ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2021 р. м. Київ

Справа № 911/832/21

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.,

за участі секретаря судового засідання Бенрот Ю.А., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія Нафтогаз України" до Комунального підприємства Вишнівськтеплоенерго Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області про стягнення 368 930,08грн, за участю представників від:

позивача Бернацька О.В. (довіреність №14-337 від 22.12.2020);

відповідача не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (далі НАК Нафтогаз України) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства Вишнівськтеплоенерго Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області (далі КП «Вишнівськтеплоенерго») про стягнення 368 930,09грн, з яких: 195086,12грн пеня за період з 26.11.2019 по 17.04.2020; 128 936,96грн - 3% річні, нараховані за період з 26.11.2019 по 30.11.2020; 44 907,00грн - втрати від інфляції, нараховані за період з 01.04.2020 по 30.11.2020.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором №5245/1920-ТЕ-17 від 30.09.2019 в частині своєчасного проведення розрахунку за поставлений природний газ, переданий у період з жовтня 2019 року по вересень 2020 року (а.с.1-9).

Ухвалою від 09.04.2021 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 16:10 28.04.2021, встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позов з додатками (а.с.95-96).

Копія вказаної ухвали суду отримана позивачем 16.04.2021, а відповідачем 20.04.2021, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень №№667, 799 (а.с.98-99).

28.04.2021 на електронну пошту суду від відповідача надійшло клопотання про перенесення розгляду справи (а.с.101-102), яке не підписано електронним цифровим підписом, про те таке клопотання у подальшому надійшло до суду у паперовому вигляді (а.с101-102, 112-113).

28.04.2021 судом постановлено ухвалу, що занесена до протоколу засідання, якою:

- встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив з додатками, а відповідачу для подання заперечень;

- підготовче засідання відкладено на 14:30 26.05.2021 (а.с.107-108).

11.05.2021 від відповідача, у строк встановлений судом (здано для відправлення відділенню зв`язку 05.05.2021), надійшов відзив на позов (а.с.119-125), у якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Відхиляючи заявлені вимоги, відповідач вказує, що зобов`язання з оплати поставленого позивачем природного газу виконано, однак з порушенням строків, встановлених договором, оскільки:

- кінцеві споживачі (населення міста) несвоєчасно оплачувало спожиті ними послуг з постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, опалення;

- він не впливає на своєчасність розрахунків, які здійснюються з поточних рахунків із спеціальним режимом використання та розподіляються відповідно до встановленого механізму без участі позивача;

- не має інших джерел надходження коштів, окрім основного виду діяльності (постачання теплової енергії споживачам).

12.05.2021 від позивача, у встановлений судом строк, на електронну пошту суду з накладенням електронного цифрового підпису, надійшла відповідь на відзив (а.с.137-140) У відповіді на відзив позивач вказує, що нормативні акти, які запроваджують певний механізм розподілу коштів не змінюють строків розрахунків, не позбавляють відповідача можливості впливати на їх своєчасність та не виключають відповідальності за неналежне виконання зобов`язань з оплати.

26.05.2021 судом постановлено ухвалу, що занесена до протоколу, якою оголошено перерву у підготовчому засіданні до 10:00 04.06.2021 (а.с.152-154).

04.06.2021 судом постановлено ухвалу, що занесена до протоколу, якою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15:15 30.06.2021 (а.с.156-157).

04.06.2021, після проведення судового засідання від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру пені, у якому відповідач, посилаючись на скрутне фінансове становище, наявність заборгованості споживачів за енергоносії перед ним, просить зменшити розмір заявленої до стягнення пені на 50% (а.с.161-163).

14.06.2021 від позивача надішли заперечення щодо клопотання про зменшення пені (а.с.167-171), у якому позивач вказує, що виконання зобов`язань за укладеним сторонами договором не ставиться у залежність від виконання зобов`язань перед відповідачем іншими особами. При цьому, у випадку не виконання такими особами зобов`язань перед відповідачем, як вказує позивач, відповідач не позбавлений права вимагати стягнення боргу, збитків з таких осіб. Також, позивач зазначає, що, здійснюючи підприємницьку діяльність, відповідач самостійно несе ризики як щодо дотримання норм чинного законодавства, так і належного виконання взятих на себе зобов`язань, відповідальність за допущені у своїй діяльності правопорушення.

В судове засідання 30.06.2021 відповідач не з`явився та про причини неявки суд не повідомив. Про день час і місце засідання суду відповідач повідомлений шляхом направлення копії ухвали від 04.06.2021, отримання якої підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №726 (а.с.179).

