ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2021 Справа № 917/631/21

м. Полтава

За позовом Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія", вул. Кирилівська, 40, м. Київ, 04080

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Ван клік", вул. Пушкіна, 47, м. Полтава, 36000

про стягнення суми страхового відшкодування.

Суддя Господарського суду Полтавської області Семчук О.С.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія" (далі - позивач/ ПрАТ "УПСК") звернулося з позовною заявою до Господарського суду Полтавської області про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Ван клік" (далі - відповідач/ ПрАТ "СК "Ван клік") 28003,94 грн, в тому числі 24147,00 грн страхового відшкодування, 1465,25 грн пені, 523,10 грн 3% річних і 1868,59 грн інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 05.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

Копія ухвали суду від 05.05.2021 отримана відповідачем 11.05.2021, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Відповідач відзиву на позов не надав, про наявність поважних причин неподання відзиву на позов суду не повідомив, в зв`язку з цим, відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України спір вирішується за наявними матеріалами справи.

Рішення приймається в порядку ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

Позивач зазначає, що 15.02.2020 в м. Києві по вул. Максимовича, 9 сталася дорожньо- транспортна пригода за участю транспортних засобів «Audi», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на момент ДТП перебував під керуванням ОСОБА_1 , та «Geely», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на момент ДТП перебував під керуванням ОСОБА_2 .

Водії зазначених транспортних засобів скористалися правом визначеним ч. 2 ст. 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та склали електронний європротокол (спільне повідомлення), відповідно до матеріалів якого (схема, фото з місця ДТП) водій ТЗ «Geely», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 рухався головною дорогою в м. Києві по вул. Максимовича, а водій ТЗ «Audi», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснював з`їзд з тротуару прибудинкової території, тобто виїзд на головну дорогу, при цьому здійснив зіткнення з ТЗ «Geely», ДТП сталася саме внаслідок порушення ПДР України ОСОБА_1 , водієм ТЗ «Audi». Копія електронного європротоколу від 15.02.2020 № 492255FF5F8E наявна в матеріалах справи.

Згідно наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Geely Emgrand-7 за реєстраційним номером НОМЕР_2 , власником зазначеного транспортного засобу є ОСОБА_3 .

Також в матеріалах справи є копія довіреності від 10.07.2019 № 887, відповідно до якої ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які діють самостійно та незалежно один від одного, розпоряджатися від її імені (продати, обміняти), а також заставити та здати в оренду належний їй автомобіль марки Geely, модель Emgrand 7, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

12.09.2019 між ПрАТ «УПСК» та ОСОБА_5 було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 097 040/000/1900030 від 12.09.2019 (далі - Договір страхування, копія Договору страхування - в матеріалах справи). Предметом страхування за цим Договором страхування виступають майнові інтереси ОСОБА_5 , пов`язані з володінням, експлуатацією і розпорядженням транспортним засобом «Geely», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (далі - застрахований автомобіль) від страхових ризиків «ДТП», «ПДТО», «ІВП», «ВИКРАДЕННЯ».

17.02.2020 позивачем отримано заяву-повідомлення (АВТОКАСКО) про подію, оформлену європротоколом № 492255FF5F8E від ОСОБА_5 , яка зареєстрована в журналі реєстрації за № 2797/18 (копія заяви-повідомлення - в матеріалах справи).

Також ОСОБА_5 було подано позивачу заяву на виплату страхового відшкодування від 24.02.2020 (копія заяви - в матеріалах справи).

Відповідно до ремонтної калькуляції № 1569/20S від 26.02.2020 вартість відновлювального ремонту ТЗ «Geely», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 31 376,51 грн (копія ремонтної калькуляції - в матеріалах справи).

Позивач зазначає, що на підставі страхового акту № КАСКО/040/000/20/0006 від 12.03.2020 ним було виплачено власнику транспортного засобу страхове відшкодування, а саме 26 147,09 грн, з яких 6536,00 грн зараховано в якості оплати чергової частини страхового платежу за договором № 097 040/000/1900030 від 12.09.2019 (копія страхового акту - в матеріалах справи).

