РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.06.2021Справа № 910/17897/20

Господарський суд міста Києва у складі:

судді - Бондаренко - Легких Г. П.,

за участю секретаря - Степов`юк С. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали господарської справи

За позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (01135, м. Київ, просп. Перемоги, 14; ідентифікаційний код: 38727770) в особі Миколаївської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України (54020, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Заводська, 23; ідентифікаційний код: 38728444)

До 1) Антимонопольного комітету України (вул. В. Липківського, буд. 45, м. Київ, 03035, ідентифікаційний код: 00032767)

2) Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65107; ідентифікаційний код 20992104)

3) Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (54001, Миколаївська обл., місто Миколаїв, вул. АДМІРАЛЬСЬКА, будинок 27, корпус 1; ідентифікаційний код 22440366)

За участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів-1, 2, 3: Приватне акціонерне товариство "Судноплавна компанія "Укррічфлот" (04071, м. Київ, вул. Електриків, буд. 8, ідентифікаційний код: 00017733)

Про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного ТВ АМКУ від 03.05.2019 N 6-ріш та рішення АМКУ від 20.08.2020 N 539-р по справі N 2-26.215/60-2017

За участі представників сторін:

Від позивача: Супрун С. В., самопредставництво згідно даних ЄДР (приймає участь за допомогою EASY CON);

Від відповідача-1: Грищенко К. В., самопредставництво згідно даних ЄДР (приймає участь за допомогою EASY CON);

Від відповідача-2: Лещенко Г. В., самопредставництво згідно даних ЄДР (приймає участь за допомогою EASY CON);

Від відповідача - 3: Войтенкова І. О., довіреність від 02.11.2020 (приймає участь за допомогою EASY CON);

Від третьої особи: Денисенко О. М., ордер серія АА №1081337 від 15.02.2021.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України (далі - відповідач - 1; АМК; Комітет) та Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - відповідач - 2) про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення АМКУ від 03.05.2019 N 6-ріш та рішення АМКУ від 20.08.2020 N 539-р по справі N 2-26.215/60-2017.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Миколаївським обласним територіальним відділенням АМК України (далі - Відділення АМК) розглянуто справу про порушення законодавства про захист економічної конкуренції N 2-26.215/60-2017 за заявою Публічного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот" та 03.05.2019 адміністративною колегією Відділення АМК винесено відповідне рішення N 6-ріш.

Не погоджуючись із даним рішенням, позивач звернувся із заявою про перевірку рішення N 6-ріш на підставі ст. 57 Закону України "Про захист економічної конкуренції" до АМК України.

Рішенням АМК України від 20.08.2020 N 539-р постановлено, залишити рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення АМК України від 03.05.2019 N 6-ріш у справі N 2-26.215/60-2017 без змін.

Позивач вважає, що у відповідності до приписів ст. 59, 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" вказані рішення підлягають визнанню недійсними, оскільки при прийнятті вказаних рішень не були доведені обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими, висновки, викладені у рішеннях не відповідають обставинам справи, були порушені та неправильно застосовані норм матеріального і процесуального права.

У зв`язку з викладеним, позивач просить визнати недійсними рішення Миколаївського обласного територіального відділення АМК від 03.05.2019 N 6-ріш "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" та рішення АМК України від 20.08.2020 N 539-р "Про перевірку рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення АМК України від 03.05.2019 N 6-ріш" у справі N 2-26.215/60-2017, також позивач просить судові витрати покласти на відповідача.

23.11.2020 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі N 910/17897/20, розгляд справи ухвалив здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі N 910/17897/20 призначив на 05.01.2020.

08.12.2020 поштою від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, а також заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

09.12.2020 від відповідача-2 надійшло клопотання про роз`єднання позовних вимог.

21.12.2020 поштою від відповідача-1 надійшло клопотання про продовження процесуальних строків, в якому відповідач-1 просить продовжити процесуальний строк для подання відзиву та доказів у справі 910/17897/20.

28.12.2020 Господарський суд міста Києва ухвалою задовольнив клопотання відповідача-1 та продовжив строк для подання відзиву, встановлений ухвалою суду від 23.11.2020 до 05.01.2021.

05.01.2021 до Господарського суду міста Києва надійшли заяви відповідача-2 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

В підготовчому судовому засіданні 05.01.2021 Суд на місці ухвалив відмовити у задоволенні клопотання відповідача-2 про роз`єднання позовних вимог, відкласти підготовче засідання на 16.02.2021, строк підготовчого провадження продовжив на 30 днів.

06.01.2021 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив відповідача-1.

29.01.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь позивача на відзив.

02.02.2021 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання представника Приватного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот" про залучення вказаного товариства до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-1 та відповідача-2.

12.02.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

15.02.2021 до Господарського суду міста Києва надійшло заперечення відповідача-1 на відповідь на відзив.

16.02.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла заява відповідача-2 про проведення засідання за його відсутності.

В судовому засіданні 16.02.2021 суд, порадившись на місці, ухвалив залучити до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів та відкласти судове засідання на 02.03.2021, про що постановив відповідну ухвалу, якою зобов`язав позивача надіслати третій особі копію позовної заяви з додатками, докази про що надати суду до 26.02.2021.

17.02.2021 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання представника позивача про ознайомлення з матеріалами справи.

25.02.2021 до Господарського суду міста Києва надійшли пояснення третьої особи щодо позову.

01.03.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

02.03.2021 до Господарського суду міста Києва через систему "Електронний суд" надійшло клопотання від представника відповідача-2 про долучення доказів.

В судовому засіданні 02.03.2021 суд задовольнив усне клопотання позивача про залучення до участі у справі співвідповідача, залучив до участі у справі в якості співвідповідача Миколаївське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (далі за текстом - відповідач - 3, Відділення) та відклав підготовче судове засідання на 13.04.2021, про що постановив відповідну ухвалу.

05.03.2021 від позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи доказів направлення співвідповідачу копії позовної заяви.

12.03.2021 від позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

23.03.2021 від відповідача - 3 надійшов відзив на позовну заяву та заяву про участь в судовому засіданні в режимі відео конференції поза межами приміщення суду.

30.03.2021 від позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

01.04.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача - 3.

13.04.2021 від відповідача - 3 надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 13.04.2021 суд на місці ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 18.05.2021.

20.04.2021 від відповідача - 3 надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву.

27.04.2021 від відповідача - 3 та відповідача - 2 надійшли заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (з використанням власних технічних засобів).

12.05.2021 від позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

17.05.2021 від відповідача - 2 надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

В судовому засіданні 18.05.2021 суд, заслухавши вступні слова учасників процесу, на місці ухвалив оголосити перерву по розгляду справи по суті на 17.06.2021.

31.05.2021 від відповідача - 2 надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції поза межами приміщення суду.

07.06.2021 від позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції поза межами приміщення суду.

В судове засідання 17.06.2021 учасники справи прибули та надали суду усні пояснення по суті справи, в яких позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, а відповідачі - 1, 2, 3 та третя особа проти задоволення позовних вимог заперечили.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши долучені до матеріалів справи докази, оцінивши їх за правилами статей 76-79 ГПК України, керуючись власним внутрішнім переконанням, що ґрунтується на вимогах закону та принципі верховенства права, заслухавши пояснення учасників справи, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

I. Фактичні обставини, що стали підставою спору (підстави позову).

Як підтверджено матеріалами справи, 03.05.2019 Адміністративною колегією Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України за результатами розгляду справи № 2-26.215/60-2017 постановлене рішення № 6-ріш «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу».

В п. 1 резолютивної частини рішення Адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 03.05.2019 № 6-ріш «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» визнано дії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України», які полягають в створенні перешкод для проведення приватним акціонерним товариством «Судноплавна компанія «Укррічфлот» в особі філії «Миколаївський річковий порт» АСК «Укррічфлот» навантажувально-розвантажувальних робіт за схемою «борт-борт» у березні-квітні 2016 року та непідтверджені у серпні 2016 року заходу суден та плавзасобів вказаного суб`єкта господарювання до Миколаївського морського порту, з метою проведення таких робіт з підстав, не передбачених законодавством, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 3 статті 50, частиною першою статті 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних дій органу адміністративно-господарського управління та контролю, які можуть призвести до обмеження конкуренції.

В п. 2 резолютивної частини рішення Адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 03.05.2019 № 6-ріш «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» визнано Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» таким, що протягом 2016 - квітня 2019 років займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з надання доступу до об`єктів портової інфраструктури, які належать ДП «АМПУ» на праві господарського відання, та які використовуються або можуть бути використані з метою проведення навантажувально-розвантажувальних робіт за схемою «борт-борт», в межах акваторії Миколаївського морського порту, оскільки на цьому ринку в нього не було (не має) жодного конкурента.

В п. 3 резолютивної частини рішення Адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 03.05.2019 № 6-ріш «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» визнано дії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України», які полягали у висуванні протягом 2016-квітня 2019 років вимог з оплати робіт, витрати на які покриваються портовими зборами, споживачам, у тому числі Приватному акціонерному товариству «Судноплавна компанія «Укррічфлот» в особі філії «Миколаївський річковий порт» АСК «Укррічфлот», що виявили намір використовувати об`єкти портової інфраструктури, які належать ДП «АМПУ» на праві господарського відання, для проведення навантажувально-розвантажувальних робіт за схемою «борт-борт», порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50, частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» - зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, у вигляді дій, що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

За вчинення порушення, зазначене в пункті 3 резолютивної частини вказаного рішення, накладено на Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» штраф у розмірі 68 000 (шістдесят вісім тисяч) гривень (п. 4 рішення № 6-ріш).

Зобов`язано Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» припинити порушення, зазначене в пункті 3 резолютивної частини рішення, шляхом припинення висування вимог з оплати робіт, витрати на які покриваються портовими зборами, про що повідомити територіальне відділення, протягом двох місяців з дня одержання рішення у цій справі.

Рішення Адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України мотивовано, зокрема, такими доводами:

(566) … доказами, зібраними у справі, доводиться висновок Відділення про те, що дії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії, які полягають в створенні перешкод для проведення Приватним акціонерним товариством «Судноплавна компанія «Укррічфлот» в особі філії «Миколаївський річковий порт» АСК «Укррічфлот» навантажувально-розвантажувальних робіт за схемою «борт-борт» у березні-квітні 2016 року та непідтверджені у серпні 2016 року заходу суден та плавзасобів вказаного суб`єкта господарювання до Миколаївського морського порту, з метою проведення таких робіт [з підстав], є антиконкурентними діями, які могли призвести до обмеження конкуренції;

(567) Такі дії Відповідача є антиконкурентними, передбачені частиною першою статті 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та заборонені відповідно до частини 3 статті 15 зазначеного Закону;

(568) Окрім того, доказами, зібраними у справі, доводиться, а зауваженнями та запереченнями Відповідача не спростовано висновок Відділення про те, що Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії, займаючи протягом 2016-квітня 2019 років монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з надання доступу до об`єктів портової інфраструктури, які належать ДП «АМПУ» на праві господарського відання, та які використовуються або можуть бути використані з метою проведення навантажувально-розвантажувальних робіт за схемою «борт-борт», своїми діями, які полягали у висуванні протягом 2016-квітня 2019 років вимог з оплати робіт, витрати на які покриваються портовими зборами, споживачам, у тому числі Приватному акціонерному товариству «Судноплавна компанія «Укррічфлот» в особі філії «Миколаївський річковий порт» АСК «Укррічфлот», що виявили намір використовувати об`єкти портової інфраструктури, які належать ДП «АМПУ» на праві господарського відання, для проведення навантажувально-розвантажувальних робіт за схемою «борт-борт», що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими, за умов існування значної конкуренції на ринку, вчинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Не погоджуючись із зазначеним рішенням Відділення, Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» звернулось із заявою про перевірку рішення № 6-ріш від 03.05.2019 на підставі ст. 57 Закону України «Про захист економічної конкуренції» до Антимонопольного комітету України.

