ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

19.07.2021 м. Дніпро Справа № 29/5005/6325/2011 (922/4710/15)

Суддя Центрального апеляційного господарського суду Білецька Л.М. (доповідач),

перевіривши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Верея Інвест" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2017 (суддя Калиниченко Л.М.) у справі № 29/5005/6325/2011 (922/4710/15)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Таміра", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Верея Інвест", с. Розсошенці

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача

1) Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківспецнадра", м. Харків

2) Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк", м. Київ

про витребування майна

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2017 у справі № 29/5005/6325/2011 (922/4710/15) заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Таміра" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Верея Інвест" про витребування майна задоволено:

- витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Верея Інвест" (38751, Полтавська область, Полтавський район, с. Розсошенці, вул. Коцюбинського, буд.10 А, ) нежитлову будівлю літ"Х/1-4", загальною площею 25 339,1 кв.м, розташованої за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 126, що придбана на цільовому аукціоні, проведеного Товарною біржею "Європейська" (код 35281862), згідно Протоколу № 6 про проведення цільового аукціону від 28.12.2012р. та Акту №6 про проведений цільовий аукціон від 28.12.2012р.;

- визнано право власності на нежитлову будівлю літ"Х/1-4", загальною площею 25 339,1 кв.м, розташованої за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 126 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Таміра" (49033, м. Дніпропетровськ, вул. Краснопільська, 9, );

- зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Верея Інвест" (38751, Полтавська область, Полтавський район, с. Розсошенці, вул. Коцюбинського, буд.10 А, ) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Таміра" (49033, м. Дніпропетровськ, вул. Краснопільська, 9, ) нежитлову будівлю літ"Х/1-4", загальною площею 25 339,1 кв.м, розташованої за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 126;

- скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності № 4700817 внесений державним реєстратором Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області на підставі Свідоцтва про право власності, серія та номер 17898596, виданого 17.02.2014р., видавник Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 10981335 від 17.02.2014р. Державний департамент реєстрації Міністерства юстиції України, власник Товариство з обмеженою відповідальністю "Верея Інвест", ;

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Верея Інвест" (38751, Полтавська область, Полтавський район, с. Розсошенці, вул.Коцюбинського, буд.10 А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Таміра" (49033, м. Дніпропетровськ, вул. Краснопільська, 9, ) витрати по справі у сумі 72 080 гривень 00 копійок.

Не погодившись із ухвалою місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Верея Інвест" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить:

- поновити пропущений строк на апеляційне оскарження;

- ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2017 у справі № 29/5005/6325/2011 (922/4710/15) скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі;

- застосувати строки позовної давності до позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Таміра" та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.07.2021 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія у складі: головуючий суддя Білецька Л.М. (доповідач), судді Верхогляд Т.А., Чередко А.Є.

19.07.2021 на електронну адресу суду надійшли заперечення ТОВ "Таміра" проти відкриття апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги на предмет дотримання заявником процесуальних норм, суддя-доповідач дійшла висновку про залишення її без руху, з огляду на таке.

15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів".

Згідно з пп. 13 п. 1 розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 93 ГПК України в редакції, чинній до 15.12.2017, апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п`яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Таким чином, строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2017 у справі № 29/5005/6325/2011 (922/4710/15) відповідно до вимог закону закінчився 12.06.2017.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга Товариством з обмеженою відповідальністю "Верея Інвест" подана у липні 2021, тобто більше ніж через 4 роки з дня складення повного тексту судового рішення.

Отже, строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2017 у справі № 29/5005/6325/2011 (922/4710/15) було пропущено.

Згідно з пп. 9 п. 1 розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ГПК України (у редакції, чинній з 15.12.2017) судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Таким чином, судові рішення, що ухвалені до 15.12.2017, тобто до набрання чинності нової редакції ГПК України, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, проте розгляд таких скарг здійснюється за правилами, встановленими ГПК України в редакції, чинній з 15.12.2017.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

У клопотанні про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження скаржник стверджує, що про подачу та судовий розгляд позову ТОВ "Таміра" про витребування майна йому не було відомо. Тому в день постановлення оскаржуваної ухвали скаржник в судовому розгляді позову участі не брав. Копію такої ухвали скаржник ані в день постановлення ухвали, ані надалі від суду не отримував. В Єдиному державному реєстрі судових рішень оскаржувана ухвала не опублікована. В період часу 2017-2021 ухвала від 06.06.2017 до виконання не пред"являлась. Перешкод у користуванні спірним нерухомим майном ТОВ "Верея Інвест" чи іншими суб"єктами, що на законних підставах володіють майном, не чинились. ТОВ "Таміра" не заявляло жодних прав на це майно, у тому числі як добросовісний власник. Копію оскаржуваної ухвали отримано 30.06.2021 представником ТОВ "Верея Інвест" - адвокатом Ткаченко К.О. під час ознайомлення з матеріалами справи. Отже, на думку скаржника, він має право на поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до ст. 64 ГПК України в редакції, яка діяла на момент розгляду справи в суді першої інстанції, суддя, прийнявши позовну заяву, не пізніше трьох днів з дня її надходження виносить і надсилає сторонам, прокурору, якщо він є заявником, ухвалу про порушення провадження у справі, в якій вказується про прийняття позовної заяви, призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, необхідні дії щодо підготовки справи до розгляду в засіданні. Ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Із матеріалів справи вбачається, шо поштові відправлення, якими Господарський суд Дніпропетровської області надсилав ТОВ "Верея Інвест" копії процесуальних документів, повернулись з відміткою відділення поштового зв`язку "за зазначеною адресою не проживає".

