 11.03.2021 року відкладено підготовче засідання на 30.03.2021.

Ухвалою суду від 30.03.2021 року відкладено підготовче засідання на 22.04.2021.

Ухвалою суду від 22.04.2021 року відкладено підготовче засідання на 12.05.2021.

Ухвалою суду від 12.05.2021 року відкладено підготовче засідання на 15.06.2021.

Ухвалою суду від 16.06.2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13 липня 2021.

Позивач заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві посилаючись на їх обґрунтованість наявними у справі матеріалами. Вказує на те, що відповідач, в порушення умов укладеного договору, не дотримав взятих на себе зобов`язань в частині повного та своєчасного виконання робіт. За доводами позивача Підрядник прострочив виконання робіт за договором у зв`язку з чим позивач листом від 01.12.2020 №767/02-31 повідомив підрядника про розірвання договору підряду в односторонньому порядку.

За доводами позивача підрядник в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору підряду на будівництво Амбулаторії загальної практики сімейної медицини в с.Кам`яниця Ужгородського району не виконав взяті на себе зобов`язання щодо виконання робіт відповідно до затвердженої кошторисної документації (технічного завдання) у встановлений договором строк, у зв`язку з чим Замовнику завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 340 126,56 грн., що і стало приводом звернення до суду.

Відповідач не скористався наданим йому правом надати суду відзив на позов.

Враховуючи, що про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином (ухвали було надіслано на його офіційну юридичну адресу), суд дійшов висновку, що він мав час та можливість надати свої заперечення з приводу предмета спору, та докази, які мають значення для розгляду справи по суті.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відтак, відповідно до положень ч.ч. 8, 9 ст. 165 ГПК України у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, який завершується розгляд справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані позивачем матеріали, заслухавши повноважного представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

16 квітня 2019 року між Ужгородською районною державною адміністрацією (далі - Позивач, Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Універсал Україна» (змінено найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю "ОЛЬВІЯ ІМПОРТ") (далі - Відповідач, Підрядник) укладено договір підряду №51 на виконання робіт з будівництва Амбулаторії загальної практики сімейної медицини в с.Кам`яниця Ужгородського району (далі - Амбулаторія) - будівництво (45000000-7 - Будівельні роботи та поточний ремонт) (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору Підрядник зобов`язується за завданням Замовника на свій ризик, в межах договірної ціни, власними та залученими силами і засобами, виконати та здати Замовнику в установлений договором підряду закінчені роботи з будівництва Амбулаторії.

Замовник зобов`язується прийняти та оплатити Роботи Підрядника (п.1.2 Договору).

Пунктом 1.3 Договору передбачено, що істотні умови договору можуть бути змінені у випадках передбачених законодавством України: а саме п.п. 2 передбачено, що продовження строку дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі;

Початок виконання робіт визначається Сторонами з моменту підписання Договору. Термін виконання робіт до 31.12.2019 року. Строки виконання робіт можуть змінюватися із внесенням відповідних змін у Договір у випадках передбачених пунктом 1.3 цього Договору. Рішення про зміну строків виконання робіт оформлюється сторонами, із зазначенням причин, додатковою угодою. Продовження строків виконання робіт здійснюється на час дії обставин, які не залежать від діяльності Підрядника, з додаванням часу на поновлення робочого процесу і можливе перенесення робіт на більш сприятливий час. (п.п. 3.1, 3.2 Договору).

Згідно п.6.4.1 Договору Підрядник зобов`язався виконати своїми силами і коштами, зі свого матеріалу, якісно, передбачені Договором підряду роботи відповідно до затвердженої кошторисної документації (технічного завдання) і в установлених пунктом 3.1 Договору термін.

За умовами укладених сторонами додаткових угод: додаткова угода №1 від 27.12.2019 р.; додаткова угода №2 від 05.03.2020 р.; додаткова угода №3 від 30.06.2020 р.; додаткова угода №4 від 31.07.2020 р.; додаткова угода №5 від 31.08.2020 р.; додаткова угода №6 від 30.10.2020 р.; додаткова угода №7 від 18.11.2020 р. згідно з внесеними за взаємною згодою змінами до календарного графіку протягом 2019-2020 років строк виконання робіт змінювалося. Так за умовами додаткової угоди №6 від 30.10.2020 до Договору підряду №51 від 16.04.2019 внесено зміни до договору, згідно з якими визначено термін виконання робіт до 30.11.2020 року.