Антимонопольний комітет України 20.08.2020 постановив рішення № 539-р «Про перевірку рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 03.05.2019 № 6-ріш у справі № 1.26.215/60-2017», яким:

Скасував пункт 1 резолютивної частини рішення Адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 03.05.2019 № 6-ріш у справі № 2-26.215/60-2017 і направив справу № 2-26.215/60-2017 на новий розгляд у цій частині до Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України;

Пункти 2 - 5 резолютивної частини рішення Адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 03.05.2019 № 6-ріш у справі № 2-26.215/60-2017 залишив без змін.

Рішення Антимонопольного комітету України мотивовано, зокрема, такими доводами:

(146) … пункт 1 резолютивної частини рішення № 6-ріш, яким визнано, що дії ДП «АМПУ» в особі Миколаївської філії, які полягали в створенні МРП АСК «Укррічфлот» перешкод для проведення навантажувально-розвантажувальних робіт за схемою «борт-борт» у березні - квітні 2016 року та не підтвердженні в серпні 2016 року заходу суден та плавзасобів вказаного суб`єкта господарювання до Миколаївського морського порту, з метою проведення таких робіт із підстав, не передбачених законодавством, є порушенням, передбаченим пунктом 3 статті 50, частиною першою статті 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних дій органу адміністративно-господарського управління та контролю, які можуть призвести до обмеження конкуренції, не доведений матеріалами Справи та зроблений при неповному з`ясуванні обставин, які мають значення для Справи;

(147) Відтак, наявні підстави для скасування пункту 1 резолютивної частини рішення № 6-ріш та направлення Справи в цій частині на новий розгляд;

(149) За результатами перевірки пунктів 2 - 5 резолютивної частини рішення № 6-ріш встановлено, що вказані пункти прийнято Адміністративною колегією Відділення при повному з`ясуванні обставин, які мають значення для справи; доведено обставини, які мають значення для справи і які визнано встановленими; висновки, викладені в пунктах 2 - 5 резолютивної частини рішення № 6-ріш, відповідають обставинам справи; норми матеріального та процесуального права застосовано правильно;

(150) Отже, підстави, передбачені статтею 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції», для зміни, скасування чи визнання недійсними пунктів 2 - 5 резолютивної частини рішення № 6-ріш відсутні.

Підставами позову є обставини прийняття вищевказаних рішень Адміністративною колегією Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України та Антимонопольним комітетом України з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин, які мають значення для справи, не доведенні обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими, та невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

II. Предмет позову

Предметом позову у справі є вимоги позивача до відповідачів - 1, 2, 3 - Антимонопольного комітету України, Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України та Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України відповідно про визнання недійсними рішення Адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 03.05.2019 № 6-ріш «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» та рішення Антимонопольного комітету України від 20.08.2020 № 359-р «Про перевірку рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 03.05.2019 № 6-ріш у справі № 1.26.215/60-2017».

III. Доводи позивача у справі.

Так, згідно з доводами позивача викладеними в позовній заяві:

(1) витрати на послуги з організації проведення навантажувально - розвантажувальних робіт за схемою «борт-борт» до складу портових зборів не включені;

(2) послуга з організації навантажувально - розвантажувальних робіт (далі за текстом - НРР) за схемою «борт-борт» силами та засобами замовника за своєю суттю є наданням інформації щодо місяця та часу для проведення НРР та координації їх проведення;

(3) висновки відповідача - 3 в частині того, що ПрАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот», сплачуючи корабельний збір, вже оплатила організацію НРР за схемою «борт-борт» силами та засобами замовника є помилковими;

(4) оскаржувані рішення суперечать рішенню Антимонопольного комітету України № 113-р від 06.02.2020, в якому визначено, що за відсутності методики розрахунку розмірів ставок портових зборів неможливо встановити склад потових зборів;

(5) відповідачем - 3 не вірно встановлені межі ринку (в тому числі з огляду на неврахування обставин розташування рейдового портового пункту № 2 (р-н «Дідової хати») поза межами морського порту) та як наслідок невірно встановлено монопольне становище позивача на ринку;

(6) позивач не вимагав від споживачів оплати за послуги з організації НРР за схемою «борт-борт» без існування договірних правовідносин (між споживачами та позивачем були укладені відповідні договори, якими були визначені зміст послуги та її вартість);

(7) законодавець розрізняє послуги з обслуговування суден (які споживаються судновласниками та включають у себе послуги у складі портових зборів) та послуги, пов`язані зі здійсненням операцій з вантажами (які споживаються портовими операторами, і не пов`язані з портовими зборами);

(8) ПАТ СК «Укррічфлот» має подвійний статус, він вважається портовим оператором, оскільки здійснює перевантажувальні роботи та одночасно є судновласником, оскільки експлуатує судна, якими перевозить вантаж, відповідно сплачує портові збори за захід своїх плавзасобів у порт як судновласник, та оплачує послуги щодо здійснення перевантажувальних робіт та користування у цих цілях акваторією порту як портовий оператор;

(9) при прийнятті відповідачами - 1, 3 оскаржуваних рішень не правильно були застосовані норми матеріального права - ст. 15, 22 Закону України «Про морські порти України», оскільки рейдовий портовий пункт № 2 (р-н «Дідової хати») знаходиться поза межами морського порту (межами акваторії морського порту Миколаїв), і портові збори на утримання саме цієї гідротехнічної споруди не справляються;

(10) відповідачами - 1, 3 не були враховані при винесенні оскаржуваних рішень докази надані позивачем - листи Міністерства інфраструктури України та Державного підприємства «Науково - дослідний проектно - конструкторський інститут морського флоту України»;

(11) відповідач - 2 є правонаступником Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України.

IV. Заперечення відповідача - 1 у справі.

Відповідач - 1 проти доводів позивача та задоволення позовних вимог заперечує з тих підстав, що позивач пропустив присічний строк на оскарження рішення № 6-ріш та що при прийнятті рішення № 539-р Комітет діяв у межах своїх повноважень, у порядок та спосіб, встановлений законом та що висновки, викладені в оскаржуваному рішенні № 539-р, відповідають фактичним обставинам справи та є обґрунтованими.

Зокрема, у своєму відзиві відповідач - 1 наводить наступні доводи проти задоволення позовних вимог:

(1) за результатами проведеного аналізу адміністративною колегією відповідача - 3 наведено належне обґрунтування, що позивач є таким, що протягом 2016 - квітня 2019 років займав монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з надання доступу до об`єктів портової інфраструктури, які належать ДП «АМПУ» на праві господарського відання та використовуються або можуть бути використані з метою проведення навантажувально - розвантажувальних робіт за схемою «борт-борт», у межах акваторії Миколаївського морського порту, оскільки на цьому ринку в нього не було (не має) жодного конкурента;

(2) однією з ключових функцій морського порту, визначених на рівні Закону України «Про морські порти України» є забезпечення можливості здійснення вантажних операцій в морському порту, при цьому фінансування утримання гідротехнічних споруд, здійснюється за рахунок портових зборів;

(3) законодавством встановлена диференціація ставок деяких портових зборів залежно від мети судно заходу - найбільші ставки встановлено щодо тих суден, які заходять у порт з метою здійснення вантажних операцій, а в деяких випадках судна взагалі звільняються від сплати тих чи інших портових зборів, відповідно законодавцем в інтересах отримувачів портових зборів вже вкладено певну «комерційну складову» в ставки портових зборів (які є державними регульованими цінами) залежно від того, чи пов`язаний судно захід із здійсненням вантажних операцій в порту за варіантом «судно - судно» («борт-борт»);

(4) надання портом суднозаходу можливості проведення НРР за варіантом «судно-судно» («борт-борт») опосередковується наданням певних обов`язкових послуг, які також підлягають оплаті;

(5) обставини, встановлені територіальним відділенням, зокрема, які стосуються суті та характеру робіт, які виконуються позивачем при наданні послуг по організації НРР за схемою «борт-борт» силами та засобами клієнта, не підтверджують необхідності їх виділення в окрему послугу, а навпаки, засвідчують необхідність їх фактичного виконання в силу вимог законодавства, якими врегульовані взаємовідносини в сфері обслуговування суден та проведення НРР у морських портах України;

(6) для тих суб`єктів господарювання, які здійснюють вантажно-розвантажувальні роботи в інший варіант, ніж «борт-борт», позивач не нав`язує жодного «комплексу послуг з організації перевантаження»;

(7) предметом розгляду в листах, на які посилається позивач, було питання розрахунку вартості послуг, а не правомірність нав`язування позивачем тих чи інших послуг за вільними тарифами, у тому числі ймовірного дублювання дій, які вчиняються при наданні таких послуг;

(8) предметом розгляду справи № 130-26.13/126-17 (за результатами якого було винесено рішення № 113-р від 06.02.2020, на яке посилається позивач, як свідчення непослідовності Комітету) було порушення Мінінфраструктури законодавства про захист економічної конкуренції при встановленні для окремих морських торгівельних портів різних умов застосування знижок до портових зборів;

(9) при перевірці рішення № 6-ріш відповідачем - 1 було встановлено обставини не доведення територіальним відділенням обставин наявності у позивача, в даному випадку, статусу органу адміністративно-господарського управління і контролю та зроблений висновок про наявність підстав для скасування п. 1 резолютивної частини рішення № 6-ріш та направлення справи в цій частині на новий розгляд;

(10) при перевірці п. 2-5 резолютивної частини рішення № 6-ріш Комітетом не було встановлено підстав для їх скасування чи визнання недійсними;

(11) рішення № 539-р винесено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, при повному з`ясуванні фактичних обставин справи, висновки Комітету відповідають відповідним обставинам справи, відповідно відсутні підстави для скасування рішення № 539-р.

V. Заперечення відповідача - 2 у справі.

Відповідач - 2 проти доводів позивача та задоволення позовних вимог заперечує з тих підстав, що рішення № 6-ріш та № 539-р ухвалені у відповідності до вимог чинного законодавства про захист економічної конкуренції, органами Комітету в повному обсязі з`ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які доведено та всебічно обґрунтовано в зазначених рішеннях. Крім вказаного, відповідач - 2 зазначає, що:

(1) відповідач - 2 є неналежним відповідачем за вимогами пред`явленими позивачем, оскільки до нього не заявлено жодних вимог, і відповідач - 2 не приймав жодне з оскаржуваних рішень;

(2) відповідач - 2 не є правонаступником Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України;

(3) між позивачем та відповідачем - 2 відсутній предмет спору, відповідно наявні підстави для закриття провадження у справі в частині вимог до відповідача - 2;

(4) позивачем пропущений присічний строк на оскарження рішення Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 6-ріш від 03.05.2019.