В судовому засідання представник позивача заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити повністю.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані у справі докази, судом встановлено наступне.

30.09.2019 між НАК Нафтогаз України (постачальник) та КП Вишнівськтеплоенерго укладено договір постачання природного газу №5245/1920-ТЕ-17 (а.с.12-21, далі - договір).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

За умовами договору позивач (постачальник) взяв на себе зобов`язання поставити споживачеві природний газ, а відповідач (споживач) прийняти його та оплатити на умовах вказаного договору (п. 1.1 договору).

Згідно п. 1.2 договору газ, що постачається за цим договором, використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

В силу п. 2.1 договору позивач передає відповідачу з жовтня 2019 року по квітнень 2020 року природний газ у кількості 11 600 тис.куб.м.

Відповідно до п. 3.1 вказаного договору право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Як визначено п. 4.2 договору, ціна за 1000куб.м газу визначається сторонами шляхом укладення додаткової угоди на підставі прейскуранту.

Згідно п. 4.4 договору загальна вартість вказаного договору дорівнює вартості фактично використаного за вказаним договором природного газу з урахуванням вартості послуг його транспортування.

Відповідно до п. 5.1 договору остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

У договорі визначено, що він набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині постачання природного газу до 30.04.2020 (включно), а в частині розрахунків - до їх повного здійснення (розділ 11 договору).

До вказаного договору сторонами вносились зміни додатковими угодами №№1-12 (а.с.23-35).

Так, додатковою угодою №1 від 31.10.2019 сторонами погоджено, що ціна за 1000 куб.м природного газу з 01.10.2019 по 31.10.2019 з ПДВ та послугами транспортування становить 5 315,9405грн (а.с.23).

Додатковою угодою №2 від 12.11.2019 сторонами погоджено, що ціна за 1000 куб.м природного газу з 01.11.2019 по 30.11.1019 з ПДВ та послугами транспортування становить 6067,43грн (а.с.24).

Додатковою угодою №3 від 09.12.2019 сторонами погоджено, що ціна за 1000 куб.м природного газу з 01.12.2019 по 31.12.2019 з ПДВ та послугами транспортування становить 5320,663грн (а.с.25).

Додатковою угодою №4 від 08.01.2020 сторонами: погоджено, що ціна за 1000 куб.м природного газу з 01.01.2020 по 31.01.2020 з ПДВ та послугами транспортування становить 6788,63грн (а.с.26).

Додатковою угодою №5 від 28.01.2020 сторонами визначено, що ціна за 1000 куб.м. природного газу з 01.01.2020 по 31.01.2020 з ПДВ та послугами транспортування становить 5728,99грн (а.с.27).

Додатковою угодою №6 від 24.02.2020 сторони домовились про те, що ціна за 1000куб.м природного газу з 01.02.2020 по 29.02.2020 з ПДВ та послугами транспортування становить 4 886,59грн (а.с.28).

Додатковою угодою №7 від 23.03.2020 сторонами визначено, що ціна за 1000 куб.м природного газу з 01.03.2020 по 31.03.2020 з ПДВ та послугами транспортування становить 4224,19грн (а.с.29).

Додатковою угодою №8 від 30.04.2020 сторонами погоджено про збільшення періоду постачання природного газу, а саме визначено, що постачальник передає споживачу у травні вересні 2020 року замовлений обсяг (об`єм) природного газу у кількості 2 400 тис. куб. м, а також визначено, що ціна за 1000 куб.м природного газу з 01.04.2020 по 30.04.2020 з ПДВ та послугами транспортування становить 3 625,39грн та продовжено строк дії договору в частині постачання природного газу до 30.09.2020 (а.с.30-31).

Додатковою угодою №9 від 22.05.2020 сторонами визначено, що ціна за 1000 куб.м природного газу з 01.05.2020 по 31.05.2020 з ПДВ та послугами транспортування становить 2879,85рн (а.с.32).

Додатковою угодою №10 від 22.06.2020 сторонами визначено, що ціна за 1000 куб.м природного газу з 01.06.2020 по 30.06.2020 з ПДВ та послугами транспортування становить 2719,73грн (а.с.33).

Додатковою угодою №11 від 22.07.2020 сторонами визначено, що ціна за 1000 куб.м природного газу з 01.07.2020 по 31.07.2020 з ПДВ та послугами транспортування становить 2906,03грн (а.с.34).

Як встановлено судом під час розгляду справи, позивач у період з жовтня 2019 року по вересень 2020 року поставив, а відповідач - прийняв природний газ на суму 45 487 283,22грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу (а.с.46-57).

