УХВАЛА

м. Київ

19.07.2021Справа № 910/11351/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ СТОУН» про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Троїцького С.Є. № 73 від 16.01.2016,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙ СТОУН» звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про заміну боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «ТПК УКРСПЛАВ» у виконавчому написі № № 73 від 16.01.2016, посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Троїцьким С.Є., про звернення стягнення на комплектуюче обладнання лінії для первинної обробки табаку, а саме 110 одиниць договірною вартістю 4 833 039, 00 доларів США, що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Мірошніченко, 1, що належать на праві власності ТОВ «ТПК УКРСПЛАВ», на Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙ СТОУН».

Розглянувши подану заяву, суд дійшов висновку, що вона подана з порушенням правил юрисдикційної підсудності, а тому підлягає направленню до адміністративного суду.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Частина п`ята статті 15 цього Закону визначає, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною другою статті 74 цього Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до суду.

Однак, законодавець розмежовує порядок оскарження таких рішень дій чи бездіяльності при виконанні судових рішень та при виконанні рішень інших органів (посадових осіб).

Згідно частин першої та другої статті 334 ГПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Норми Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України за аналогією із нормами ГПК України також регламентують порядок заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України, стаття 379 КАС України).

З аналізу положень статті 431 ЦПК України, 373 КАС України та 327 ГПК України витікає, що питання, пов`язані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує суд, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Таким чином, спори, пов`язані із виконанням судових рішень повинні розглядатись в порядку того судочинства, в порядку якого такі рішення ухвалювались.

Однак, у разі оскарження рішень дій чи бездіяльності державного виконавця при виконанні рішень інших органів (зокрема, і виконавчого напису нотаріуса) такий спір має бути вирішений саме адміністративним судом в силу прямих приписів статті 74 Закону № 1404-VIII та статті 287 КАС України.

Тобто, нормами Цивільного процесуального кодексу України та Господарського процесуального кодексу України встановлено судовий контроль за виконанням рішень, ухвалених судами в порядку цивільного та господарського судочинства.

Проте судовий контроль за виконанням рішень інших органів покладено законодавством на адміністративні суди. Аналізуючи в сукупності норми статті 15 Закону № 1404-VIII та статті 379 КАС, беручи до уваги, що питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, це питання повинно вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом України в постанові від 18 листопада 2015 року в справі № 6-2391цс15, а також, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року в справі № 826/7941/17, Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в ухвалі від 23 травня 2018 року в справі № 161/2235/14-а та постанові від 22 липня 2019 року в справі № 822/1659/18.

Згідно з ч. 1 ст. 31 ГПК України, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, така справа передається на розгляд іншому суду.

Таким чином, оскільки заявник просить замінити боржника у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Троїцького С.Є. № 73 від 16.01.2016, заява Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ СТОУН», разом з доданими до неї документами підлягає передачі за юрисдикційною підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Керуючись ст.ст. 31, 234, 232-235, 255, 327, 334 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ СТОУН» про заміну сторони виконавчого провадження передати за юрисдикційною підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва (01051, м. Київ, вул. Петра Болбочана, 8, корп. 1).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, що передбачені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Комарова