VІ. Заперечення відповідача - 3 у справі.

Відповідач - 3 проти доводів позивача та задоволення позовних вимог заперечує з тих підстав, що позивач пропустив присічний строк на оскарження рішення № 6-ріш та що при прийнятті рішення № 539-р Комітет діяв у межах своїх повноважень, у порядок та спосіб, встановлений законом та що висновки, викладені в оскаржуваному рішенні № 539-р, відповідають фактичним обставинам справи та є обґрунтованими.

Зокрема, у своєму відзиві відповідач - 3 наводить наступні доводи проти задоволення позовних вимог:

(1) згідно правової позиції Верхового Суду, викладеної в постановах від 19.08.2019 у справі № 910/12487/18 та від 30.01.2020 у справі № 910/14949/18 судом не можуть досліджуватись та оцінюватися додаткові пояснення сторін, які стосуються кваліфікації встановленого органом АМК порушення конкурентного законодавства, які не надавались в межах розгляду антимонопольної справи, а доводи щодо неправильного визначення відділенням меж товарного ринку позивачем в межах розгляду антимонопольної справи не наводилися;

(2) господарські суди не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами АМКУ, та знову встановлювати товарні, територіальні (географічні), часові межі певних товарних ринків після того, як це зроблено зазначеними органами, і на підставі цього робити висновки про наявність чи відсутність монопольного (домінуючого) становища суб`єкта господарювання на ринку;

(3) відділенням правильно визначені межі ринку, оскільки причал рейдового портового пункту № 2 в районі «Дидової хати» розташований на півдні від другого коліна каналу акваторії порту Миколаїв та першого коліна Спаського каналу.

VІІ. Заперечення третьої особи у справі.

Третя особа проти доводів позивача та задоволення позовних вимог заперечує з тих підстав, що:

(1) територіальним відділенням враховані докази надані позивачем (листи) та надано обґрунтування позиції відділення щодо них в п. 536-539 рішення № 6-ріш;

(2) у справі № 130-26.13/126-17 Комітет не розглядав та не встановлював будь - яких обставин стосовно включення або не включення послуг з організації НРР за схемою «борт-борт» до складу портових зборів або питання правомірності нав`язування цієї послуги з боку позивача;

(3) відсутність методики розрахунку портових зборів жодним чином не спростовує висновок відповідачів - 1, 3, що «послуга» позивача «з організації НРР за схемою «борт-борт» силами та засобами замовника» фактично зводиться до забезпечення безпеки судноплавства в Миколаївському морському порту, що оплачується судновласниками в складі корабельного та причального зборів;

(4) заробітна плата працівників служби диспетчера порту, які беруть участь у забезпеченні безпеки судноплавства та експлуатації причалів, згідно чинного законодавства, повинна відшкодовуватися за рахунок корабельного та причального зборів, а не за рахунок нав`язування мнимої послуги «з організації НРР за схемою «борт-борт» силами та засобами замовника;

(5) в п. 383-384 рішення № 6-ріш відділенням обґрунтовано відсутність альтернативи позивачу на ринку послуг з організації НРР за схемою «борт-борт» біля причалів силами та засобами клієнта протягом 2016 - квітня 2019 років;

(6) в своїх рішеннях відповідачі - 1, 3 переконливо довели, що судна третьої особи, заходячи в Миколаївський морський порт для проведення НРР за схемою «борт-борт», не замовляли та не потребували будь - яких послуг з боку позивача, і якби у цьому порту існувала «конкуренція» на досліджуваному ринку, то позивач не зміг би нав`язувати такі «послуги»;

(7) згідно даних реєстру морських портів України ПрАТ «СК «Укррічфлот» не є портовим оператором чи оператором терміналу, і безпосередньо не використовує причал при здійсненні вантажних операцій по схемі «борт-борт»;

(8) позивачем пропущений присічний строк на оскарження рішення Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 6-ріш від 03.05.2019.

VІІІ. Оцінка судом доказів та висновки суду.

Причиною виникнення спору у справі стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для визнання недійсними рішення Адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення АМКУ від 03.05.2019 № 6-ріш та рішення Антимонопольного комітету України від 20.08.2020 № 539-р «Про перевірку рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 03.05.2019 № 6-ріш у справі № 1.26.215/60-2017»

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, Суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. При цьому, особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.

Стаття 3 зазначеного Закону до основних завдань Антимонопольного комітету України відносить участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції;при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом тощо.

Згідно з частиною першою статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України, зокрема, є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; не доведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до приписів статті 27 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" процесуальні засади діяльності органів Антимонопольного комітету України щодо захисту від недобросовісної конкуренції, зокрема розгляд справ про недобросовісну конкуренцію, порядок виконання рішень та розпоряджень органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень, їх перевірка, перегляд, оскарження та гарантії учасників процесу, інші питання щодо захисту від недобросовісної конкуренції регулюються законодавством про захист економічної конкуренції з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Розглядаючи позов про визнання недійсним Рішення АМК, господарський суд має не встановлювати безпосередньо наявність чи відсутність акта недобросовісної конкуренції з боку суб`єкта господарювання, а зобов`язаний перевірити наявність чи відсутність визначених законом підстав для визнання Рішення АМК недійсним (стаття 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

Статтею 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції", передбачено, що економічна конкуренція (конкуренція) - це змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку; пов`язаними особами є юридичні та/або фізичні особи, які спільно або узгоджено здійснюють господарську діяльність, у тому числі спільно або узгоджено чинять вплив на господарську діяльність суб`єкта господарювання. Зокрема, пов`язаними фізичними особами вважаються такі, які є подружжям, батьками та дітьми, братами та (або) сестрами.

Як вбачається із з`ясованого судом змісту рішень № 6-ріш та № 539-р, згідно з останніми дії позивача кваліфіковано за ознаками пункту 3 статті 50 та частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції». З цього, зокрема, виходить суд у розгляді даної справи.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції" суб`єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо на цьому ринку у нього немає жодного конкурента.

Установлення монопольного (домінуючого) становища суб`єкта (суб`єктів) господарювання включає застосування як структурних, так і поведінкових показників, що характеризують стан конкуренції на ринку. При цьому, застосування структурних показників зумовлюється встановленням об`єкта аналізу, визначенням товарних, територіальних (географічних), часових меж ринку на підставі інформації, яка може бути використана для визначення монопольного (домінуючого) становища.

Обов`язок з доведення в суді факту зайняття суб`єктом господарювання монопольного (домінуючого) становища на ринку покладається на Антимонопольний комітет України або його територіальне відділення, яке є стороною у справі.

Господарські суди у розгляді справ мають перевіряти правильність застосування органами Антимонопольного комітету України відповідних правових норм, зокрема, Методики. Однак господарські суди не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами Антимонопольного комітету України, та знову встановлювати товарні, територіальні (географічні), часові межі певних товарних ринків після того, як це зроблено зазначеними органами, й на підставі цього робити висновки про наявність чи відсутність монопольного (домінуючого) становища суб`єкта господарювання на ринку.

Статтею 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб`єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку, зокрема, визнається: 1) встановлення таких цін чи інших умов придбання або реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку; 2) застосування різних цін чи різних інших умов до рівнозначних угод з суб`єктами господарювання, продавцями чи покупцями без об`єктивно виправданих на те причин; 3) обумовлення укладання угод прийняттям суб`єктом господарювання додаткових зобов`язань, які за своєю природою або згідно з торговими та іншими чесними звичаями у підприємницькій діяльності не стосуються предмета договору; 4) обмеження виробництва, ринків або технічного розвитку, що завдало чи може завдати шкоди іншим суб`єктам господарювання, покупцям, продавцям; 5) часткова або повна відмова від придбання або реалізації товару за відсутності альтернативних джерел реалізації чи придбання; 6) суттєве обмеження конкурентоспроможності інших суб`єктів господарювання на ринку без об`єктивно виправданих на те причин; 7) створення перешкод доступу на ринок (виходу з ринку) чи усунення з ринку продавців, покупців, інших суб`єктів господарювання.

Зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку забороняється і тягне за собою відповідальність згідно з законом.

Наведений у ч. 2 ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" перелік дій, що визнаються зловживанням монопольним становищем, не можна вважати вичерпним.

При прийнятті рішення № 6-ріш Відділення виходило, зокрема, з такого:

(72) Територіальним відділенням у відповідності з положеннями Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 № 49-р, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.04.2002 за № 317/6605 (далі - Методика) було проведено дослідження стану конкуренції на ринку надання послуг з проведення навантажувально-розвантажувальних робіт з використанням об`єктів портової інфраструктури Миколаївського морського порту;

(78) … для здійснення навантажувально-розвантажувальних робіт у морському порту використовуються, зокрема, такі об`єкти портової інфраструктури, як акваторія та причали;

(79) … товаром, у відповідності з положеннями Методики, є послуги з проведення навантажувально-розвантажувальних робіт з використанням об`єктів портової інфраструктури Миколаївського морського порту;

(80) Надавачами (продавцями) даних послуг є суб`єкти господарювання, які мають право доступу до об`єктів портової інфраструктури, розташованих в межах Миколаївського морського порту;

(81) … послуги з виконання навантажувально-розвантажувальних робіт можуть надаватись їх замовником без використання причалів морського порту, у спосіб проведення НРР за схемою «борт-борт» в акваторії порту. Таким методом протягом 2016-квітня 2019 років НРР здійснювали наступні суб`єкти господарювання: МРП АСК «Укррічфлот», ТОВ «Сервіс Транс» та ТОВ СП «Нібулон»;

(82) Основними споживачами (покупцями) послуг з проведення навантажувально-розвантажувальних робіт з використанням об`єктів портової інфраструктури є вантажовласники, морські агенти, експедиторські компанії, та інші суб`єкти господарювання, які мають потребу у здійсненні НРР;

(85) Враховуючи специфічний характер проведення навантажувально-розвантажувальних робіт, що полягає у неможливості їх проведення без використанням об`єктів портової інфраструктури, вищенаведені послуги не мають замінників. Отже, за таких обставин товарними межами ринку є послуги з проведення навантажувально-розвантажувальних робіт з використанням об`єктів портової інфраструктури Миколаївського морського порту;

(87) Територіальними межами задоволення попиту споживачів послуг з проведення навантажувально-розвантажувальних робіт з використанням об`єктів портової інфраструктури, є межі Миколаївського морського порту, на яких розташовані об`єкти портової інфраструктури;

(89) Часовими межами ринку послуг з проведення навантажувально-розвантажувальних робіт з використанням об`єктів портової інфраструктури Миколаївського морського порту визначено період з 2016 року по квітень 2019 року;