На підтвердження виплати страхового відшкодування позивачем надано копію платіжного доручення № 10344 від 12.03.2020 на суму 19611,09 грн. У якості доказу зарахування страхового відшкодування в сумі 6536,00 грн на черговий страховий платіж позивачем надано відповідну довідку Західної дирекції ПрАТ "УПСК".

Позивач зазначає, що при виплаті страхового відшкодування було утримано ПДВ (оскільки виплата відбувалася безпосередньо на рахунок потерпілої особи) в розмірі 5229,09 грн.

На підставі ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник, або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Враховуючи вказані норми позивач вважає, що після виплати страхового відшкодування на користь ОСОБА_6 до ПрАТ «УПСК» перейшло право зворотної вимоги, яке ОСОБА_7 має до особи відповідальної за завдані збитки.

Як зазначає позивач, в процесі дослідження документів по страховому випадку йому стало відомо, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована в ПрАТ «СК Ван клік» на підставі полісу ЕР/191135376.

16.04.2020 в порядку досудового врегулювання спору ПрАТ «УПСК» звернулося до відповідача з претензійним листом в якому було викладено вимогу про сплату страхового відшкодування (копія претензії - в матеріалах справи).

Претензія (заява на виплату) була отримана Відповідачем 27.04.2020, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, однак а ні відповіді, а ні коштів від відповідача позивачу не надійшло.

Позивач зазначає, що з врахуванням франшизи у розмірі 2000,00 грн, передбачної полісом ЕР/191135376, розмір страхового відшкодування, яке має здійснити відповідач, становить 24147,00 грн.

Позивач вказує, що відповідно до ст. 36.2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний виплатити страхове відшкодування.

Отже позивач вважає, що останнім днем для виплати страхового відшкодування відповідачем є 26.07.2020.

Оскільки відповідачем не оплачено суму страхового відшкодування позивачу, останній на підставі ст. 36.5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" нарахував відповідачу пеню на суму боргу 24147,09 грн за період прострочення з 27.07.2020 по 27.01.2021 на суму 1465,25 грн.

Також на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем нараховано відповідачу 3% річних за період з 27.07.2020 по 16.04.2021 на суму 523,10 грн та інфляційні втрати за період з серпня 2020 по березень 2021 року на суму 1868,59 грн.

Вважаючи свої права порушеними позивач просить суд стягнути з відповідача 24147,00 грн страхового відшкодування, 1465,25 грн пені, 523,10 грн 3% річних і 1868,59 грн інфляційних втрат.

Відповідач жодних заперечень на позов не надав.

При вирішенні спору суд керується наступним.

Судом встановлено, що 15.02.2020 в м. Києві по вул. Максимовича, 9 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Audi», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на момент ДТП перебував під керуванням ОСОБА_1 , та «Geely», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на момент ДТП перебував під керуванням ОСОБА_2 .

Водії зазначених транспортних засобів склали електронний європротокол.

Відповідно до ст. 33.2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), в разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідний підрозділ МВС України про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідного підрозділу МВС України розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Моторним (транспортним) страховим бюро України встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено протоколом Президії МТСБУ від 11.08.2011 № 274/2011 Інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (надалі - Інструкція).

Відповідно до вказаної вище Інструкції, у Європротоколі зазначаються, зокрема, фактична дата, час та місце настання ДТП, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше.

Відповідно до рішення Президії МТСБУ від 13.07.17 № 403/2017, з 01.10.2017 Європротокол, оформлений з використанням системи «Електронний Європротокол», є повним аналогом Європротоколів, надісланих або пред`явлених страховику у паперовій формі.

Додаткові умови та обмеження для оформлення Європротоколу в електронній формі:

- транспортні засоби обох учасників ДТП повинні мати діючі поліси внутрішнього страхування;

- водії повинні мати при собі справні мобільні телефони. Хоча б один з учасників ДТП повинен мати з собою пристрій (смартфон, планшет, ноутбук) з фотокамерою та доступом в Інтернет;

- ідентифікаційні дані про страхувальника (коди ІНПП або ЄДРПОУ) та про забезпечений транспортний засіб (номерний знак, марку та модель) мають бути зазначені в полісі та коректно внесені в єдину централізовану базу даних МТСБУ. В протилежному випадку Система не зможе правильно ідентифікувати учасників ДТП.