До початку виконання робіт Замовник може перерахувати Підряднику аванс у розмірі, що не перевищує 30% від зобов`язань за даним Договором, що виникають в межах бюджетних/призначень на 2019 рік у сумі 1 449 990,30 грн. з ПДВ, що виникають в межах бюджетних призначень з наступним погашенням його по закінчений в, трьох місячний термін, якщо Підрядник протягом 3 місяців не використає аванс, він сплачує на користь Замовника штраф у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен наступний день протягом зазначеного терміну з дня отримання бюджетних коштів (п.5.1 Договору).

На виконання п.5.1 Договору підряду позивачем 17.04.2019 було перераховано аванс у розмірі 30 %від зобов`язань за договором підряду, що підтверджується платіжним дорученням №2 від 18 квітня 2019 р. на 1 449 990,30 грн.

Під час погашення перерахованого авансу Підрядником було надано акт на устаткування №3 за липень 2019 року на 667 732,80 грн., одночасно було надано лист від Підрядника про наявність придбаного обладнання на відповідальному зберіганні - вих..120/09 від 10.09.2019.

Райдержадміністрацією скеровано до Управління західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області звернення від 08 жовтня 2020 року №663/02-31 про необхідність перевірки Замовника та Підрядника на предмет дотримання вимог Договору підряду в частині поставки обладнання.

Згідно Акту позапланової ревізії окремих питань фінансово господарської діяльності Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області за період з 01.04.2019 по 30.09.2020 №13-07-03/06 05.11.2020 внаслідок оплати завищеної вартості устаткування, що придбавалося Підрядником встановлено, що Ужгородській райдержадміністрації завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 667 732,80 грн. Під час ревізії порушення частково усунуто шляхом поставки Підрядником обладнання (устаткування) на об`єкт будівництва на суму 28 890,13 грн.

Під час комісійної перевірки наявності устаткування на об`єкті Акт контрольної перевірки майна (устаткування, обладнання) від 28.10.2020, було з`ясовано, що вказане обладнання не встановлено на об`єкті і не перебуває на відповідальному зберіганні.

20.11.2020 Виконавцю було надіслано лист №745/02-31 з нагадуванням про необхідність завершити всі роботи, передбачені Календарним графіком робіт, що є невід`ємною частиною Додаткової угоди №6 від 30.10.2020 до Договору підряду №51 від 16.04.2019, а саме 30 листопада 2020 року, який отримано Підрядником 03.12.2020.

Датою закінчення виконання Робіт Підрядника за цим договором є дата підписання відповідних актів приймання-передачі виконаних Робіт. Здача та приймання виконаних Робіт Підрядника здійснюється за формою № КБ-2в та довідкою № КБ-3. (п.п. 4.1, 4.2 Договору).

За умовами розділу 6 Договору Замовник зокрема має право у будь-який час здійснювати контроль та нагляд за ходом і якістю Робіт, що виконуються Підрядником, дотриманням термінів їх виконання, якістю матеріалів та обладнання, що надаються Підрядником, не втручаючись при цьому в оперативно- господарську діяльність Підрядника. Відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботи або виконує їх настільки повільно, що закінчення їх у строк, визначений договором підряду, стає неможливим. Відмовитися від договору підряду в будь-який час до закінчення виконання робіт, оплативши підряднику виконану частину робіт з відшкодуванням збитків, завданих такою відмовою.

Позивач скористався своїм правом передбаченим умовами договору та направив 01.12.2020 за №767/02-31 відповідачу повідомлення про розірвання договору підряду в односторонньому порядку.

За доводами позивача, 11 грудня 2020 року Підрядником поставлено на об`єкт частину обладнання на 298 716,11 грн.

Залишок суми непоставленого обладнання згідно акту становить 340 126,56 грн., що предметом позову у даній справі.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Проаналізувавши укладений сторонами договір №51 від 16.04.2019, суд дійшов висновку, що останній за своєю правовою природою є договором підряду, а тому виниклі між сторонами спірні правовідносини підпадають під регулювання Глави 33 Господарського кодексу України та норм глави 61 Цивільного кодексу України.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Статтею 849 ЦК України визначено, що замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Підрядник має право не розпочинати роботу, а розпочату роботу зупинити, якщо замовник не надав матеріалу, устаткування або річ, що підлягає переробці, і цим створив неможливість виконання договору підрядником (стаття 851 ЦК України).

За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків (стаття 852 ЦК України).

Матеріалами справи встановлено, що на виконання умов договору позивач перерахував кошти відповідачу у розмірі 30 % від зобов`язань за договором підряду, що підтверджується платіжним дорученням №2 від 18 квітня 2019 р. на 1 449 990,30 грн.

Водночас, відповідач взяті на себе зобов`язання щодо виконання, передбачених договором №51 від 16.04.2019 року робіт не виконав, суми сплачені позивачем не повернув, що і спричинило звернення позивача з відповідним позовом до суду.