(90) Бар`єрами доступу на ринок є адміністративні бар`єри, пов`язані з необхідністю укладення договорів з ДП «АМПУ», предметом яких є надання права доступу до (або використання) об`єктів портової інфраструктури Миколаївського морського порту. Окрім того, вхід на даний ринок характеризується наявністю економічних бар`єрів, пов`язаних з необхідністю понесення значних фінансових витрат на організацію процесу проведення навантажувально-розвантажувальних робіт, купівлю (набуття в оренду) спеціалізованих засобів (портових кранів, плавкранів, інших спеціалізованих засобів);

(91) Виходячи із результатів проведеного дослідження, ринок надання послуг з проведення навантажувально-розвантажувальних робіт з використанням об`єктів портової інфраструктури Миколаївського морського порту є конкурентним, оскільки зазначені послуги можуть надаватися значною кількістю продавців (надавачів) послуг, які на визначених законодавством підставах отримали право доступу до об`єктів портової інфраструктури з метою проведення НРР;

(93) Заявник (третя особа) на підставі договору про надання послуг з перевалки вантажу від 28.12.2015р. № 26-12-15 з ТОВ «МТА сервіс ЛТД» (надалі - Договір від 28.12.2015 року) взяв на себе зобов`язання протягом дії договору власними силами виконувати перевантаження з суден та перевезення вантажу - кокс з зовнішнього рейду або причалу Миколаївського морського торгового порту на склад на території Філії «Миколаївський річковий порт» АСК «Укррічфлот» (пункт 4.9 Договору № 26-12-15 від 28.12.2015р. та Додаткова угода № 2 до Договору № 26-12-15 від 28.12.2015р.). З метою виконання своїх договірних зобов`язань, Заявник здійснює заходи в Миколаївському морському порту та використовує його акваторію, яка є об`єктом портової інфраструктури загального користування згідно статті 1 Закону України «Про морські порти України»;

(96) … «послуги по організації НРР за схемою «борт-борт» біля причалів силами та засобами клієнта» до 23.03.2016 року ніким у Адміністрації МФ не замовлялись, тому Адміністрацією МФ не надавались;

(104) Наказом МФ ДП «АМПУ» від 23.03.2016 № 188 «Про затвердження та введення в дію вільної ціни (тарифу) на використання причалу № 12 для навантаження зернових вантажів на т/х «АNТНЕІА» за схемою «борт-борт» було затверджено та введено в дію вільну ціну (тариф) на використання причалу № 12 для навантаження зернових вантажів на т/х «АNТНЕІА» за схемою «борт-борт»;

(105) 23.03.2016 між Адміністрацією МФ і Заявником (третьою особою) був укладений договір № 42-ПМИФ-16 від 23.03.2016 предметом якого є надання Адміністрацією МФ замовнику (в особі - Філії Миколаївський річковий порт) послуг з використання причалу № 12 для навантаження зернових вантажів на т/х «АNТНЕІА» за схемою «борт-борт»;

(142) Наказом МФ ДП «АМПУ» від 15.04.2016р. № 267 «Про затвердження та введення в дію вільної ціни (тарифу) надання послуг по організації НРР за схемою «борт-борт», біля причалів силами та засобами клієнта» затверджено та введено в дію вільну ціну (тариф) за вказані послуги у розмірі 9,70 грн./т.;

(148) Причиною видання Миколаївською філією ДП «АМПУ» наказу від 15.04.2016 № 267 була, зокрема, необхідність визначення вартості послуги Адміністрації МФ для надання Заявнику (третій особі, яка систематично зверталася до Філії з листами щодо надання дозволів на проведення НРР за схемою «борт-борт») та іншим суб`єктам господарювання можливості безпечно та ефективно проводити НРР за схемою «борт-борт» на акваторії Миколаївської філії ДП «АМПУ» біля причалів ДП «АМПУ» силами та засобами клієнта;

(191) 04.08.2016 № 1105 МРП АСК «Укррічфлот» знову ж таки проінформувала МФ ДП «АМПУ» про власну позицію та незгоду здійснювати оплату послуг з організації НРР за схемою «борт-борт», звертаючи увагу на понесенні значних збитків у разі створення з боку Адміністрації МФ перешкод при проведенні НРР;

(192) В той же час, 04.08.2016 о 22:00 год. після виходу з Миколаївського річкового порту та направлення капітаном буксиру БТ-431 радіо-запиту диспетчерській службі Миколаївського морського порту щодо отримання дозволу на захід судна для швартування до судна «LEVANTES», від диспетчера було отримано відмову на здійснення заходу;

(193) Листом від 05.08.2016 № 18-14/4522 Філія, посилаючись на пункт 5.6. Зводу звичаїв, повідомила Заявника, що його судна не були підтверджені портом, у зв`язку з неподанням заявки на отримання послуг, передбачених Договором про взаємодію;

(194) Також листом від 05.08.2016 року № Кп-26/112-16 Капітан Миколаївського морського порту повідомив Заявника, що Головний диспетчер порту не підтвердив прийом плавзасобів МРП АСК «Укррічфлот», тому 05.08.2016 року начальник чергової зміни служби капітана морського порту на прохання капітана БТ-431 з КПл-17 дозволити підхід до борту судна «LEVANTES» відмовив у заході та запропонував негайно вирішити це питання з «Миколаїв-Радіо-2». Цим же листом Капітаном порту було зазначено, що без підтвердження портом підхідного нотіса флоту чергова служба капітана морського порту не може погоджувати його вхід в акваторію морського порту;

(212) …. комплексний аналіз … пояснень МФ ДП «АМПУ» свідчить, що основною метою надання послуги з організації НРР за схемою «борт-борт» біля причалу силами та засобами клієнта, є забезпечення Адміністрацією МФ безпеки судноплавства на судноплавних шляхах та документальне оформлення операцій з вантажами;

(224) Розділ II вказаного Порядку (Порядку використання коштів від портових зборів) регламентує порядок використання коштів від портових зборів. Пунктом 2.1. цього розділу визначено, що кошти від корабельного збору використовуються: … на заходи, пов`язані із забезпеченням безпеки судноплавства на судноплавних шляхах;

(225) Згідно пункту 2.2. розділу ІІ Порядку використання коштів від портових зборів, кошти від причального збору використовуються: … на утримання та обслуговування причальних споруд і прилеглих до них територій;

(226-227) … законодавець передбачив особливості справляння причального збору під час проведення НРР за схемою «борт-борт», а саме: пунктами 5.4., 5.5. Порядку справляння зборів визначено, що: … у разі коли операція виконується … за варіантом «судно-судно», ставка причального збору застосовується зі знижкою 50 відсотків … судна, що стоять лагом до іншого судна, ошвартованого біля причалу, або ошвартовані біля причалу носом чи кормою, сплачують 50 відсотків ставки причального збору;

(230) … даними положеннями закріплено фінансування витрат власників причалів на їх утримання за рахунок судновласників, які використовують зазначені об`єкти портової інфраструктури для проведення навантажувально-розвантажувальних робіт, в тому числі за схемою «борт-борт»;

(261) … в результаті ненадання дозволу на захід судна до Миколаївського морського порту (зокрема, обумовлення заходу судна поданням заявки на послуги, які не є обов`язковими згідно законодавства, та покриваються портовими зборами), Заявник (третя особа) фактично був відсторонений від виконання НРР згідно укладеного зі своїм контрагентом договору. Товариство вимушено було нести необґрунтовані фінансові витрати, що могло мати негативний вплив на його господарську діяльність та порушення технологічного процесу;

(262) Вищенаведена поведінка Відповідача в адміністративній справі (використання повноважень щодо надання дозволу на вхід/вихід судна до морського порту) свідчить про фактичне усунення третьої особи з ринку здійснення НРР, що призводить (може призвести) до обмеження його конкурентоспроможності, відповідно й обмеження конкуренції на ринку надання послуг з виконання навантажувально-розвантажувальних робіт у межах Миколаївського морського порту;

(278) При цьому … за кожний суднозахід в акваторію Миколаївського морського порту Заявником (третьою особою(, як судновласником, було в повному обсязі здійснено передплату портових зборів, визначених законодавством України (зокрема причальний, корабельний, адміністративний та санітарний);

(284) …. перевантаження вантажу за схемою «борт-борт» є більш економічно вигідним, у порівнянні з «класичною» схемою організації НРР із залучення причальної інфраструктури. Суб`єкти господарювання, які проводять НРР за схемою «борт-борт» завдяки власним досягненням здобувають конкурентні переваги на іншими учасниками ринку, які навантажують судна з причалу. В той же час, дії МФ ДП «АМПУ» щодо нав`язування додаткової оплати необґрунтованих послуг шляхом вчинення перешкод під час заходу судна до порту, виключає можливість суб`єкта господарювання вільно реалізовувати власні конкурентні переваги на ринку;

(336) … товаром, щодо якого визначається монопольне становище, є послуги з надання доступу до об`єктів портової інфраструктури, які належать ДП «АМПУ» на праві господарського відання, та які використовуються або можуть бути використані з метою проведення навантажувально-розвантажувальних робіт за схемою «борт-борт», які надаються Філією, зокрема, шляхом:

- використання місця для перевантаження вантажу на зовнішньому рейді порту силами та засобами генекспедитора;

- організації НРР на внутрішньому рейді порту силами та засобами клієнта; - використання рейдового портового пункту № 2 (р-н «Дідової хати») для перевантаження вантажу силами та засобами клієнта;

- організації НРР за схемою «борт-борт» біля причалів силами та засобами клієнта;

- використання у період з 23.03.2016-27.03.2016 року причалу №12 для перевантаження зернових вантажів на т/х «ANTHEIA» за схемою «борт-борт»;

(337) Продавцем товару є: ДП «АМПУ» в особі МФ, оскільки саме ДП «АМПУ» в особі Філії наділене правом господарського відання за об`єктами портової інфраструктури, а саме - причалами та акваторією Миколаївського морського порту, які можуть використовуватись для проведення суб`єктами господарювання навантажувально-розвантажувальних робіт за схемою «борт-борт»;

(338) Основними покупцями (споживачами) послуг, щодо яких проводилось дослідження, є судновласники (юридична або фізична особа, яка експлуатує судно від свого імені, незалежно від того, чи є вона власником судна, чи використовує на інших законних підставах), які мають намір використовувати об`єкти портової інфраструктури Миколаївського морського порту; суб`єкти господарювання, які в установленому законодавством порядку набули статусу портового оператору, а також інші суб`єкти господарювання, які використовують або мають намір використовувати об`єкти портової інфраструктури;

(343) За результатами проведеного дослідження, територіальним відділенням було з`ясовано, що послуги з надання доступу до об`єктів портової інфраструктури, які належать ДП «АМПУ» на праві господарського відання, та які використовуються або можуть бути використані з метою проведення навантажувально - розвантажувальних робіт за схемою «борт-борт», надаються Філією, у відповідності до надісланих споживачами заявок в рамках укладених договорів;