Система «Електронний Європротокол» передбачає внесення основних даних, необхідних для оформлення «Європротоколу», учасниками ДТП, їх автоматичне доповнення даними ЦБД МТСБУ та автоматичне інформування обох страховиків учасників ДТП про настання ДТП за участю забезпечених ними транспортних засобів. Подальші дії учасників ДТП для отримання страхового відшкодування залишаються незмінними.

Вказана інформація розміщена на офіційному вебресурсі Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ), яке є єдиним об`єднанням страховиків, що здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам (http://www.mtsbu.ua/ua/presscenter/news/129239/).

З наданого електронного європротоколу вбачається, що обидва учасника ДТП мали діючі на той час поліси внутрішнього страхування, а саме, транспортний засіб НОМЕР_1 («Audi») застраховано у ПрАТ "СК "Ван клік" - поліс ЕР/191135376, а транспортний засіб НОМЕР_2 («Geely») застраховано у ТДВ СК "Альфа-Гарант" - поліс ЕР/157613044.

Враховуючи вищенаведене, з урахуванням приписів чинного законодавства, судом прийнято до уваги повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (електронний європротокол) від 15.02.2020, як належний доказ вчинення ДТП за участю транспортних засобів «Geely», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та «Audi», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та наявність вини останнього, яку він визнав.

Також судом встановлено, що 12.09.2019 між ПрАТ «УПСК» та ОСОБА_5 було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 097 040/000/1900030 від 12.09.2019. Предметом страхування за цим Договором страхування виступають майнові інтереси ОСОБА_5 , пов`язані з володінням, експлуатацією і розпорядженням транспортним засобом «Geely», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (далі - застрахований автомобіль) від страхових ризиків «ДТП», «ПДТО», «ІВП», «ВИКРАДЕННЯ».

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування", договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно п. 3 ст. 20 Закону України "Про страхування", страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Аналогічні положення містяться в частині першій статті 990 ЦК України.

Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією.

Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

Судом встановлено, що на підставі страхового акту № КАСКО/040/000/20/0006 від 12.03.2020 позивачем було виплачено власнику транспортного засобу страхове відшкодування, а саме 26 147,09 грн, з яких 6536,00 грн зараховано в якості оплати чергової частини страхового платежу за договором № 097 040/000/1900030 від 12.09.2019. Вказане підтверджується платіжним дорученням № 10344 від 12.03.2020 на суму 19611,09 грн та довідкою Західної дирекції ПрАТ "УПСК".

Таким чином, до позивача в межах суми 26147,09 грн. перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Судом встановлено, що відносини між відповідачем, як страховиком, та власником автомобіля «Audi», реєстраційний номер НОМЕР_1 , як страхувальником, врегульовані полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР/191135376.

Відповідності до ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже на підставі зазначених вище норм відповідач прийняв на себе обов`язок відшкодовувати завдану шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Audi», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

З метою отримання страхового відшкодування позивач звернувся до відповідача із претензією (заявою) вих. № 1145/17 від 16.04.2020 про виплату страхового відшкодування у розмірі 26147,09 грн, виплаченого позивачем за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 15.02.2020.

Вказана заява була отримана відповідачем 27.04.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 015.

З огляду на приписи п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» граничний строк на виплату суми страхового відшкодування сплинув 26.07.2020.

Однак, як встановлено судом, у межах встановленого строку (90 днів) відповідач позивачу страхове відшкодування не сплатив.

Частиною 2 пп. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

З огляду на те, що полісом № ЕР/191135376 встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 100000 грн і франшизу в розмірі 2000,00 грн, суд дійшов висновку, що відповідач повинен сплатити позивачу страхове відшкодування в сумі 24167,09 грн (26147,09 - 2000,00) за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації ОСОБА_1 транспорного засобу «Audi», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Проте, позивач у позові просить суд стягнути з відповідача страхове відшкодування на суму 24147,00 грн, тобто суму, яка є меншою, ніж встановлено вище судом.