За умовами додаткової угоди №6 від 30.10.2020 до Договору підряду №51 від 16.04.2019 внесено зміни до договору, згідно з якими визначено термін виконання робіт до 30.11.2020 року.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з невиконанням умов договору позивач листом від 01.12.2020 за №767/02-31 надіслав відповідачу повідомлення про розірвання договору підряду в односторонньому порядку.

Статтею 849 ЦК України визначено, що замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

При цьому, частина 4 статті 849 ЦК України передбачає безумовне право замовника у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підряднику плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

З вище викладеного вбачається, що договір підряду може бути розірваний в результаті односторонньої відмови від нього у повному обсязі, тобто в результаті вчинення замовником одностороннього правочину, який тягне припинення зобов`язань його сторін, відтак, лист позивача від 01.12.2020 за №767/02-31 як повідомлення відповідача про відмову від договору, не суперечить положенням ст. 849 ЦК України.

При цьому, предметом спору є можливість застосування наслідків припиненого в односторонньому порядку правочину, а саме стягнення з відповідача передоплати на суму 340 126,56 грн.

Позивач, як замовник, скористався власним правом, передбаченим положеннями статті 849 ЦК України, щодо розірвання договору №51 від 16.04.2021 в односторонньому порядку, а до суду звернувся з позовною вимогою про повернення передоплати (авансу).

Правові підстави позову - це зазначена у позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. При цьому, незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови у позові. Дані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду №924/196/19 від 05.02.2020.

При цьому суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)). Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним під час вирішення судом питання про те, яким законом потрібно керуватися для вирішення спору (аналогічну правову позицію викладено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 761/6144/15-ц (провадження № 61-18064св18)).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 наголосила, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яку правову норму необхідно застосувати для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Отже, з огляду на викладене, суд приходить до висновку про застосування глави 83 Цивільного кодексу України, до правовідносин, що склалися між сторонами.

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частини 2 статті 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона є авансом. Однак, з припиненням дії договору підряду така грошова сума втрачає ознаки авансу та стає майном (грошовими коштами), набутими підрядником без достатньої правової підстави. Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відтак, зазначена норма застосовується за наявності сукупності таких умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав; або коли така підстава згодом відпала. Випадок, коли зобов`язання було припинено на вимогу однієї із сторін відповідно до закону чи умов договору належить до таких підстав.

Статтею 1213 Цивільного кодексу України визначено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Про можливість виникнення позадоговірного грошового зобов`язання на підставі статті 1212 ЦК України зазначала також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018р. у справі №910/10156/17 та Верховний Суд у постанові від 15.02.2019р. у справі №910/21154/17.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин положення статті 849 ЦК України в сукупності з приписами статті 1212 ЦК України.

Аналогічних правових висновків щодо застосування положень статті 849 ЦК України та можливість стягнення з відповідача на користь позивача коштів внесеної передоплати після припинення дії договору підряду дійшов Верховний Суд у постановах від 10.05.2018р. у справі №916/1591/17, від 11.11.2018р. у справі №910/13332/17 та від 14.06.2018р. у справі №912/2709/17.

Таким чином, враховуючи укладення між сторонами договору №51 від 16.04.2019, перерахування позивачем на виконання його умов авансових платежів, та не виконання при цьому відповідачем визначених у договорі робіт, розірвання позивачем договору в односторонньому порядку у відповідності до положень ст. 849 ЦК України, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення суми 340 126,56 грн. правомірні та такі, що підлягають задоволенню.

Відповідач доказів на спростування викладених позивачем обставин суду не надав.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області м. Ужгород до товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛЬВІЯ ІМПОРТ" м. Київ про стягнення суми 340 126,56 грн. підлягають задоволенню повністю.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-242, Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛЬВІЯ ІМПОРТ" (01601, місто Київ, вул.Мечнікова, будинок 2, ) на користь Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області (88017, Закарпатська обл., місто Ужгород, вулиця Загорська, будинок 10, ) суму 340 126,56 грн. (триста сорок тисяч сто двадцять шість гривень 56 коп.) попередньої оплати.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛЬВІЯ ІМПОРТ" (01601, місто Київ, вул.Мечнікова, будинок 2, ) на користь Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області (88017, Закарпатська обл., місто Ужгород, вулиця Загорська, будинок 10, ) суму 5 101,90 грн. (п`ять тисяч сто одну гривню 90 коп.) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ на виконання рішення в порядку вимог п. 4 ст. 327 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено: 15.07.2021.

Суддя О. Ф. Ремецькі