(344) Дані послуги не можуть бути замінені послугами з проведення НРР лише з використанням причалів, оскільки з точки зору споживача, такий вид виконання робіт характеризується значними фінансовими витратами, та потребує зміни логістичного ланцюга транспортування вантажів, який заздалегідь визначений вантажовласником або його представниками. Отже, за таких обставин товарними межами ринку є послуги з надання доступу до об`єктів портової інфраструктури, які належать ДП «АМПУ» на праві господарського відання, та які використовуються або можуть бути використані з метою проведення навантажувально-розвантажувальних робіт за схемою «бортборт», які надаються Філією;

(384) … територіальними (географічними) межами ринку, який досліджується, є межі акваторії Миколаївського морського порту;

(387) … часовими межами ринку послуг з надання доступу до об`єктів портової інфраструктури, які належать ДП «АМПУ» на праві господарського відання, та які використовуються або можуть бути використані з метою проведення навантажувальнорозвантажувальних робіт за схемою «борт-борт», які надаються Філією, зокрема, наступним шляхом:використання місця для перевантаження вантажу на зовнішньому рейді порту силами та засобами генекспедитора; організації НРР на внутрішньому рейді порту силами та засобами клієнта; - використання рейдового портового пункту № 2 (р-н «Дідової хати») для перевантаження вантажу силами та засобами клієнта; організації НРР за схемою «борт-борт» біля причалів силами та засобами клієнта; використання у період з 23.03.2016-27.03.2016 причалу №12 для перевантаження зернових вантажів на т/х «ANTHEIA» за схемою «борт-борт», визначаються період 2016 - квітень 2019 р.р;

(388) В силу діючих положень законодавства, а також наявних договірних відносин, на досліджуваному ринку діяльність з надання вищенаведених послуг здійснює лише ДП «АМПУ» в особі Миколаївської філії;

(389) Діючі наразі положення законодавства виключають можливість надання послуг доступу до об`єктів портової інфраструктури, які належать ДП «АМПУ» на праві господарського відання, та які використовуються або можуть бути використані з метою проведення навантажувально-розвантажувальних робіт за схемою «борт-борт», які надаються Філією іншим, окрім МФ ДП «АМПУ», суб`єктом господарювання;

(390) Бар`єрами для вступу потенційних конкурентів на ринок є адміністративні обмеження, пов`язані із необхідністю отримання дозвільних документів на виділення земельних ділянок для побудови об`єктів портової інфраструктури; реєстрація та включення морського порту до Реєстру морських портів України, а також Реєстру гідротехнічних споруд морських портів України; отримання дозвільних документів на будівництво таких об`єктів портової інфраструктури, як причали, під`їзні залізничні колії та інших. Окрім того, учасник ринку має мати у користуванні акваторію, яка придатна для обслуговування морських суден та забезпечення проведення навантажувально-розвантажувальних робіт за схемою «борт-борт». При цьому варто зазначити, що діючі наразі норми законодавства визначають, що відведення акваторії морського порту (надання в користування) адміністрації морських портів України здійснюється на підставі рішення Кабінету Міністрів України;

(391) Економічні бар`єри входження потенційних учасників на ринок послуг з користування та доступу до об`єктів портової інфраструктури морського порту пов`язані із необхідність купівлі або ж набуття в оренду таких об`єктів, забезпечення їх експлуатації, що передбачає вагомі матеріально-фінансові затрати для суб`єкта господарювання;

(392) Таким чином, за результатами дослідження, здійсненого відповідно до Методики, ДП «АМПУ» в особі Миколаївської філії є таким, що протягом 2016 - квітня 2019 років займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з надання доступу до об`єктів портової інфраструктури, які належать ДП «АМПУ» на праві господарського відання, та які використовуються або можуть бути використані з метою проведення навантажувально-розвантажувальних робіт за схемою «борт-борт», в межах акваторії Миколаївського морського порту, оскільки на цьому ринку в нього не було (не має) жодного конкурента;

(480) Пункт 2.1. розділу ІІ Порядку обліку та використання коштів від портових зборів визначає, що кошти від корабельного збору використовуються, зокрема, на:

на утримання та очищення акваторії порту та операційної акваторії причалу (причалів) від наносів і речовин, що забруднюють її поверхню і дно;

на заходи, пов`язані із забезпеченням безпеки судноплавства на судноплавних шляхах;

на утримання персоналу, що бере участь у проведенні робіт і здійснює технічний нагляд за будівництвом (придбанням, виготовленням), модернізацією, реконструкцією, ремонтом та експлуатацією акваторії і операційної акваторії причалу (причалів) та інших необоротних активів, що використовуються на зазначені в цьому пункті цілі, у тому числі на забезпечення соціальних гарантій цього персоналу;

(481) Відповідно до пункту 2.7. розділу ІІ цього ж Порядку кошти від портових зборів також використовуються на відшкодування непрямих загальновиробничих, адміністративних, інших операційних і фінансових витрат, а також витрат з податку на прибуток. Розподіл витрат, визначених у цьому пункті, за видами портових зборів здійснюється відповідно до чинного законодавства;

(496) Суб`єкти господарювання, які здійснюють господарську діяльність із проведення НРР за схемою «борт-борт» в акваторії Миколаївського морського порту, вимушені використовувати об`єкти портової інфраструктури виключно на умовах МФ ДП «АМПУ», адже відмова у їх прийнятті взагалі позбавляє можливості проводити таким суб`єктам господарювання власну господарську діяльність;

(498) З метою оплати послуг, які Заявником [третьою особою] не замовлялись та фактично були йому непотрібні, МФ ДП «АМПУ» виставляла рахунок за використання причалу № 12, у відповідності до укладеного Філією з МРП «Укррічфлот» договору № 42-П-МИФ-16 від 23.03.2016. При цьому, з метою недопущення зриву навантаження вантажу в кількості 8000 тон сорго на т/х «ANTHEIA», Заявником (згідно Акту наданих послуг (виконаних робіт) № 18212647 та рахунку № 18212647 від 27.03.2016) було оплачено послуги з використання причалу № 12 у розмірі 89 159,6 грн;

(499) Також, з метою проведення Заявником перевантаження коксу в кількості 11 000 тон з т/х «PALAIS», МФ ДП «АМПУ» було виставлено рахунок № 25282647 від 20.04.2016 на користь Заявника за надання послуг по організації НРР біля причалів силами та засобами клієнта у розмірі 91 007,34 грн;

(500) Відповідачем для забезпечення проведення Заявником НРР на судні «LEVANTES», було виставлено рахунок № 86952647 за послуги по організації НРР за схемою «борт-борт» силами та засобами клієнта у розмірі 174 600 грн;

(503) Отже, протягом січня-грудня 2017 року МФ ДП «АМПУ», користуючись власними законодавчо визначеними повноваження по забезпеченню безпеки судноплавства та надання доступу до об`єктів портової інфраструктури, забезпечила додаткове (незважаючи на оплату власниками суден всіх необхідних портових зборів) надходження коштів у розмірі 822 161,26 грн;

(504) Протягом січня-березня 2018 року МФ ДП «АМПУ» виставляла рахунки з метою отримання плати за послуги по організації НРР за схемою «борт-борт» біля причалів силами та засобами клієнта МРП АСК «Укррічфлот» за ціною 9,80 грн./тонну за 5 суднами: «STAR II» - 69 071,77 грн., «LILIAN» - 71 490,80 грн., «IRMA» - 52 964,34 грн, «IVANKA» - 35 413,45 грн., «SELAMENT» - 64 911,08 грн., тобто загальна сума виставлених рахунків склала - 293 851,4 грн;

(510) …. з січня 2016 по травень 2018 року МФ ДП «АМПУ» забезпечило надходження коштів за оплату споживачами послуг з використання місця для перевантаження вантажу на зовнішньому рейді у розмірі 1 602 856,14 грн;

(516) За підсумком набутої територіальним відділенням інформації, а також інформації щодо рахунків, виставлених МФ ДП «АМПУ» протягом 2016-травня 2018 року за послуги з організації НРР за схемою «борт-борт» різними шляхами (рейд, причал, р-н «Дідової хати»), Відповідачем суб`єктам господарювання було виставлено рахунки на загальну суму 15 867 575 грн;

(518) Оплата суб`єктами господарювання, які мають необхідність у використанні об`єктів портової інфраструктури з метою виконання НРР, додаткових необґрунтованих послуг призводить до понесення ними витрат, які, у свою чергу, мають негативний вплив на формування конкурентних переваг таких суб`єктів господарювання на ринку надання послуг з проведення навантажувально-розвантажувальних робіт з використанням об`єктів портової інфраструктури Миколаївського морського порту, замовниками яких виступають вантажовласники, експедиторські компанії тощо;

(520) За умов існування конкуренції на ринку послуг з надання доступу до об`єктів портової інфраструктури, які належать ДП «АМПУ» на праві господарського відання, та які використовуються або можуть бути використані з метою проведення навантажувальнорозвантажувальних робіт за схемою «борт-борт», МФ ДП «АМПУ» виявляло б зацікавленість в надані таких послуг у спосіб найбільш повного задоволення попиту споживачів, не вчиняючи при цьому до дій, які можуть призводити до ущемлення інтересів останніх, у вигляді понесення додаткових законодавчо та економічно необґрунтованих витрат.

У п. 14 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 N 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" також зазначено, що для кваліфікації дій суб`єктів господарювання як зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, або як антиконкурентних узгоджених дій, або як недобросовісної конкуренції не є обов`язковим з`ясування настання наслідків у формі відповідно недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання (конкурентів, покупців) чи споживачів, зокрема через заподіяння їм шкоди (збитків) або іншого реального порушення їх прав чи інтересів, чи настання інших відповідних наслідків. Достатнім є встановлення самого факту вчинення дій, визначених законом як зловживання монопольним (домінуючим) становищем (частина друга статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції"), або як антиконкурентні узгоджені дії (частина друга статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції"), або як недобросовісна конкуренція (статті 5, 7, 9, 11, 13 - 15 і 19 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції"), або можливості настання зазначених наслідків у зв`язку з відповідними діями таких суб`єктів господарювання (частина перша статей 6 і 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", статті 4, 6, 8, 15 - 1, 16, 17 і 18 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції"). В останньому випадку господарським судам необхідно з`ясовувати та відображати в судових рішеннях, в чому конкретно полягають відповідні наслідки, що могли б настати в результаті дій суб`єктів господарювання, які мають ознаки зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, або антиконкурентних узгоджених дій, або недобросовісної конкуренції.

Першим кваліфікуючим елементом порушення, передбаченого ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" є факт зайняття суб`єктом господарської діяльності монопольного (домінуючого) становища на ринку товару.

При цьому, визначення товарного ринку є основою для з`ясування монопольного (домінуючого) становища на ринку як обов`язкової кваліфікуючої ознаки суб`єкта правопорушення у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції" товар - це будь-який предмет господарського обороту, в тому числі продукція, роботи, послуги, документи, що підтверджують зобов`язання та права (зокрема цінні папери), а ринок товару (товарний ринок) - це сфера обороту товару (взаємозамінних товарів), на який протягом певного часу і в межах певної території є попит і пропозиція.

Порядок визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єктів господарювання на ринку встановлює Методика визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єктів господарювання на ринку, затверджена розпорядження Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 N 49-р (далі за текстом - Методика).

