ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2021 року
м. Черкаси справа № 925/1672/20 Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Довганя К.І., з секретарем судового засідання Дяченко Т.В. за участю представників: позивача Куниця В.Ю. за довіреністю, відповідача не з`явився, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до Товариства з обмеженою відповідальністю Ниви Черкащини про стягнення 172695,00 грн.,
ВСТАНОВИВ:
Заявлено позов про стягнення 172695,00 грн. за несвоєчасне виконання зобов`язань по договору №30/ВЗЗ-2020 від 28.05.2020 з яких: 89325,00 грн. пеня та 83370,00 грн. штраф.
В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що відповідачем по договору №30/ВЗЗ-2020 від 28.05.2020 допущено порушення строків поставки Товару на загальну суму 172 695 грн.Відповідно до умов пункту 6.1. розділу 6 Договору Позивач подав Відповідачу заявку від 19.06.2020 № 78/5/7-1164 про необхідність поставки Товару у кількості 10 000 кг та вартістю 1 191000грн на склад Позивача за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8-А, у строк не пізніше 30.06.2020, яку 23.06.2020 отримала представник Відповідача на підставі довіреності від 12.06.2020 Голуженко Л.В. під підпис, зроблений власноруч.
За твердженням позивача Товар, який відповідав би умовам розділу 2 Договору «ЯКІСТЬ ТОВАРУ», а також супроводжувався всіма необхідними документами, які визначені пунктом 6.4. розділу 6 Договору «ПОСТАВКА ТОВАРУ» так і не був поставлений Відповідачем.
У зв`язку з суттєвим порушенням Відповідачем строків поставки Товару, який відповідав би умовам розділу 2 Договору «ЯКІСТЬ ТОВАРУ», а також супроводжувався всіма необхідними документами, які визначені пунктом 6.4. розділу 6 Договору «ПОСТАВКА ТОВАРУ», Позивач на підставі підпункту 7.2.1 пункту 7.2. розділу 7 Договору «ПРАВА ТА ОБОВ`ЯЗКИ СТОРІН» та пункту 8.3. розділу 8 Договору «ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ СТОРІН» в односторонньому порядку відмовився від Договору у повному обсязі з 14.09.2020, про що повідомив Відповідача письмовим повідомленням від 04.09.2020 № 78/6-1945, яке надіслав засобами поштового зв`язку цінним листом з описом вкладення.
Намагаючись врегулювати господарський спір в досудовому порядку, 22.09.2020 поштовим відправленням у виді цінного листа з описом вкладення (штрихкодовий ідентифікатор № 770) Позивач пред`явив Відповідачу претензію від 16.09.2020 № 78/6-2042 про сплату пені та штрафу за порушення строків поставки Товару з 01.07.2020 по 13.09.2020 (75 днів) 0,1 % вартості Товару в сумі 1 191 000 гри = 1 191 грн х 75 днів розмір пені становить 89 325 грн та за прострочення поставки Товару понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вартості непоставленого товару в сумі 1191000 грн., що становить 83 370 грн., вимоги якої не задоволені.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву у якому він заперечив порушення строків поставки Товару, та зазначив, що на виконання договору №30/ВЗЗ-2020 від 28.05.2020 на підставі видаткової накладної № 2744 від 03.07.2020, 06.07.2020, 20.07.2020, 21.07.2020,23.07.2020,24.07.2020, 26.07.2020, 03.08.2020,18.08.2020 та 19.08.2020 здійснювались поставки Товару, однак через неправомірні дії позивача Товар не прийнято, що підтверджується рішенням Господарського суду Черкаської області від 22.02.2021 по справі № 925/1358/20. А тому відповідач просив у задоволенні позову відмовити.
Справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні.
У судовому засіданні 11 березня 2021 року оголошувалася перерва до 10 год. 00 хв. до 23 березня 2021 року.
Ухвалою суду від 12 квітня 2021 року перенесено судове засідання у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному на 12 год. 30 хв. на 29 квітня 2021 року.
Після оголошеної в судовому засіданні перерви представник відповідача в судове засідання 29 квітня 2021 року не з`явився.
30 березня 2021 року від представника відповідача на адресу суду надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.
10 червня 2021 року від представника позивача надійшло клопотання про приєднання до матерів справи копії постанови Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2021 по справі № 925/1358/20.
