ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.07.2021 Справа № 905/1965/19 (910/3015/21)

Господарський суд Донецької області у складі судді Зекунова Е.В., за участю секретаря судового засідання Бутенко П.Є., розглянувши матеріали господарської справи за позовом Комунального підприємства "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до Акціонерного товариства "К.Енерго" про стягнення 52168,48 грн,-

За участю представників сторін:

від позивача в режимі відеоконференції Кір`яков А. С. (за довіреністю);

від відповідача не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до Акціонерного товариства "К.Енерго" про стягнення 52168,48 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору №182/23-17 від 10.05.2017.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 11.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 905/1965/19 (910/3015/21); судове засідання призначено на 08.06.2021 року.

19.05.2021 на електронну пошту Господарського суду Донецької області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останні позовні вимоги визнає частково.

08.06.2021 на електронну пошту Господарського суду Донецької області від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 08.06.2021 відкладено розгляд справи на 06.07.2021 року.

25.06.2021 до канцелярії Господарського суду Донецької області від представника Комунального підприємства "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 25.06.2021 заяву Комунального підприємства "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.

У судове засідання 06.07.2021 з`явився представник позивача в режимі відео конференції. Представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сторони був повідомлений належним чином.

Статтями 42 та 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У пункті 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» роз`яснено, що у випадку нез`явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. З огляду на вищевикладене, господарський суд розглядає справу в порядку ст.ст.80, 178 ГПК України за наявними в ній матеріалами. Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

10.05.2017 між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (далі Відповідач, Замовник) та Комунальним підприємством "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі Позивач, Виконавець) було укладено Договір №182/23-17 (надалі - Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору Виконавець зобов`язується з власних матеріалів надати Замовникові послуги, зазначені в пункті 1.2, а Замовник прийняти і оплатити такі послуги на умовах Договору.

Ціна Договору становить 990 000,00 грн, у тому числі ПДВ 20% - 165 000, 00 грн (п. 2.1. Договору).

Замовник оплачує надані послуги впродовж 30 днів після підписання Сторонами Акта приймання-передавання наданих послуг (п. 3.1. Договору).

Надані послуги оформлюються у вигляді протоколу і видаються представникам Замовника або надсилаються електронними засобами зв`язку Замовнику наступного дня після надання послуг (п. 4.4. Договору).

На обсяг послуг, наданих на поточний місяць Виконавець складає Акт надає Замовнику 20 числа звітного місяця. До акту додаються також копії протоколів (п.4.5.1. Договору).

Замовник протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту одержання Актів за цим Договором, підписує і направляє їх Виконавцеві або мотивовану відмову в прийнятті наданих послуг з переліком необхідних дороблень (п. 4.5.2. Договору).

Датою виконання зобов`язань Виконавцем за цим Договором є дата підписання Замовником Акта (п.4.5.5 Договору).

Цей Договір набирає чинності з дати підписання його Сторонами і діє до 31 грудня 2018 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного завершення (п. 9.1. Договору в редакції Додаткової угоди №1 від 11.12.2017).

Договір підписано представниками сторін та скріплено печатками юридичних осіб.

Відповідно до акту приймання здачі робіт від 23.03.2018 виконавцем було надано замовнику послуги на загальну суму 41888,88 грн.

Вказані послуги згідно акту приймання здачі робіт від 23.03.2018 на суму 41888,88 грн. були надані відповідачу та прийняті останнім без заперечень.

Вищезазначений акт приймання здачі робіт підписано представником сторін та скріплено печатками підприємств без зауважень та заперечень.

Позивач зазначає, що відповідачем не здійснено оплати вартості наданих згідно акту приймання здачі робіт від 23.03.2018.

Вважаючи порушеним своє право Комунальне підприємство "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з Товариства Акціонерного товариства "К.Енерго" заборгованість у розмірі 41888,00 грн, 3% річних у розмірі 3649,00 грн та інфляційних втрат 6630,60 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що заявлені позовні вимоги визнає в розмірі основного боргу 41888,88 грн. В частині позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, відповідач заперечує, оскільки позивач не надав доказів звернення з вимогою до АТ "К.Енерго" про сплату заборгованості.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Цивільного та Господарського кодексів України, а також умовами Договору №182/23-17 від 10.05.2017 року.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

У відповідності до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 905 Цивільного кодексу України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір №182/23-17 від 10.05.2017 про надання послуг.

За змістом статті ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Таким чином, з матеріалів справи судом встановлено, що позивач фактично надавав відповідачу послуги, відповідно до укладеного між сторонами Договору №182/23-17 від 10.05.2017, що підтверджується підписаним сторонами, проте не оплаченим актом приймання здачі робіт від 23.03.2018.

Водночас, матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами підписання акту приймання здачі робіт від 23.03.2018 на суму 41888,88 грн. Відзивом на позовну заяву відповідач підтвердив факт отримання вказаних послуг у повному обсязі та без недоліків.

Враховуючи надані суду докази суд дійшов висновку про порушення умов укладеного між сторонами договору з боку відповідача в частині проведення оплати за надані послуги.

Проте, з прохально частини позовної заяви вбачається, що позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 41888,00 грн, враховуючи, що суд обмежений обсягом вимог позивача та не може їх змінити на власний розсуд чи спонукати до їх уточнення, позовні вимоги у вказаній частині підлягають задоволенню на визначену позивачем суму, а саме 41888,00 грн.

Крім того, Позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано та пред`явлено до стягнення 3% річних з 23.03.2018 по 15.02.2021 у розмірі 3649,00 грн та інфляційні втрати з квітня 2018 по лютий 2021 у розмірі 6630,60 грн.

