РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.07.2021Справа № 910/6736/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Аркс" до приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" про стягнення 20 420,67 грн.,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У квітні 2021 року приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Аркс" (далі - Компанія) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" (далі - Товариство) заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, у розмірі 20 420,67 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30 квітня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення її недоліків.

11 травня 2021 року до суду надійшло клопотання позивача від 7 травня 2021 року № 3494 АРКС про усунення недоліків позовної заяви.

14 травня 2021 року через загальний відділ канцелярії суду позивачем подано клопотання від 13 травня 2021 року № 3494 АРКС про долучення документів до матеріалів справи, а саме: копії платіжного доручення від 20 квітня 2021 року № 772220; копії свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю серії ЗП002003 від 21 січня 2019 року; копії довіреності від 18 грудня 2020 року № 1828/18; фіскального чеку публічного акціонерного товариства "Укрпошта" від 13 травня 2021 року.

У зв`язку з наведеними обставинами ухвалою Господарського суду міста Києва від 17 травня 2021 року вищенаведену позовну заяву Компанії прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/6736/21 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

Крім того, цією ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, у порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі, судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За змістом статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

В силу положень статті 10 наведеного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи та про його право подати відзив на позовну заяву, копія ухвали суду від 17 травня 2021 року про відкриття провадження у справі № 910/6736/21 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а саме: 04080, місто Київ, вулиця Кирилівська, будинок 40.

Відповідно до частини 3 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Приписами пункту 3 частини 6 статті 242 ГПК України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що копія вищенаведеної ухвали Господарського суду міста Києва від 17 травня 2021 року була отримана уповноваженим представником відповідача 25 травня 2021 року, про що свідчить наявне у матеріалах справи відповідне повідомлення про вручення цього поштового відправлення.

Проте Товариство в установлений судом строк відзиву на позовну заяву не подало.

Положеннями частини 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Зважаючи на те, що Товариство належним чином було повідомлене про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність достатньої кількості документів для її розгляду по суті, суд дійшов висновку про розгляд цієї справи за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

5 жовтня 2020 року по вулиці Європейській (Кременчуцькій) у селі Розсошенці Полтавської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участі двох транспортних засобів: зіткнення автомобіля "DAF", державний номерний знак: НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , з автомобілем "Mercedes", державний номерний знак: НОМЕР_2 , за кермом якого перебувала ОСОБА_2 .

Дані обставини були зазначені в повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду від 5 жовтня 2020 року, підписаному даними особами.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль "Mercedes", державний номерний знак: НОМЕР_2 (застрахований транспортний засіб). Власником застрахованого транспортного засобу є фізична особа ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що пошкоджений транспортний засіб було застраховано позивачем на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" від 2 вересня 2020 року № 015225а0пп. Копія цього правочину наявна в матеріалах справи.

У зв`язку з наведеними обставинами 6 жовтня 2020 року страхувальник звернувся до позивача із заявою про подію та на виплату страхового відшкодування наземного транспортного засобу. У вищезазначеній заяві страхувальник вказав, що під час руху автомобіль "DAF", державний номерний знак: НОМЕР_1 , почав перелаштовуватись та здійснив наїзд на автомобіль "Mercedes", державний номерний знак: НОМЕР_2 .

Судом також встановлено, що на підставі рахунку на оплату фізичної особи - підприємця Черновської Дар`ї Анатоліївни від 9 жовтня 2020 року № 813, а також ремонтної калькуляції від 9 жовтня 2020 року № 1.003.20.0 позивачем було складено страховий акт від 23 жовтня 2020 року № АRX2644479 (належні копії зазначених документів наявні в матеріалах справи).

Відповідно до цього акту загальна сума страхового відшкодування склала 20 420,67 грн.

З матеріалів справи вбачається, що вказана сума страхового відшкодування була перерахована позивачем на рахунок суб`єкта господарювання, який здійснював ремонт застрахованого транспортного засобу, - фізичної особи-підприємця Черновської Дар`ї Анатоліївни, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення від 26 жовтня 2020 року № 716131.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, Компанія, здійснивши виплату страхового відшкодування, набула права потерпілої у ДТП особи в межах здійсненої виплати.

Суд зазначає, що достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП, є платіжні доручення та рахунки на сплату послуг з ремонту пошкодженого ТЗ.

Отже, до позивача у зв`язку зі здійсненою страховою виплатою за вищеописаною ДТП перейшло право вимоги на суму відшкодування в розмірі 20 420,67 грн.

З матеріалів справи вбачається, що на час скоєння вищевказаної ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як особи, що на законних підставах експлуатувала автомобіль "DAF", державний номерний знак: НОМЕР_1 , застрахована відповідачем на підставі договору (полісу) № АО/4387934 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`я та/або майну потерпілого.