Суд, дослідивши наявні у справі докази, встановив наступне.
З матеріалів справи вбачається, що за результатами електронних закупівель 28 травня 2020 року між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України та ТОВ "Ниви Черкащини" укладено Договір № 30/В33-2020, за умовами якого відповідач повинен поставити позивачу рибні консерви та інші рибні страви і пресерви за кодом CRV за ДК 021:2015-15240000-2 (консерви рибні "Шпроти в олії" в кількості 10 000 кг (розділ 1).
Ціна договору складає 1 191 000,00 грн. з ПДВ.
Істотними умовами Договору є умови про якість товару та упаковки.
Так, п. 2.1. Договору передбачено, що якість товару, що поставляється, повинна відповідати вимогам чинних нормативно-правових актів, ГОСТ 280:2009 (ТУ У 10.2-6:2018) та Технічним описам (додаток № 2 Договору).
Товар за показниками безпечності, придатності та якості повинен відповідати документам та одиниці товару, в т.ч. щодо виробника, які були надані Замовнику-позивачу під проведення процедури закупівлі.
Пакування товару повинне відповідати діючим стандартам, технічним умовам та забезпечувати зберігання споживацьких властивостей під час його транспортування та зберігання.
Маркування товару повинно відповідати вимогам ЗУ "Про інформацію для споживачів щодо харчових продуктів" від 16.12.2018 та ЗУ "Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів" від 23.12.1997.
За умовами п. 6.8. Договору товар, доставлений позивачу з порушенням вимог до маркування або тари або упаковки, чи товар що не відповідає вимогам, встановленим у нормативних документах (ДСТУ, ГОСТ, ГСТУ, СОУ, ТУ) вважається не поставленим, про що складається акт з фіксацією порушення. Товар має бути замінений відповідачем протягом 3 календарних днів.
У додатку № 2 до Договору сторонами узгоджено технічний опис (технічні вимоги) до товару, що поставляється за договором - Консерви рибні "Шпроти в олії", які повинні відповідати ГОСТ 280:2009. Тара - металева банка № 3. Консерви рибні у споживчій тарі мають бути укладені в ящики з гофрованого картону згідно ДСТУ ГОСТ 9142:2019. Маркування тари повинно бути згідно з чинними нормативно-правовими актами та нормативними документами, а також відповідати Закону України "Про інформацію для споживачів щодо харчових продуктів" від 16.12.2018 та вимогам ГОСТ 280:2009 (ТУУ 10.2.-6:2018). Строк придатності консервів рибних Консерви рибні "Шпроти в олії" на момент переходу права власності від переможця торгів до замовника повинен складати не менше ніж 20 місяців до кінцевого терміну придатності.
Також 28.05.2020 між сторонами по справі було підписано специфікацію до договору від 28.05.2020, в якій погоджено поставку товару рибні консерви та інші рибні страви і пресерви - за кодом CPV за ДК 021:2015-15240000-2 (Консерви рибні "Шпроти в олії") в кількості 10 000 кг на загальну суму 1 191 000,00 грн за адресою: Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, 04080, м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8-А.
Пунктом 6.1. розділу 6 Договору сторони узгодили між собою, що дата та місце поставки Товару зазначається у письмовій заявці. Строк поставки товару за цим Договором складає 14 (чотирнадцять) календарних днів з моменту отримання Учасником письмової заявки Замовником, але не пізніше дати вказаної в ній. Не пізніше 7 (сьомого) числа кожного місяця Відповідач (представник Відповідача) прибуває до Позивача для отримання письмової заявки.
Заявка вручається під особистий підпис Відповідачу (представнику Відповідача) або у разі не прибуття вищезазначених осіб, надсилається Відповідачу рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладення, направленим на адресу Відповідача, зазначену в розділі 14 Договору.
У заявці зазначається найменування Товару, місце поставки Товару, кількість Товару та інша необхідна інформація для поставки Товару. У випадку корегування інформації яка зазначена у заявці. Позивач має право здійснити таке корегування засобами зв`язку, з обов`язковим письмовим підтвердженням в подальшому. В разі відсутності письмового підтвердження таке корегування вважається не дійсним.
Пунктом 8.1. розділу 8 Договору сторони узгодили між собою, що за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків за Договором сторони несуть відповідальність передбачену відповідно до Цивільного та Господарського кодексів України, а також інших чинних нормативно-правових актів України та цим Договором.