Виходячи з вимог частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач частині позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат заперечує, оскільки позивач не надав доказів звернення з вимогою до АТ "К.Енерго" про сплату заборгованості.

Суд з доводами відповідача не погоджується, оскільки відповідно до п. 3.1. Договору Замовник оплачує надані послуги впродовж 30 днів після підписання Сторонами Акта приймання-передавання наданих послуг.

Судом встановлено, що акт приймання здачі робіт від 23.03.2018 підписано представником сторін та скріплено печатками підприємств без зауважень та заперечень.

Отже, зобов`язання щодо сплати грошових коштів відповідачем повинні були виконані впродовж 30 днів після підписання Сторонами Акта приймання-передавання наданих послуг, а саме до 22.04.2018.

Крім того, ухвалою Господарського суду Донецької області від 18.11.2019 у справі № 905/1965/19 відкрито провадження у справі про банкрутство Акціонерного товариства "К.Енерго"; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до п. 3 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Дія мораторію припиняється з дня закриття провадження у справі про банкрутство (п. 8 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства).

Суд зазначає, що з моменту введення мораторію боржник не може виконувати грошові зобов`язання та зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), що виникли до введення мораторію, так і заходи, спрямовані на забезпечення їх виконання (відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду по справі №922/4134/15 від 04.09.2018).

Відповідно не підлягають задоволенню вимоги про стягнення сум інфляційних витрат та 3% річних, нарахованих після порушення провадження у справі про банкрутство, оскільки станом на момент подання позову про стягнення вказаних сум діяв мораторій на задоволення вимог кредиторів, протягом дії якого, в силу статті п. 3 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства, не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання та три проценти річних від простроченої суми (відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду по справі №911/3719/16 від 26.02.2019).

Постановою Господарського суду Донецької області від 24.09.2020 визнано банкрутом боржника - Акціонерне товариство "К.Енерго", відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців, призначено ліквідатором боржника - Акціонерного товариства "К.Енерго" арбітражного керуючого Паркулаба Володимира Григоровича.

Статтею 59 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що з дня ухвали господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута.

Тобто, у зв`язку з визнанням боржника банкрутом у такої особи виникає особливий правовий статус, який є значно відмінний від статусу боржника і з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у останнього не можуть виникати нові зобов`язання зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).

Суд зазначає, що в ліквідаційній процедурі нові зобов`язання у банкрута в особі його органу управління - ліквідатора (ліквідаційної комісії) можуть виникати виключно у випадках, прямо передбачених у цьому Законі і порядок їх виконання визначений спеціальними нормами Кодексу України з процедур банкрутства . Такими випадками є зобов`язання з оплати витрат, пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури (відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду по справі №911/3883/16 від 08.10.2019).

З моменту визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури у позивача в силу положень ст. 59 Кодексу України з процедур банкрутства не було права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат (відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду по справі №910/12680/18 від 12.09.2019).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем нараховано 3% відсотка річних (за період з 23.03.2018 по 15.02.2021) та інфляційні витрати (за період з квітня 2018 по лютий 2021) після порушення провадження у справі про банкрутство АТ "К.Енерго" та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів (після 17.11.2019) та після винесення постанови про визнання боржника банкрутом (після 24.09.2020).

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення сум 3% річних, нарахованих за період з 18.11.2019 по 15.02.2021, та інфляційних витрат, нарахованих за період з листопада 2019 по лютий 2021 задоволенню не підлягають.

Здійснивши розрахунок 3% річних за період з 23.04.2018 по 17.11.2019, господарський суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення 3% річних підлягають частковому задоволенню, а саме на суму 2082,97 грн.

Щодо нарахування інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено розрахунок індексу інфляції в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - «дефляція», то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п.3.2 п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

При зменшенні суми боргу внаслідок часткового виконання зобов`язання боржником, сума погашення має відніматися не від суми основного боргу, який існував на початок розрахункового місяця, а від суми основного боргу, помноженої на індекс інфляції у цьому місяці (фактичної вартості грошей на кінець розрахункового місяця з урахуванням інфляційних процесів). А подальший розрахунок інфляційних збитків здійснюється з урахуванням саме проіндексованого залишку основного боргу за попередній місяць у тій же послідовності (шляхом перемножування на індекс інфляції за наступний місяць та віднімання конкретної суми погашення боргу у новому розрахунковому місяці).

Наведені висновки узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 24.04.2019 у справі №910/5625/18, від 13.02.2019 у справі №924/312/18, 26.06.2020 у справі № 905/21/19, від 24.09.2020 у справі №915/2095/19.

Крім того, відповідно до роз`яснення Верховного Суду викладеного в постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19, сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Зробивши розрахунок інфляційних втрат за період з квітня 2018 по листопад 2019, господарський суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню, а саме на суму 4416,26 грн.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши умови договору, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам на які посилається позивач та відповідач, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 91, 129, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги Комунального підприємства "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до Акціонерного товариства "К.Енерго" про стягнення 52168,48 грн - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства К.Енерго (85612, Донецька область, Мар`їнський район, м.Курахове, вул.Енергетиків, буд.34, ) на користь Комунального підприємства "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 31, корп. 2, ) заборгованість у розмірі 41888,00 грн, 3% річних у розмірі 2082,97 грн, інфляційні втрати 4416,26 грн та судовий збір у розмірі 2105,47 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 06 липня 2021 року.

Повний текст рішення складено та підписано 12.07.2021 року.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ у встановленому порядку.

Рішення Господарського суду Донецької області набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.В. Зекунов