ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2021 р. Справа№ 910/19294/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Алданової С.О.

Зубець Л.П.

при секретарі Гуцал О.В.

за участю представників зазначених в протоколі від 30.06.2021р.

розглянувши у відкритому судовому

засіданні апеляційну

скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція"

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2021 року

у справі № 910/19294/20 (суддя Ярмак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-

виробниче ідприємство "Ексіммаш"

до Державного підприємства "Національна атомна

енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція"

про стягнення 1 678 955,19 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Ексіммаш" звернулось із позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 1 653 588,00 грн основного боргу - заборгованості по договору на постачання товару № 53-123-01-20-06194 від 13.03.2020, 8407,32 грн 3% річних, 16959,87 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором в частині оплати товару.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.03.2021 року у справі №910/19294/20 позов задоволено повністю. Стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно - Українська атомна електрична станція" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково - виробниче підприємство "Ексіммаш" 1 653 588 (один мільйон шістсот п`ятдесят три тисячі п`ятсот вісімдесят вісім) грн. 00 коп. основного боргу, 8407(вісім тисяч чотириста сім) грн. 32 коп. 3% річних, 16 959 (шістнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн. 87 коп. інфляційних втрат, 25 184 (двадцять п`ять тисяч сто вісімдесят чотири) грн. 34 коп. судового збору. Видано наказ після набрання рішенням законної сили.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить частково скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2021 року у справі №910/19294/20 та ухвалити нове рішення в частині призначення до стягнення 3 % річних, яким зменшити суму стягнення до 7 198,97 грн.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2021 апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Мартюк А.І., судді Алданова С.О., Зубець Л.П.

13.05.2021 року через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшло клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, в якому Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2021 року у справі №910/19294/20.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2021 року задоволено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2021 року у справі №910/19294/20 та поновлено Державному підприємству "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" зазначений строк. Відкрито апеляційне провадження та розгляд справи призначено на 23.06.2021 року. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2021 року у справі №910/19294/20.

02.06.2021 року через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2021 року клопотання представника Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено. Судове засідання по справі №910/19294/20 в режимі відеоконференції призначено на 23.06.2021 року.

08.06.2021 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи та заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, в якій останній просить провести судове засідання в режимі відео конференції поза межами приміщення суду з використання власних технічних засобів.

10.06.2021 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм чинного законодавства, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2021 року у справі №910/19294/20 без змін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2021 року клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Ексіммаш" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено. Судове засідання по справі №910/19294/20 в режимі відеоконференції відбудеться 23.06.2021 р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2021 року оголошено перерву у судовому засіданні до 30.06.2021 р.

Представник відповідача у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2021 року у справі №910/19294/20 скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Представники позивача у поясненнях, наданих у судовому засіданні, проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін як таке, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 13 березня 2020 року між позивачем та відповідачем був укладений договір на постачання товару № 53-123-01-20-06194, за умовами якого позивач (постачальник) зобов`язався передати, а відповідач (покупець) прийняти і сплатити товар - частини електродвигунів, генераторів і трансформаторів (запасні частини до електродвигунів), у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у специфікації № 1 (додаток до договору), яка є невід`ємною частиною цього договору. Рік виготовлення товару - не раніше 2019 року.

29 травня 2020 року сторони уклали додаткову угоду № 1/53-123-01-20-06194 до договору на постачання товару № 53-123-01-20-06194, якою внесли зміни до специфікації № 1 та зменшили суму договору.

Згідно умов додаткової угоди загальна вартість договору складає всього з ПДВ 1 653 588,00 грн.

За даним договором оплата відбувається протягом 45 робочих днів після постачання ТМЦ згідно специфікації № 1 та виконання постачальником умов пунктів 3.2, 5.1 цього договору. Пеня за несвоєчасну оплату не нараховується (пункт 2.2.договору)

Відповідно до пункту 3.1 договору постачання здійснюється на протязі 150 днів з дати публікації договору в системі ProZorro, але не пізніше 30.09.2020 року.

З товаром постачальник надає покупцю видаткову накладну (у трьох примірниках) з відображенням коду товару згідно з УКТ ЗЕД по-позиційно; податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, з відображенням коду товару згідно з УКТ ЗЕД по-позиційно, електронного підпису уповноваженої платником особи , і зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), шляхом направлення її на електронну адресу покупця протягом терміну, протягом терміну, визначеного чинною редакцією ПКУ. Разом з податковою накладною постачальник надає покупцю електронну квитанцію про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН, документи, підтверджуючі якість продукції; сертифікат держави походження товару (пункт 3.2 договору).