З матеріалів справи вбачається, що 16 грудня 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою від цієї ж дати № 3494 АРКС про регресні вимоги. Проте зазначена заява Товариством задоволена не була.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами 1 та 2 статті 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, якщо вона завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно зі статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до пункту 33.2 статті 33 Закону в разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідний підрозділ Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідного підрозділу Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

На виконання Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування", МТСБУ встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено протоколом Президії МТСБУ від 11 серпня 2011 року № 274/2011 Інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 1 вказаної вище Інструкції повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (далі - Повідомлення) - це письмове повідомлення встановленого МТСБУ зразка, яке надається страховику чи МТСБУ водієм транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з пунктом 2 Інструкції Повідомлення заповнюється та підписується водіями транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди. Повідомлення може оформлятися одним із водіїв транспортних засобів виключно у разі, якщо оформлення ДТП здійснювалося уповноваженими на те працівниками міліції.

Пунктом 4 Інструкції визначено, що Повідомлення заповнюється чітко, розбірливо, від руки кульковою ручкою, бажано друкованими літерами, при цьому обов`язково зазначаються всі відомості про кожного учасника ДТП. Вибір учасником колонки (жовта чи блакитна) не має значення.

Відповідно до пункту 5 Інструкції у разі настання ДТП за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти Повідомлення. У такому разі водії транспортних засобів після складення Повідомлення мають право залишити місце ДТП та звільняються від обов`язку інформувати працівників державних правоохоронних органів про її настання.

За умовами пункту 6 Інструкції виправлення у Повідомленні категорично забороняються. Замість зіпсованого бланку заповнюється інший. Тільки після підписання Повідомлення водіями - учасниками ДТП, аркуші розділяються для кожного із водіїв.

Порядок заповнення Повідомлення чітко регламентований пунктом 7 Інструкції.

Як вже було зазначено, спірна дорожньо-транспортна пригода оформлена водіями шляхом складання спрощеного повідомлення без виклику працівників Національної поліції України.

Відповідно до вимог Інструкції в пункті 8 Повідомлення мають бути вказані дані про страхову компанію та сертифікат страхування. Проте в пункті 8 поданого позивачем повідомлення водій автомобіля "DAF" зазначив іншу інформацію щодо своєї страхової компанії та сертифікату страхування, ніж та, яка вказана Компанією в її позовній заяві. У той же час водієм автомобіля "Mercedes", державний номерний знак: НОМЕР_2 , ОСОБА_2 в пункті 8 поданого повідомлення взагалі не було відображено жодних відомостей щодо її страхової компанії та страхового сертифіката.

У пункті 10 Повідомлення стрілкою мають бути вказані напрям і місце початкового удару (первинного контакту). У пункті 12 Повідомлення (клітинки 1-17) відмічаються знаком "Х" обставини, які відносяться та характеризують ДТП, а також обов`язково зазначається кількість відмічених знаком "Х" клітинок. У той же час в супереч вимогам Інструкції у вищевказаних пунктах повідомлення водіями автомобіля "DAF" та автомобіля "Mercedes" стрілками не було вказано напряму і місця початкового удару (первинного контакту), а також не зазначено жодної обставини, яка характеризує спірне ДТП та пояснює складену ними схему цього ДТП.

Крім того, складена в пункті 13 повідомлення схема не дає можливості переконатись у тому, що ДТП відбулась саме через порушення водієм автомобіля "DAF" Правил дорожнього руху України, оскільки в ній всупереч пункту 7 Інструкції не відображено розташування транспортних засобів на момент настання ДТП.

Отже судом встановлено, що вказане повідомлення було складно водіями автомобіля "DAF" та автомобіля "Mercedes" з порушенням порядку, визначеного пунктом 7 Інструкції, що виключає можливість встановити дійсні обставини ДТП, винну особу, а також визначити характер отриманих механічних пошкоджень транспортними засобами.

Жодних інших доказів, які підтверджують позицію позивача щодо наявності права вимоги до відповідача, матеріали справи не містять, як і не містять інших доказів, на підставі яких суд має можливість встановити фактичні обставини, що мали місце під час скоєння спірного ДТП.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем не доведено наявності вини в діях водія транспортного засобу "DAF", державний номерний знак: НОМЕР_1 , та обов`язку відповідача відшкодувати на користь позивача вартість сплаченого ним страхового відшкодування в сумі 20 420,67 грн. за відновлювальний ремонт автомобіля "Mercedes", державний номерний знак: НОМЕР_2 .

Оскільки позивачем не доведено порушення його прав відповідачем, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати залишаються за позивачем та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 19 липня 2021 року.

Суддя Є.В. Павленко