Методика встановлює порядок визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єктів господарювання на ринку і призначена для аналізу діяльності суб`єктів господарювання, груп суб`єктів господарювання та споживачів з виробництва, реалізації, придбання товарів, надання послуг, виконання робіт на загальнодержавних та регіональних ринках (п. 1.2. Методики).

В п. 2.1. Методики визначені дії, які може включати в себе визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єктів господарювання.

Етапи визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єктів господарювання, їх кількість та послідовність проведення, передбачені пунктом 2.1 Методики, можуть змінюватися залежно від фактичних обставин, зокрема особливостей товару, структури ринку, обсягів наявної інформації щодо ринку тощо (п.2.2. Методики).

Тобто, п. 2.1. Методики містить перелік можливих дій для визначенім монопольного (домінуючого) становища суб`єктів господарювання, та є диспозитивною нормою. Означений перелік дії застосовується в залежності від конкретних порушень законодавства про захист економічної конкуренції, а також в залежності від фактичних обставин, зокрема, особливостей товару, структури ринку, тощо.

Відповідно до п. 3.1. Методики об`єктами аналізу щодо визначення монопольного (домінуючого) становища є: суб`єкт господарювання; група суб`єктів господарювання; конкретний товар (продукція, роботи, послуги), який (які) випускається, постачається, продається, придбавається (використовується, споживається) цим (цими) суб`єктом (суб`єктами) господарювання.

Перелік товарів, щодо яких має визначатися монопольне (домінуюче) становище суб`єкта господарювання, складається з товарів (товарних груп), які обертаються в Україні чи на відповідній частині її території і які мають для продавців (постачальників, виробників), покупців (споживачів, користувачів) ознаки одного (подібного, аналогічного) товару (товарної групи) (п. 4.1. Методики).

Згідно з пунктом п. 5.1 Методики, для визначення товарних меж ринку, з переліку товарів, які мають ознаки одного (подібного, аналогічного), визначаються товари, у межах якої споживач за звичайних умов може легко перейти від споживання одного товару до споживання іншого. Показниками взаємозамінності, зокрема, є подібність призначення, споживчих властивостей, умов використання; наявність спільної групи споживачів товару (товарної групи); відсутність суттєвої різниці в цінах; взаємозамінність товарів (товарної групи) з точки зору їх виробництва. При цьому, згідно з пунктами 5.2 - 5.4 Методики необхідно враховувати, що взаємозамінні товари можуть бути стандартизованими або диференційованими.

Відповідач - 3 в оскаржуваному рішенні визначив, що товаром, щодо якого визначається монопольне становище, є послуги з надання доступу до об`єктів портової інфраструктури, які належать ДП «АМПУ» на праві господарського відання, та які використовуються або можуть бути використані з метою проведення навантажувально-розвантажувальних робіт за схемою «борт-борт», які надаються Філією, зокрема, шляхом використання акваторії порту, а саме: використання місця для перевантаження вантажу на зовнішньому рейді порту силами та засобами генекспедитора; організації НРР на внутрішньому рейді порту силами та засобами клієнта; використання рейдового портового пункту № 2 (р-н «Дідової хати») для перевантаження вантажу силами та засобами клієнта; організації НРР за схемою «борт-борт» біля причалів силами та засобами клієнта; використання у період з 23.03.2016-27.03.2016 року причалу №12 для перевантаження зернових вантажів на т/х «ANTHEIA» за схемою «борт-борт».

Дані послуги, як встановив відповідач - 3, не можуть бути замінені послугами з проведення НРР лише з використанням причалів, оскільки з точки зору споживача, такий вид виконання робіт характеризується значними фінансовими витратами, та потребує зміни логістичного ланцюга транспортування вантажів, який заздалегідь визначений вантажовласником або його представниками.

Продавцем товару відповідач - 3 визначив ДП «АМПУ» в особі МФ, оскільки саме ДП «АМПУ» в особі Філії наділене правом господарського відання за об`єктами портової інфраструктури, а саме - причалами та акваторією Миколаївського морського порту, які можуть використовуватись для проведення суб`єктами господарювання навантажувально-розвантажувальних робіт за схемою «борт-борт».

З огляду на вказане товарними межами ринку відповідач - 3 визначив відповідні послуги, що відповідає Методиці.

Суд погоджується з відповідачем - 3, що територіальними (географічними) межами ринку відповідних послуг є межі акваторії Миколаївського морського порту, з огляду на таке.

Згідно п. 6.1 Методики територіальні (географічні) межі ринку певного товару (товарної групи) визначаються шляхом установлення мінімальної території, за межами якої з точки зору споживача придбання товарів (товарної групи), що належать до групи взаємозамінних товарів (товарної групи), є неможливим або недоцільним.

Положеннями статей 19, 21 Закону України «Про морські порти України» визначено, що послуги (в тому числі спеціалізовані) надаються у морському порту. Відповідно до пункту 2.4. Обов`язкових постав по порту до акваторії морського порту Миколаїв входять відведені морському порту водні простори. Акваторія морського порту Миколаїв є державною власністю і надається у користування Адміністрації морських портів України. Акваторія морського порту Миколаїв є водним об`єктом зі спеціальним режимом його експлуатації. А межі акваторії морського порту Миколаїв визначено постановою Кабінету Міністрів України від 22 жовтня 2008 року № 934 «Про межі акваторії морського порту Миколаїв».

При цьому, відповідачем - 3 встановлено, що змінити порт обраний замовником послуг НРР для здійснення НРР в більшості випадків неможливо, оскільки порт обирається за такими критеріями як навігаційна доступність, робочі глибини, довжина причалів, термінальна та транспортна інфраструктура і т. ін., і відповідно зміна порту пов`язана зі значними витратами і фактично потребує повної зміни всього логістичного ланцюга, як на етапі морського перевезення (зміна умов договору перевезення вантажу, призначення нового порту призначення, зміна розмірів фрахтової ставки і т. ін.), так і на етапі перевантаження (необхідність пошуку можливості постановки судна під обробку у потрібні строки, зміна технологічних схем перевантаження і т. ін.) і на етапі сухопутного перевезення залізничним транспортом (побудування нового маршруту перевезення, пошук вагонів і т. ін.). Порт призначення є суттєвою умовою договорів купівлі-продажу товару, що імпортується, відповідно до правил INCOTERMS, і можливість внесення змін до цих договорів не залежить від експедитора.

Отже, суб`єкт господарювання, який має намір використовувати частину акваторії Миколаївського морського порту для проведення НРР, не має альтернативних варіантів одержання доступу до акваторії від інших суб`єктів господарювання, окрім МФ ДП «АМПУ».

Враховуючи зазначене мінімальна територія, за межами якої з точки зору споживача придбання послуг з надання доступу до об`єктів портової інфраструктури, які належать ДП «АМПУ» на праві господарського відання, та які використовуються або можуть бути використані з метою проведення навантажувально-розвантажувальних робіт за схемою «борт-борт», які надаються Філією, шляхом використання акваторії порту, є неможливим, становить територію акваторії морського порту Миколаїв.

Суд відхиляє твердження позивача щодо неправильного визначення Відділенням територіальних меж ринку, з таких підстав.

Так, позивач стверджує, що межами ринку є цілком морський порт Миколаїв, а не акваторія порту Миколаїв, оскільки послуги з організації НРР за схемою «борт-борт» біля причалів силами та засобами клієнта можуть надаватися в морському порту не лише позивачем, а й іншими суб`єктами господарювання, які мають власні причали, операційні акваторії причалів та відносяться до морського порту Миколаїв.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про морські порти України» морський порт - це визначена межами територія та акваторія, обладнані для обслуговування суден і пасажирів, проведення вантажних, транспортних та експедиційних робіт, а також інших пов`язаних з цим видів господарської діяльності.

Відповідно до п. 10 вказаної статті закону операційна акваторія причалу (причалів) - це гідротехнічна споруда в межах портової акваторії, призначена для безпечного підходу суден до причалу та відходу від причалів, маневрування суден під час здійснення швартових операцій, а також маневрування суден між причалами.

Пункт 12 вказаної статті визначає причал, як гідротехнічну споруду, яка має швартовні та відбійні пристрої і призначена для стоянки та обслуговування суден, обслуговування пасажирів, у тому числі для їх посадки на судна і висадки з суден, проведення вантажно-розвантажувальних робіт;

Згідно із п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про морські порти України» рейд - це частина акваторії морського порту, що використовується для стоянки суден на якорі, у тому числі для ремонту суден, посадки (висадки) пасажирів, проведення вантажно-розвантажувальних робіт, в її незахищеній частині (зовнішній рейд) або в частині, захищеній повністю або частково огороджувальними гідротехнічними спорудами чи об`єктами природного походження (внутрішній рейд).

Територія морського порту - це частина сухопутної території України з визначеними межами, у тому числі штучно створені земельні ділянки, згідно п. 16 ч. 1 ст. 1 закону України «Про морські порти України».

Товарним ринком, в даному випадку Відділення визначило послуги з надання доступу до об`єктів портової інфраструктури Миколаївського порту, які використовуються або можуть бути використані з метою проведення навантажувально-розвантажувальних робіт за схемою «борт-борт», шляхом використання саме акваторії порту (на зовнішньому та внутрішньому рейді порту, з використанням рейдового портового пункту № 2 (р-н «Дідової хати»), біля причалів силами та засобами клієнта).

При цьому, Відділенням в рішенні № 6-ріш вказано, що такі послуги не можуть бути замінені послугами з проведення НРР з використанням причалів. Так, послуги з проведення НРР з використанням причалів можуть бути надані на території порту не тільки позивачем, а й іншими суб`єктами господарювання, у яких наявні права на використання причалів, а от послуги з надання доступу до акваторії порту для проведення НРР за схемою «борт-борт» можуть бути надані тільки позивачем, і тільки на території акваторії порту.

Операційна акваторія причалу, як вбачається із визначення цього терміну, є гідротехнічною спорудою в межах портової акваторії, яка призначена для безпечного підходу суден до причалу та відходу від причалів, а не для здійснення на її території проведення НРР за схемою «борт-борт».

Щодо тверджень позивача, що рейдовий портовий пункт № 2 (р-н «Дідової хати») знаходиться поза межами морського порту (межами акваторії морського порту Миколаїв), то згідно наявних у справі доказів відповідний об`єкт входить до акваторії порту Миколаїв, тому такі доводи Суд відхиляє.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що при визначенні територіальних (географічних) меж ринку, який досліджувався в рішенні № 6-ріш, Відділенням було дотримано вимоги Методики, і висновки Відділення у відповідній частині відповідають обставинам встановленим у справі про порушення конкурентного законодавства.

Згідно п. 7.1. Методики часові межі ринку визначаються як проміжок часу (як правило - рік), протягом якого відповідна сукупність товарно-грошових відносин між продавцями (постачальниками, виробниками) і споживачами утворює ринок товару із сталою структурою. У випадках, коли період повного обороту авансованого капіталу у виробництві відповідного товару є більшим, ніж один рік, як часові межі ринку як правило визначається проміжок часу, який дорівнює від одного до трьох зазначених періодів обороту капіталу (п. 7.2. Методики).