Датою постачання є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою у накладній на відвантаження товару (пункт 3.3 договору).

Приймання товару по кількості та якості здійснюється відповідно до інструкції П-6 "Про порядок приймання продукції по кількості" і П-7 "Про порядок приймання продукції по якості", СОУ НАЕК 038:2017 "Управління закупівлями продукції, Організація Вхідного контролю продукції АЕС" (пункт 5.1 договору).

Всі спори і розбіжності, які можуть виникнути з цього договору або у зв`язку з ним, будуть вирішуватись сторонами у претензійному порядку (п.8.1. договору).

Договір вступає в силу з моменту підпису обома сторонами та скріплення печаткою, та закінчується 31.12.2021. (пункти 12.1,12.2. договору).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов`язання за договором виконав належним чином і в установлений строк, поставив відповідачу товар на загальну суму 1 653 588,00 грн (в т.ч. ПДВ 20%), який прийнятий відповідачем без зауважень.

Факт поставки вказаного товару підтверджується наявними у матеріалах справи копіями видаткової накладної № 361 від 31.07.2010 на суму 1 513 188,00 грн., товарно-транспортної накладної № 478 від 31.07.2020, видаткової накладної № 186 від 15.05.2020 на суму 140 400,00 грн, довіреності № 4/42 від 13.05.2020, виданої відповідачем на ім`я інженера Томко Олександра Володимировича, та експрес - накладної № 3232 від 17.05.2020.

На виконання вимог пункту 8.1. договору, позивач звернувся до відповідача з претензією від 23.10.2020 за № 593 щодо оплати простроченої заборгованості за поставлений товар, яка отримана відповідачем 26.10.2020 та залишена без задоволення.

Всупереч положенням вищенаведеного договору відповідач взятий на себе обов`язок по оплаті поставленого йому товару не виконав, вартість отриманого товар не сплатив, в зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість перед позивачем на загальну суму 1 653 588,00 грн (в т.ч. ПДВ 20%).

За своїм змістом та правовою природою укладений сторонами договір є договором поставки.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України , зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписом статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 1 653 588,00 грн. за неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором №№ 13.03.2020 № 53-123-01-20-06194.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем свого обов`язку щодо оплати позивачу передбаченого укладеним між сторонами договором товару позивач просить суд стягнути 3% річних в розмірі 8 407,32 грн., розрахунок яких здійснений по видатковій накладній № 186 за період з 28.07.2020 по 01.12.2020, по видатковій накладній № 361 за період з 07.10.2020 по 01.12.2020, та 16959,87 грн. інфляційних збитків, відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 2.2. договору оплата за даним договором відбувається на протязі 45 робочих днів після постачання ТМЦ згідно специфікації № 1 та виконання постачальником умов пунктів 3.2, 5.1 цього договору.

Доводи відповідача не спростовують наявності вини останнього в порушенні строку оплати вищезазначеного товару, передбаченого укладеною між сторонами угодою, доказів невиконання постачальником умов пунктів 3.2. та 5.1. договору відповідач не надав.

Згідно пункту 3.3. договору датою постачання є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою у накладній на відвантаження товару

Судом встановлено, прийом продукції по видатковій накладній № 186 від 15.05.2020 відбувся 20.05.2020, по видатковій накладній № 362 від 31.07.2020 - 03.08.2020, що підтверджується відповідними штампами на видаткових накладних групи вхідного контролю складського господарства ВП "Южно - Українська АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом".

Таким чином, позивачем вірно визначений строк оплати відповідно до умов договору, який починається з дати постачання товару, визначеної у пункті 3.3. договору.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 8 407,32 грн та 16959,87 грн. інфляційних збитків.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься й у ч.1 ст. 74 ГПК України.

Отже, за загальним правилом, обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Обов`язок доказування тих або інших обставин справи визначається предметом спору.

Згідно ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд апеляційної інстанції, серед іншого, враховує, що у відповідності до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до п. 58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (Заява № 4909/04) від 10.02.2010 р. у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом з порушенням норм матеріального права, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду у справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція".

Керуючись ст. ст. 129, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2021 року у справі № 910/19294/20 - без змін.

2. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2021 року у справі № 910/19294/20.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція".

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 15.07.2021р.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді С.О. Алданова

Л.П. Зубець