Пунктом 8.3. розділу 8 Договору сторони узгодили між собою, що за порушення строку поставки Товару, зазначеного у заявці Позивача, Відповідач сплачує йому пеню у розмірі 0,1 % вартості Товару, з якого допущено прострочення виконання зобов`язання за кожний день прострочення. За прострочення понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вартості непоставленого Товару. У випадку порушення строку поставки Товару Позивач має право відмовитись від цього Договору у повному обсязі або частково.
Згідно заявки від 19.06.2020 відповідач повинен був поставити позивачеві Консерви рибні "Шпроти в олії" в кількості 10 000 кг, дата поставки 30.06.2020, місце постачання - м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8-А. Заявка отримана відповідачем нарочно 23.06.2020.
Сторонами не заперечується, що на виконання умов Договору та заявки позивача від 19.06.2020 про поставку Консерв рибних "Шпроти в олії" на склад позивача в м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8А на підставі видаткової накладної № 2744 від 03.07.2020, 06.07.2020, 20.07.2020, 21.07.2020, 23.07.2020, 24.07.2020, 26.07.2020, 03.08.2020, 18.08.2020 та 19.08.2020поставив 9 999,84 кг консервів вартістю 1 190 980,94 грн.
Жодна із поставлених партій Товару позивачем прийнята не була, що підтверджується актами про порушення умов договору складених позивачем, зокрема від 03.07.2020 № 57, від 06.07.2020 № 59, від 20.07.2020 № 81від 23.07.2020 № 87, від 24.07.2020 № 89 від 29.07.2020 № 96, від 03.08.2020 № 99, від 18.08.2020 № 119, від 19.08.2020 № 122.
У відповідності до положень ч.4.ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Рішенням у справі № 925/1358/18 від 22.02.2021 установлено, що з підстав порушення умов Договору, 04.09.2020 позивач направив відповідачу повідомлення № 78/6-1945 про розірвання договору № 30ВЗЗ-2020 від 28.05.2020 в односторонньому порядку з 14.09.2020.
За доводами представників обох сторін договірні стосунки між ними припинені з цієї дати.
Позивачем не доведено належними і допустимими доказами порушення відповідачем умов укладеного сторонами Договору№ 30/ВЗЗ-2020 від 28.05.2020 щодо поставки товару на підставі видаткової накладної № 2744 від 06.07.2020 та від 03.08.2020; не виконав положення договору щодо обов`язкового здійснення контрольних заходів та оформлення зразків товару, до якого позивач висуває претензії;не довів своє право на стягнення подвійного штрафу за непоставку та незаміну товару; не довів власне порушене право як таке, відсутністю певного маркування на транспортній упаковці товару при відсутності претензій до споживчих якостей товару.
Виходячи з викладеного, вимоги позивача щодо стягнення штрафу за поставку товару, зокрема, з порушенням вимог маркування і пакування на підставі договору№ 30/ВЗЗ-2020 від 28.05.2020 задоволенню не підлягають.
Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
Статтею 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст.610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник уважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, установлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК).
Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (чч.1, 2 ст.217 ГК). Штрафними санкціями відповідно до ч.1 ст.230 ГК визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити в разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими ГК та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються в господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК (ч.1 ст.199 ГК).
Видами забезпечення виконання зобов`язання, за змістом положень ч.1 ст.546 ЦК, є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток, а ч.2 цієї норми визначено, що договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік забезпечувальних заходів для належного виконання зобов`язання не є вичерпним і сторони, використовуючи принцип свободи договору, передбачений ст.627 ЦК, мають право встановити й інші, крім тих, що передбачені ч.1 ст.546 ЦК, засоби, які забезпечують належне виконання зобов`язання, за умови, що такий вид забезпечення не суперечить закону.
За змістом положень ч.4 ст.231 ГК, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або в кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
У частині 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.
Згідно з частинами першою-третьою статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статей 76-77 Господарського процесуального кодексу Україниналежними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
При цьому, саме позивач повинен довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог та які підтверджують факт порушення/невизнання його права відповідачем.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Наведене відповідає позиції, викладеній, зокрема, у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18.