Відділення в рішенні № 6-ріш визначило, що часовими межами досліджуваного ринку є період 2016 - квітень 2019 років, оскільки у відповідний проміжок часу співвідношення попиту та пропозиції на відповідному ринку істотно не змінювалося, тобто структура ринку у зазначений час була сталою. Докази на підтвердження зазначеного наявні в матеріалах справи про порушення конкурентного законодавства та детально зазначені в оскаржуваному рішенні № 6-ріш.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що при визначенні часових меж ринку, який досліджувався в рішенні № 6-ріш, Відділенням було дотримано вимоги Методики, і висновки Відділення у відповідній частині відповідають обставинам встановленим у справі про порушення конкурентного законодавства.

Таким чином, суд погоджується з Відділенням, що в силу діючих положень законодавства, а також наявних договірних відносин, на досліджуваному ринку діяльність з надання вищенаведених послуг здійснює лише ДП «АМПУ» в особі Миколаївської філії, тобто у позивача немає жодного конкурента, і частка позивача на вказаному ринку становить 100 %.

Отже, матеріалами справи доведено факт зайняття ДП «АМПУ» в особі Миколаївської філії монопольного (домінуючого) становища на ринку послуг із забезпечення доступу до акваторії Миколаївського порту для проведення навантажувально-розвантажувальних робіт за схемою «борт-борт», при цьому при визначенні факту зайняття позивачем монопольного (домінуючого) становища на відповідному ринку Відділенням було правильно застосовані відповідні правові норми, зокрема, ст. 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та Методики.

Як вже зазначав Суд вище, що особливістю такого виду порушення законодавства про захист економічної конкуренції, як зловживання монопольним становищем є здійснення господарювання учасником ринку таких дій, які були б неможливі в умовах значної конкуренції на ринку. Зокрема, отримання прибутку не завдяки ефективній діяльності або високій продуктивності, а завдяки неправомірному використанню свого домінуючого становища, утриманню чи посиленню такого становища шляхом усунення конкурентів або обмеження доступу на ринок.

В оскаржуваному рішенні № 6-ріш Відділенням встановлено, що МФ ДП «АМПУ», користуючись власними законодавчо визначеними повноваження по забезпеченню безпеки судноплавства та надання доступу до об`єктів портової інфраструктури - акваторії порту для проведення НРР за схемою «борт-борт», забезпечила собі додаткове (незважаючи на оплату власниками суден всіх необхідних портових зборів) надходження коштів, в умовах, коли споживачі відповідних послуг зазнали додаткових законодавчо та економічно необґрунтованих витрат, та що за умов існування конкуренції на досліджуваному ринку отримання додаткових коштів (прибутків) було б неможливим.

Таким чином, Відділенням встановлені в оскаржуваному рішенні № 6-ріш всі необхідні кваліфікаційні ознаки такого виду порушення законодавства про захист економічної конкуренції, як зловживання монопольним становищем.

Суд відхиляє твердження позивача, що витрати на послуги з організації проведення навантажувально - розвантажувальних робіт за схемою «борт-борт» до складу портових зборів не включені, з таких підстав.

Згідно із положеннями ст. 22 Закону України «Про морські порти» у морському порту справляються такі портові збори: корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний. Використання коштів від портових зборів допускається виключно за їх цільовим призначенням. Фінансування утримання гідротехнічних споруд в об`ємах, необхідних для підтримання їх паспортних характеристик, здійснюється за рахунок портових зборів, що справляються у морських портах, де розташовані такі гідротехнічні споруди.

Розміри ставок портових зборів для кожного морського порту встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту, відповідно до затвердженої нею методики. Порядок справляння, обліку та використання коштів від портових зборів, крім використання коштів від адміністративного збору, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту.

Кошти від адміністративного збору використовуються відповідно до закону.

Портові збори сплачуються адміністрації морських портів України, крім випадків, визначених цим Законом.

Причальний збір справляється на користь власника причалу, а якщо причал перебуває у користуванні - на користь відповідного користувача.

Канальний збір справляється на користь власника каналу.

Корабельний збір справляється на користь користувача портової акваторії, а також власника операційної акваторії причалу (причалів), збудованої до набрання чинності цим Законом.

Маяковий збір справляється на користь державної установи, що організовує та здійснює навігаційно-гідрографічне забезпечення мореплавства.

Контроль за цільовим використанням коштів від портових зборів здійснює національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту. За нецільове використання коштів від портових зборів суб`єкт, який допустив таке порушення, сплачує до Державного бюджету України штраф у розмірі 200 відсотків використаної не за цільовим призначенням суми портових зборів.

Відповідно до Порядку справляння портових зборів, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 № 316 (далі - Порядок), портові збори справляються в морських портах із суден і плавучих споруд, що плавають під Державним Прапором України та іноземними прапорами, за групами згідно з додатком 1 до цього Порядку. Сплата портових зборів у морських портах здійснюється до виходу судна з морського порту.

Згідно п. 2.1 Порядку кошти від корабельного збору використовуються, зокрема, на заходи пов`язані із забезпеченням безпеки судноплавства, що полягають в організації та забезпеченні безпечної експлуатації, підтриманні в належному стані гідротехнічних споруд, спеціалізованих суден, необхідного обладнання, пристроїв і механізмів для ліквідації аварій в акваторії морського порту.

Відповідно до п. 2.2 Порядку кошти від причального збору використовуються, зокрема на утримання та обслуговування причальних споруд в межах їх паспортних характеристик; на утримання персоналу, що бере участь у проведенні робіт та здійснює технічний нагляд за будівництвом (придбанням, виготовленням), модернізацією, реконструкцією, ремонтом та експлуатацією причалів та прилеглих акваторій та інших необоротних активів, що використовуються на зазначені в цьому пункті цілі, у тому числі на забезпечення соціальних гарантій цього персоналу.

Вказаними нормами прямо передбачено, що заробітна плата працівників служби диспетчера порту, які беруть участь у забезпеченні безпеки судноплавства та експлуатації причалів, повинна відшкодовуватися за рахунок корабельного та причального зборів.

Пунктом 5.4. Порядку визначено, що із суден групи В (за винятком буксирів, однак включаючи ліхтери, баржі) причальний збір справляється за кожну тонну навантаженого або розвантаженого вантажу за такими ставками:

- 0,19 долара США - із суден у закордонному плаванні;

- 0,019 долара США - із суден у каботажному плаванні.

Сплата причального збору здійснюється окремо за кожну операцію. У разі коли операція виконується біля необладнаного берега або за варіантом «судно-судно», ставка причального збору застосовується зі знижкою 50 відсотків.

Відповідно до пункту 5.5. Порядку справляння портових зборів судна, що стоять лагом до іншого судна, ошвартованого біля причалу, або ошвартовані біля причалу носом чи кормою, сплачують 50 відсотків ставки причального збору.

Зміст п. 5.4., 5.5. Порядку свідчить, що законодавець передбачив особливості справляння причального збору під час проведення НРР за схемою «борт-борт», тобто в інтересах отримувачів портових зборів вже вкладено певну «комерційну складову» в ставки портових зборів (які є державними регульованими цінами) залежно від того, чи пов`язаний судно захід із здійсненням вантажних операцій в порту за варіантом «судно - судно» («борт-борт»). А отже, витрати позивача на послуги з організації проведення навантажувально - розвантажувальних робіт за схемою «борт-борт» до складу портових зборів включені.

Таким чином, заробітна плата працівників служби диспетчера порту, які беруть участь у забезпеченні безпеки судноплавства та експлуатації причалів, повинна відшкодовуватися за рахунок корабельного та причального зборів, які судна ПрАТ «СК «Укррічфлот» повністю сплачували при кожному заході в Миколаївський морський порт для виконання НРР за схемою «борт-борт», а не за рахунок нав`язування послуги «з організації НРР за схемою «борт-борт» силами та засобами замовника». Відповідно, висновки відповідача - 3 в частині того, що ПрАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот», сплачуючи корабельний збір, вже оплатила організацію НРР за схемою «борт-борт» силами та засобами замовника відповідають чинному законодавству та є обґрунтованими.

Стосовно рішення Антимонопольного комітету України № 113-р від 06.02.2020, в якому визначено, що за відсутності методики розрахунку розмірів ставок портових зборів неможливо встановити склад потових зборів, Суд зазначає, що вказане рішення жодним чином не впливає на розгляд даної справи, оскільки у справі № 130-26.13/126-17 Комітет не розглядав та не встановлював будь - яких обставин стосовно включення або не включення послуг з організації НРР за схемою «борт - борт» до складу портових зборів або питання правомірності нав`язування цієї послуги з боку позивача.

Стосовно доводів позивача про наявність у ПАТ СК «Укррічфлот» подвійного статусу, портового оператора та судновласника, що обумовлює одночасну сплату портових зборів за захід плавзасобів у порт та оплату послуг щодо здійснення перевантажувальних робіт та користування у цих цілях акваторією порту, суд зазначає, що вказана обставина не впливає на вирішення даного спору, оскільки Відділенням було встановлено в ході розгляду справи, що фактично позивач, при здійсненні ПАТ СК «Укррічфлот» НРР за схемою «борт-борт», останньому жодних послуг не надає, адже ПАТ СК «Укррічфлот» для цього використовує свої власні плавзасоби, а забезпечення безпеки судноплавства в Миколаївському морському порту оплачується ПАТ СК «Укррічфлот», як судновласником в складі корабельного та причального зборів.

Щодо неврахування відповідачами - 1, 3 при винесенні оскаржуваних рішень доказів наданих позивачем, а саме листів Міністерства інфраструктури України та Державного підприємства «Науково - дослідний проектно - конструкторський інститут морського флоту України», то такі твердження спростовуються матеріалами справи та змістом оскаржуваних рішень, а відтак, відхиляються судом.

Суд, крім вказаного, зазначає, що ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» внормовано, що заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

В п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 N 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» судам роз`яснено, що у застосуванні згаданого припису частини першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" слід враховувати таке. За цими приписами передбачені ними строки оскарження рішень органу Антимонопольного комітету України не може бути відновлено. Таким чином, зазначені строки є присічними. Встановлена Цивільним кодексом України позовна давність до відповідних правовідносин не застосовується, так само як і в оскарженні розпоряджень Антимонопольного комітету України та його органів. Аналогічним чином вирішується й питання щодо строків оскарження рішень органів Антимонопольного комітету України, прийнятих у справах про недобросовісну конкуренцію. Закінчення присічного строку, незалежно від причин його пропуску заінтересованою особою, є підставою для відмови в позові про визнання недійсним рішення (розпорядження) Антимонопольного комітету України та його органів.

Позивач пропустив двомісячний строк на оскарження рішення № 6-ріш, адже відповідне рішення позивач отримав 13.05.2019, відповідно строк на оскарження вказаного рішення сплив 15.07.2019, а з позовом до суду про визнання недійсним рішення № 6-ріш позивач звернувся в листопаді 2020 року.