Згідно з ч. 3 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

За приписами ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день вручення судового рішення під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Богонос проти Росії" від 05.02.2004 наголошується, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу.

Колегія суддів також враховує, що усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом (ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Єдиного державного реєстру судових рішень, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Оскільки в Єдиному державному реєстрі судових рішень оскаржувана ухвала суду першої інстанції зареєстрована 08.06.2017 і оприлюднена 12.06.2017, суд доходить висновку, що скаржник мав можливість дізнатись про результат розгляду справи, а відтак і подати апеляційну скаргу у встановлені процесуальним законом строки, що спростовує його доводи про те, що оскаржувана ухвала не була оприлюднена.

Крім того, як вбачається з постанови Харківського апеляційного господарського суду від 06.12.2016 у справі № 29/5005/6325/2011 (922/4710/15), у судовому засіданні брав участь представник ТОВ "Верея Інвест" Капустюк А.С.

Отже, скаржник був обізнаний про розгляд справи № 29/5005/6325/2011 (922/4710/15).

Твердження скаржника про те, що ухвала від 06.06.2017 до виконання не пред"являлась, спростовуються фактом перереєстрації спірного майна, а саме.

30.06.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотріального округу Куксіним С.Ю. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно внесено запис № 21172524 про право власності ТОВ "Таміра" на нежитлову будівлю літ. "Х/1-4". Вказаний запис був внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 35930813 від 30.06.2017 13:14:46. Підставою виникнення права власності зазначено саме оскаржувану ухвалу від 06.06.2017.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Водночас, як наголошує Європейський суд з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (пункти 37 - 38 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мушта проти України").

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (пункт 52 рішення ЄСПЛ у справі "Рябих проти Росії", № 52854/39, пункт 46 рішення ЄСПЛ у справі "Устименко проти України" № 32053/13).

Отже, забезпечення принципу res judicata є однією з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд і втручання суду в усталені правовідносини допускається у виняткових випадках.

Здійснення перегляду судового рішення, яке набрало законної сили і є чинним, призведе до порушення принципу правової певності як однієї з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд, тому таке рішення не може бути поставлено під сумнів, а здійснення перегляду цього рішення не є виправданим та обґрунтованим, оскільки може мати наслідком порушення прав інших осіб, які покладаються на чинність рішення, здійснюючи свої права та обов`язки протягом усього часу чинності цього рішення.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ГПК України певних процесуальних дій.

Інститут строків в господарському процесі сприяє досягненню юридичної визначеності, а також стимулює учасників господарського процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відтак, статтею 119 ГПК України не передбачено конкретного переліку обставин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку, встановити чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з врахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

При цьому, поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій. Поновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яке він використовує, виходячи із поважності причин пропуску строку на оскарження.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку в розумінні статті 86 ГПК України вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів вважає, що несвоєчасне оскарження ухвали місцевого господарського суду у даній справі зумовлене не об`єктивними обставинами, а обставинами суб`єктивного характеру і залежало виключно від волевиявлення самого скаржника.

Вжиття заходів для своєчасного звернення до суду з апеляційною скаргою покладається на апелянта.

Отже, з огляду на доводи апелянта, наведені у клопотанні, підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження тривалістю понад чотири роки визнаються судом неповажними та апелянту надається можливість вказати інші підстави для поновлення пропущеного процесуального строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 260 ГПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з ч. 4 ст. 260 ГПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Згідно з пп. 4 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду, апеляційних скарг у справі про банкрутство становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Таким чином, за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2017 у даній справі скаржник має сплатити судовий збір у розмірі 108 120,00 грн. (72 080,00 грн.*150%).

Однак, скаржник не надав доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суддя - доповідач доходить висновку про залишення апеляційної скарги без руху та надання скаржнику строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 174, 232-235, 258, 260 ГПК України, апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Верея Інвест" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2017 у справі № 29/5005/6325/2011 (922/4710/15) залишити без руху.

Скаржнику протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали усунути недоліки апеляційної скарги, а саме:

- письмово вказати інші підстави для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження;

- надати суду докази сплати судового збору у розмірі 108 120,00 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Суддя - доповідач Л.М. Білецька