Отже стягненню з відповідача підлягає сума страхового відшкодування в розмірі 24147,00 грн.

Позивач також просить стягнути з відповідача на його користь 1465,25 грн пені, 523,10 грн 3% річних і 1868,59 грн інфляційних втрат.

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Згідно із положеннями ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є пеня.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Судом встановлено, що відповідач мав здійснити страхове відшкодування у строк до 26.07.2020. Отже, починаючи з 27.07.2020 відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку пені за період з 27.07.2020 по 27.01.2021, судом встановлено, що позивачем при нарахуванні пені не дотримано вимоги ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, згідно якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно ч. 3 ст. 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Тобто, оскільки зобов`язання з оплати страхового відшкодування мало бути виконане відповідачем не пізніше 26.07.2020, то строк нарахування штрафних санкцій у даному випадку припиняється 26.01.2020.

Отже, позивачем безпідставно нараховано пеню за 27.01.2020.

Судом здійснено перерахунок суми пені за період з 27.07.2020 по 26.01.2020 та встановлено, що стягненню підлягає пеня на суму 1456,85 грн. В іншій частині стягнення пені позов задоволенню не підлягає.

Пунктом 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певних дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статей 524 та 533 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів.

Статтею 979 ЦК України встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату).

Таким чином, правовідношення, в якому страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням. Так само є грошовим правовідношення з відшкодування шкоди в порядку суброгації, які склалися між сторонами у справі, що розглядається.

Отже, на правовідносини сторін поширюється дія положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі № 910/22034/15.

При перевірці розрахунків 3% річних за період з 27.07.2020 по 16.04.2021 та інфляційних втрат за період з серпня 2020 року по березень 2021 року суд встановив їхню правильність.

Тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 523,10 грн 3% річних та 1868,59 грн інфляційних втрат є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач своїми процесуальними правами не скористався та належними та допустимими доказами не спростував позовні вимоги позивача.

Крім цього, позивач у позові просить суд стягнути понесені у зв`язку із розглядом справи витрати позивача з відповідача.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також до попереднього розрахунку суми судових витрат позивачем, крім суми судового збору, включено суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В якості доказів понесених витрат на оплату послуг адвоката позивач надав суду:

- копію договору про надання правової допомоги № 1/05 від 21.05.2019, укладеного між позивачем та Адвокатським бюро "Юхименко та партнери", та копію додаткової угоди № 1 від 21.05.2020 до вказаного договору;

- копію свідоцтва гр. Юхименка С.Ю. про право на заняття адвокатською діяльністю серії РН № 1396;

- ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АІ № 1106837, виданого адвокатом Юхименком С.Ю. на представництво інтересів позивача у Господарському суді Полтавської області та Східному апеляційному господарському суді;

- копію акту про надання правової допомоги № 88 від 25.02.2021 на суму 4000,00 грн, який підписано позивачем та АБ "Юхименко та партнери" без зауважень;

- копію платіжного доручення № 1365 від 26.02.2021 про оплату позивачем на користь АБ "Юхименко та партнери" юридичних послуг за актом № 88 від 25.02.2021 до договору № 1/05 від 21.05.2019 на суму 4000,00 грн.

Згідно ч. ч. 4, 5, 6 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Матеріалами справи підтверджується понесення позивачем витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 4000.00 грн. Відповідач не заявляв суду клопотання про зменшення розміру витрат позивача на правничу допомогу адвоката.

Частиною 4 статті 129 ГПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищезазначене та беручи до уваги те, що позовні вимоги позивача задоволені частково, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню частково в розмірі 3998,80 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Ван клік" (вул. Пушкіна, 47, м. Полтава, 36000; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" (вул. Кирилівська, 40, м. Київ, 04080; ) 24147 грн 00 коп. страхового відшкодування, 1456 грн 85 коп пені, 523 грн 10 коп річних, 1868 грн 59 коп інфляційних втрат, 2269 грн 32 коп судового збору, 3998 грн 80 коп витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.С. Семчук