Станом на момент звернення позивача до суду з даним позовом заборгованість відповідача з оплати поставленого природного газу відсутня, що не заперечується сторонами та підтверджується доказами, долученими до матеріалів справи: виписками з рахунку (а.с.68); листом відповідача про перенесення переплати за договором (а.с.58); даними бухгалтерського обліку позивача (а.с.59-60, 61-67).

Предметом спору у даній справі є застосування до відповідача відповідальності, встановленої договором, а також чинним законодавством за порушення зобов`язання.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не завжди вчасно виконував зобов`язання за договором, у зв`язку з чим позивач заявляє вимоги про стягнення з відповідача 128 936,96грн - 3% річних, нараховані за період з 26.11.2019 по 30.11.2020; 44907грн - втрат від інфляції, нарахованих за період з 01.04.2020 по 30.11.2020.

В силу ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням прострочення виконання зобов`язання з оплати газу, переданого у період з жовтня 2019 року по вересень 2020 року, є обґрунтованими вимоги позивача про стягнення процентів та втрат від інфляції, нарахованих відповідно до ст.625 ЦК України.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та втрат від інфляції, суд погоджується з тим, що такі розрахунки виконані позивачем арифметично вірно, а відтак вимоги позивача про стягнення з відповідача 128 936,96грн - 3% річних, 44 907грн втрат від інфляції суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 195 086,12грн, яка нарахована за період з 26.11.2019 по 17.04.2020.

В силу ч. ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання; одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

В силу чч. 2, 3 вказаної статті штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як визначено ст. 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Аналогічне обмеження щодо розміру пені встановлено також ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

Договором визначено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно п. 5.1 договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 17,8% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п.7.2 договору).

Таким чином, зважаючи на порушення строку виконання зобов`язань, позивач набув права вимагати від відповідача сплати пені у встановленому договором розмірі.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд зазначає, що позивачем правильно розраховано розмір пені за відповідний період, отже, вимоги позивача про стягнення пені є обґрунтованими.

Між тим, суд вважає за можливе зменшити розмір нарахованої пені на 50% з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Як визначено ч 2 відповідної норми, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до чч.2, 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зменшуючи розмір пені, суд враховує те, що газ, який постачається за договором, використовується відповідачем для виробництва теплової енергії, яка за умовами договору споживається населенням, що не завжди вчасно розраховуються за спожиту теплову енергію, опалення та гарячу воду, що підтверджується довідкою відповідача про заборгованість таких споживачів за період з 01.10.2019 по 26.03.2021 (а.с.127). При цьому, встановлений законодавством алгоритм розрахунків передбачає автоматичне перерахування коштів за природний газ з відкритого спеціального рахунку відповідача на корись позивача і відповідач фактично не може притримувати отримані від споживачів кошти.

Також, судом враховано, що відповідачем вживаються заходи щодо отримання боргу від споживачів послуг теплопостачання, опалення та гарячої води (а.с.128-130).

Крім того, обставиною, яка має значення, є те, що: у даній справі повністю задоволені обґрунтовані вимоги позивача про стягнення втрат від інфляції та процентів, які компенсують позивачу негативні наслідки від знецінення грошових коштів, які могли бути спричинені порушенням відповідачем зобов`язань з оплати; оплата позивачем здійснювалась не завжди з пропущенням встановленого строку - частково платежі здійснювались відповідачем до закінчення строку для виконання зобов`язання з оплати (у січні 2020 року, лютому 2020 року частина оплати за відповідний місяць внесена відповідачем до закінчення такого строку).

В свою чергу, позивачем у даній справі не доведено, що порушення виконання відповідних зобов`язань саме відповідачем призвели до певних збитків позивача, розмір яких більший або дорівнює розміру нарахованої пені.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 97543,06грн пені, а у задоволенні вимог про стягнення 97 543,06грн пені суд відмовляє.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, витрати на оплату позову судовим збором, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню йому за рахунок відповідача, не враховуючи зменшення розміру пені (зважаючи на те, що відповідні вимоги обґрунтовані, однак, суд зменшив розмір пені, яка підлягає стягненню), а саме у розмірі 5533,95грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, ст.ст. 232-233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства Вишнівськтеплоенерго Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області (ідентифікаційний код 19417197; 08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Київська, буд. 11) на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (ідентифікаційний код 20077720; 01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6) 128 936,96грн 3% річних, 44 907,00грн втрат від інфляції, 97 543,06грн пені, а також 5533,95грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. В частині стягнення 97 543,06грн пені у задоволені позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст.257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 12.07.2021.

Суддя А.Р. Ейвазова