Враховуючи вищевикладене Суд констатує, що позивачем пропущений двомісячний строк на оскарження рішення № 6-ріш, що є підставою для відмови в задоволенні відповідних позовних вимог.

Верховний Суд у своїй постанові від 13.02.2018 у справі № 922/4646/16 також зазначив, зокрема, наступне: «строки оскарження рішень органів Комітету є присічними та відновленню не підлягають. Пропуск встановленого частиною першою статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» двомісячного присічного строку є самостійною та достатньою підставою для відмови в позові про визнання недійсним рішення органу Комітету».

Отже, Суд зазначає, що строк встановлений ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» є присічним і закінчення такого строку, незалежно від причин його пропуску заінтересованою особою, є підставою для відмови в позові про визнання недійсним рішення (розпорядження) Антимонопольного комітету України та його органів.

Крім вказаного вище, суд також зазначає, що оскаржуване позивачем рішення № 6 - ріш, в межах повноважень було ухвалено саме Миколаївським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України (ідентифікаційний код 22440366), яке є самостійною юридичною особою, і з 02.06.2020 перебуває в стані припинення, проте станом на момент ухвалення рішення у даній справі не припинено. При цьому, Південне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України не є правонаступником Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, і доказів іншого матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Статтею 48 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача. Після спливу строків, зазначених в частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Позивач у даній справі, в тому числі, заявляє вимогу про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 03.05.2019 № 6-ріш «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» до особи, яка не постановляла такого спірного рішення - до Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України. Тобто позивач фактично пред`явив вимогу про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 03.05.2019 № 6-ріш «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» до неналежного відповідача.

Згідно ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом із тим, установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутності визначенні процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

З урахуванням всього вищевикладеного суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, в частині визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 03.05.2019 № 6-ріш «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу».

Статтею 57 Закону України «Про захист економічної конкуренції » внормовано, що рішення, прийняті адміністративною колегією територіального відділення Антимонопольного комітету України, державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, адміністративною колегією Антимонопольного комітету України у справах про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у заявах, справах про узгоджені дії, можуть бути перевірені за заявою осіб, які брали участь у справі, або за власною ініціативою у порядку, встановленому Антимонопольним комітетом України. Заява про перевірку рішення може бути подана до Антимонопольного комітету України у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено. Рішення адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України перевіряються адміністративною колегією Антимонопольного комітету України чи Антимонопольним комітетом України, рішення державного уповноваженого Антимонопольного комітету України, адміністративної колегії Антимонопольного комітету України - Антимонопольним комітетом України. Органи Антимонопольного комітету України, які здійснюють перевірку рішення, можуть зупинити виконання рішення до закінчення його перевірки, про що письмово повідомляються особи, які беруть участь у справі. За результатами перевірки рішення органи Антимонопольного комітету України мають право: залишити рішення без змін; змінити рішення; скасувати рішення частково і направити справу на новий розгляд у цій частині; скасувати рішення і прийняти нове рішення або передати справу на новий розгляд чи припинити провадження у справі.

Комітет, за результатами перевірки рішення Адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 03.05.2019 № 6-ріш «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» прийняв рішення N 539-р, яким пункти 2 - 5 резолютивної частини рішення Адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення комітету без змін. Комітет, за результатами перевірки рішення № 6-ріш, у відповідній частині, встановив, що таке рішення прийнято при повному з`ясуванні та доведенні обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими, висновки, викладені у рішенні № 6-ріш, у відповідній частині, відповідають обставинам справи, норми матеріального і процесуального права застосовані правильно.

При прийнятті рішення № 539-р Комітет виходив, зокрема, з такого:

(90) За результатами проведеного аналізу адміністративною колегією Відділення наведено належне обґрунтування, що ДП «АМПУ» в особі Миколаївської філії є таким, що протягом 2016 - квітня 2019 років займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з надання доступу до об`єктів портової інфраструктури, які належать ДП «АМПУ» на праві господарського відання та використовуються або можуть бути використані з метою проведення навантажувальнорозвантажувальних робіт за схемою «борт-борт», у межах акваторії Миколаївського морського порту, оскільки на цьому ринку в нього не було (немає) жодного конкурента;

(118) Для надання послуг з використання місця на зовнішньому рейді, Миколаївська філія ДП «АМПУ» фактично виконує роботи, пов`язані із забезпеченням заходу судна до акваторії Миколаївського морського порту та його постановкою під обробку. Такі дії (операції) виконуються при будь-якому способі проведення НРР: судно-судно («бортборт»), вагон-судно, судно-склад;

(122) Крім того, як було встановлено адміністративною колегією Відділення «обрахована Філією вартість надання вищенаведених послуг не відображає фактично понесених витрат Філії на їх надання, у зв`язку з тим, що визначається з урахуванням кількості перевантажувального вантажу під час виконання НРР, до якого Адміністрація МФ не має жодного відношення. Надані МФ ДП «АМПУ» розрахунки вартості послуг суперечать вимогам П(С)БО 16, оскільки не відображають зв`язок між фактично понесеними витратами із відповідним об`єктом витрат»;

(124) Суб`єкти господарювання, які здійснюють господарську діяльність із проведення НРР за схемою «борт-борт» в акваторії Миколаївського морського порту, вимушені використовувати об`єкти портової інфраструктури виключно на умовах Миколаївської філії ДП «АМПУ», адже відмова в їх прийнятті взагалі позбавляє можливості проводити таким суб`єктам господарювання власну господарську діяльність, а відтак суб`єкти господарювання вимушені приймати умови Миколаївської філії ДП «АМПУ» та здійснювати оплату робіт, які не залежать від фактично понесених філією витрат;

(125) Оплата суб`єктами господарювання, які мають необхідність у використанні об`єктів портової інфраструктури з метою виконання НРР, додаткових необґрунтованих послуг призводить до понесення ними необґрунтованих витрат;

(126) За умов існування конкуренції на ринку послуг із надання доступу до об`єктів портової інфраструктури, які належать ДП «АМПУ» на праві господарського відання та використовуються або можуть бути використані з метою проведення навантажувально-розвантажувальних робіт за схемою «борт-борт», Миколаївська філія ДП «АМПУ» була б зацікавлена в надані таких послуг, які найбільше б задовольнили попит споживачів, не вчиняючи при цьому дій, які можуть призводити до ущемлення інтересів споживачів, у вигляді понесення додаткових законодавчо та економічно необґрунтованих витрат;

(127) Враховуючи зазначене, адміністративна колегія Відділення дійшла обґрунтованого висновку, що «дії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії, які полягають у висуванні протягом 2016 квітня 2019 років вимог з оплати робіт, витрати на які покриваються портовими зборами, споживачам, у тому числі приватному акціонерному товариству «Судноплавна компанія «Укррічфлот» в особі філії «Миколаївський річковий порт» АСК «Укррічфлот», що виявили намір використовувати об`єкти портової інфраструктури, які належать ДП «АМПУ» на праві господарського відання, для проведення навантажувально-розвантажувальних робіт за схемою «борт-борт», є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50, частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» - зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, у вигляді дій, що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку».

Порядок перевірки та перегляду рішень органів Комітету в справах про порушення законодавства про захист економічної конкуренції встановлюють Правила розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (Правила розгляду справ), затверджені розпорядження Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 N 5.

Згідно із п. 37 Правил розгляду справ рішення, прийняті адміністративною колегією територіального відділення Комітету, можуть бути перевірені Комітетом чи адміністративною колегією Комітету за заявою осіб, які брали участь у справі, або за власною ініціативою на підставі подання державного уповноваженого Комітету про перевірку рішення.

За результатами розгляду заяви про перевірку, а також у разі виявлення з власної ініціативи підстав для зміни чи скасування рішення, передбачених статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції", Голова Комітету чи державний уповноважений Комітету складають подання про перевірку рішення та вносять його на розгляд Комітету або адміністративної колегії Комітету, яка здійснює перевірку. Підготовка до розгляду Комітетом або адміністративною колегією Комітету питання про перевірку рішення здійснюється у порядку, передбаченому пунктами 26 і 27 цих Правил (п. 44 Правил розгляду справ).

Пунктом 32 Правил розгляду справ встановлено, що у рішенні наводяться мотиви рішення, зазначаються встановлені органом Комітету обставини справи з посиланням на відповідні докази, а також положення законодавства, якими орган Комітету керувався, приймаючи рішення.

Відповідачем - 1 за результатами перевірки рішення № 6-ріш та аналізу матеріалів справи № 2-26.215/60-2017 не встановлено підстав для зміни або скасування відповідного рішення в частині п. 2-5.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Перевіривши юридичну оцінку обставин справи № 2-26.215/60-2017 та повноту перевірки рішення № 6-ріш в частині п. 2-5, суд дійшов висновку про те, що відповідачем - 1 дотримано вимог Закону України "Про захист економічної конкуренції", Правил розгляду справ, які затверджено розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 № 5, у зв`язку з чим всебічно, повно і об`єктивно перевірено рішення адміністративного колегії територіального органу у справі № 2-26.215/60-2017, досліджено наявні документи та докази, належним чином проаналізувало відносини сторін та належним чином обґрунтовані мотиви прийнятого рішення з посиланням на докази.

Викладені в оскаржуваному рішенні висновки відповідача - 1 щодо відсутності підстав для зміни та скасування рішення № 6 - ріш в частині п. 2-5, відповідають фактичним обставинам справи № 2-26.215/60-2017, нормам матеріального права, є законними та обґрунтованими, а сама справа № 2-26.215/60-2017 (у відповідній частині) розглянута з дотриманням положень Правил розгляду справ.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсним рішення № 539-р.

Щодо доводів відповідача - 2 стосовно наявності підстав для закриття провадження у справі в частині вимог пред`явлених до нього, у зв`язку із відсутністю предмету спору, то суд не погоджується з такими доводами, оскільки закриття провадження у справі на підставі п. 2) ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж предмет спору був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В силу приписів ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із заявлених вимог, наведених обґрунтувань та наданих доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України задоволенню не підлягають.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 13, 73-77, 86, 129, 182, 183, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (01135, м. Київ, просп. Перемоги, 14; ідентифікаційний код: 38727770) в особі Миколаївської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України (54020, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Заводська, 23; ідентифікаційний код: 38728444) до Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Липківського, буд. 45, ідентифікаційний код юридичної особи 00032767), Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65107; ідентифікаційний код 20992104) та Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (54001, Миколаївська обл., місто Миколаїв, ВУЛ. АДМІРАЛЬСЬКА, будинок 27, корпус 1; ідентифікаційний код 22440366) про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Миколаївського обласного ТВ АМКУ від 03.05.2019 N 6-ріш та рішення АМКУ від 20.08.2020 N 539-р по справі N 2-26.215/60-2017 відмовити повністю.

2. Судові витрати по сплаті судового збору покласти на Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" (01135, м. Київ, просп. Перемоги, 14; ідентифікаційний код: 38727770) в особі Миколаївської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України (54020, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Заводська, 23; ідентифікаційний код: 38728444).

Повний текст рішення складено та підписано 15.07.2021.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г. П. Бондаренко - Легких