У даному випадку сторони Договору обумовили, що за невиконання Відповідачем умов Договору щодо прострочення поставки ним сплачується штраф у розмірі 7 (сім) відсотків вартості непоставленого Товару. Також, Відповідач за несвоєчасну поставку Товару, сплачує Позивачу пеню у розмірі 0.1 % від суми непоставленого Товару за кожний день прострочення.
Частиною 1 статті 614 Цивільного кодексу України установлено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Разом з тим, Позивач (покупець) не виконав свого обов`язку щодо прийняття Товару згідно умов Договору, що підтверджується, зокрема, рішенням Господарського суду Черкаської області у справі № 925/1358/18 від 22.02.2021.
Тобто, своїми діями Позивач допустив порушення умов укладеного № 30/ВЗЗ-2020 від 28.05.2020, що у свою чергу і призвело до порушення строків поставки всього запланованого об`єму Товару не з вини Відповідача.
Отже, Позивачем не доведено того факту, що ТОВ «Ниви Черкащини» порушило умови Договору та якимось чином перешкоджало Позивачу отримати Товар у строки обумовлені сторонами у № 30/ВЗЗ-2020 від 28.05.2020.
Щодо тверджень позивача, що кінцевою датою поставки товару на виконання заявки від 19.06.2020 № 78/5/7-1164 про необхідність поставки Товару у кількості 10 000 кг на склад Позивача за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8-Ає 30.06.2020, суд зауважує наступне.
Пунктом 6.1. розділу 6 Договору сторони узгодили між собою, що дата та місце поставки Товару зазначається у письмовій заявці. Строк поставки товару за цим Договором складає 14 (чотирнадцять) календарних днів з моменту отримання Учасником письмової заявки Замовником, але не пізніше дати вказаної в ній. Не пізніше 7 (сьомого) числа кожного місяця Відповідач (представник Відповідача) прибуває до Позивача для отримання письмової заявки.
Відповідно до частини першої статті 637 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 ЦК України. У частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення.
Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів.
Другим рівнем тлумачення (у разі, якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину, а також з чого вони виходили при його виконанні.
Третім рівнем тлумачення (при без результативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніш в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення.
Таким чином, тлумаченню підлягає зміст правочину або його частина за правилами, встановленими статтею 213 ЦК України.
Аналіз змісту пункту 6.1 договору№ 30/ВЗЗ-2020 від 28.05.2020 свідчить, що правила встановленні статтею 213 ЦК України не дозволяють визначити зміст відповідної умови договору щодо строку поставки товару.
Оскільки ці правила не дають можливості визначити справжній зміст відповідної умови договору № 30/ВЗЗ-2020 від 28.05.2020 щодо строку постаки товару, тому потрібно застосовувати тлумачення contraproferentem.
Contraproferentem (лат. verbachartarumfortiusaccipiunturcontraproferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгоджені" (noindividuallynegotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї зі сторін" (underthediminantsinfluenceoftheparty).
Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).
При визначеністроків поставки товару, слід зробити висновок, що пункт 6.1 договору № 30/ВЗЗ-2020 від 28.05.2020 який передбачає, що дата та місце поставки Товару зазначається у письмовій заявці. Строк поставки товару за цим Договором складає 14 (чотирнадцять) календарних днів з моменту отримання Учасником письмової заявки Замовником,але не пізніше дати вказаної в ній, слід розуміти таким чином, що випадку строк поставки товару за цим Договором складає 14 (чотирнадцять) календарних днів з моменту отримання Учасником письмової заявки Замовником, а у разі якщо строк поставки товару визначений у заявці перевищує 14 денний строк, то застосуванню підлягає умова щодо поставки товару у строк визначений у такій заявці.
Заявка позивача від 19.06.2020 про поставку консервів рибних "Шпроти в олії" на склад позивача м. Київ вул. Нижньоюрківська, 8А отримана відповідачем 23.06.2020.
Таким чином, ураховуючи положення пункту 6.1. договору, кінцевою датою поставки товару є 07.07.2020, відповідно здійснюючи поставку консервів рибних "Шпроти в олії" на підставі видаткової накладної № 2744 від 06.07.2020, відповідачем не допущено порушення строку поставки товару.
З огляду на вищевикладені обставини справи і приписи законодавства суд приходить до переконання, що позов задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, ст.ст.233, 236-241 ГПК України суд, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 20.07.2021.

Суддя К.І. Довгань