ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2021м. ДніпроСправа № 911/3316/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоспецтранс" (м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область)

до Фізичної особи-підприємця Абдіна Ваджика (смт. Велика Димерка, Броварський район, Київська область)

про стягнення заборгованості за договором про надання послуг з вивезення (збирання та перевезення) та захоронення твердих побутових відходів № 5903 від 09.08.2018 у загальному розмірі 42 056 грн. 05 коп.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У листопаді 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Екоспецтранс" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою, в якій просило суд стягнути з Фізичної особи-підприємця Абдіна Ваджика (далі - відповідач) заборгованість за договором про надання послуг з вивезення (збирання та перевезення) та захоронення твердих побутових відходів № 5903 від 09.08.2018 у загальному розмірі 42 056 грн. 05 коп.

Ціна позову складається з наступних сум:

- 40 230 грн. 19 коп. - основний борг;

- 413 грн. 76 коп. - пеня;

- 522 грн. 22 коп. - інфляційні втрати;

- 889 грн. 88 коп. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором про надання послуг з вивезення (збирання та перевезення) та захоронення твердих побутових відходів № 5903 від 09.08.2018 в частині повного та своєчасного розрахунку за надані позивачем послуги, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 40 230 грн. 19 коп. За прострочення виконання зобов`язання на підставі пункту 3.4. договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за загальний період прострочення з 21.04.2020 по 22.10.2020 в сумі 413 грн. 76 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з березня 2019 року по вересень 2020 року у сумі 522 грн. 22 коп., а також 3% річних за період прострочення з 31.02.2019 по 22.10.2020 у сумі 889 грн. 88 коп.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 грн. 00 коп.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.04.2021 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоспецтранс" до Фізичної особи-підприємця Абдіна Ваджика про стягнення заборгованості разом з доданими до неї документами передано за територіальною підсудністю до Господарського суду Дніпропетровської області.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.05.2021, справу № 911/3316/20 передано судді Фещенко Ю.В. для розгляду.

Ухвалою суду від 31.05.2021 справу № 911/3316/29 було прийнято до свого провадження, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

З приводу дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи судом, слід зазначити таке.

Частиною 2 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо фізичної особи - іпдприємця, зокрема, про місцезнаходження останньої.

На підтвердження адреси відповідача судом долучено до матеріалів справи витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 31.05.2021, з якого вбачається, що місцезнаходженням відповідача є: 07742, Київська область, Броварський район, смт. Велика Димерка, вулиця Шевченко, будинок 59, на яку і була направлена кореспонденція господарського суду для відповідача (а.с. 103).

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з частиною 6 статті 242 цього Кодексу днем вручення судового рішення є, окрім іншого, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відповідач обізнаний про розгляд даної справи судом, оскільки ухвалу суду від 31.05.2021 отримав 12.06.2021, що вбачається з поштового повідомлення № 702, отже завчасно (а.с. 107).

Так, ухвалою суду від 31.05.2021, з урахуванням вимог частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Враховуючи дату отримання ухвали суду - 12.06.2021, відповідач мав подати відзив на позовну заяву в строк по 28.06.2021 включно.

Судом також враховані Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28.11.2013, на випадок направлення відповідачем відзиву на позовну заяву або клопотання до суду поштовим зв`язком.

Однак, станом на 16.07.2021 строк на подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг, закінчився.

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Більше того, права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись судом за рахунок порушення прав позивача на своєчасне вирішення спору судом, що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Враховуючи предмет та підстави позову у даній справи, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення, оскільки у відповідача було достатньо часу для подання як відзиву на позову заяву так і доказів погашення спірної заборгованості, у разі їх наявності, чого відповідачем зроблено не було, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем суду також не повідомлено.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, а також доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з наявністю підстав для оплати послуг з видалення (збирання, перевезення та захоронення) твердих побутових відходів, порядок та строки надання послуг, факт надання та передачі послуг споживачу, загальна вартість наданих послуг, настання строку їх оплати, наявність часткової чи повної оплати, допущення прострочення оплати наданих послуг.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Так, 09.08.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю (далі - виконавець, позивач) та Фізичною особою - підприємцем Абдіна Ваджик (далі - споживач, відповідач) було укладено договір про надання послуг з вивезення (збирання та перевезення) та захоронення твердих побутових відходів № 5903 (далі - договір, а.с. 9-11, 65-67), за умовами пункту 1.1. якого виконавець зобов`язується згідно з графіком надавати послуги з вивезення (збирання та перевезення) та захоронення твердих побутових відходів (ТПВ), а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором (далі - послуги).

У пунктах 10.1. та 10.3. договору сторони погодили, що договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та застосовується до відносин сторін, які виникли до його укладання, а саме з 01.08.2018 до 31.07.2019, та визначається відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. Договір вважається таким, що продовжений, якщо за місяць до закінчення строку його дії одна із сторін заявила про відмову від договору або про його перегляд.

Сторонами не надано суду доказів та не повідомлено про факт наявності заяв про відмову від договору, отже договір є автоматично пролонгованим у відповідності до умов пункту 10.3. договору.

Відповідно до умов пункту 3.5. договору виконавець має право в односторонньому порядку вносити зміни у договір, що впливають на обсяг вивезення (збирання та перевезення) та захоронення ТПВ, на підставі рішень виконкому Криворізької міської ради, при цьому вони вважаються погодженими сторонами з моменту вступу в дію таких рішень та не потребують обов`язкового письмового узгодження.

Доказів зміни, припинення, розірвання чи визнання недійсним вказаного договору сторонами суду не надано.

Судом встановлено, що між сторонами, внаслідок укладання договору про надання послуг з вивезення (збирання та перевезення) та захоронення твердих побутових відходів № 5903 від 09.08.2018, виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 63 Цивільного кодексу України, спеціального закону - Закону України "Про житлово-комунальні послуги", інших нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань відповідно до статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України, статей 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, а згідно з нормами статті 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

При цьому, у відповідності до статті 27 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача. Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості. У разі неприбуття виконавця комунальної послуги або управителя (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем, а також не менш як двома споживачами відповідної послуги, які проживають (розташовані) в сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається виконавцю комунальної послуги або управителю (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) рекомендованим листом. Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) протягом п`яти робочих днів вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або видає (надсилає) споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії. У разі ненадання виконавцем (управителем) відповіді в установлений строк претензії споживача вважаються визнаними таким виконавцем (управителем).

Згідно з пунктами 2.1., 2.2 договору виконавець надає споживачу послуги з вивезення (збирання та перевезення) та захоронення твердих побутових відходів. Послуги з вивезення (збирання та перевезення) та захоронення твердих відходів надаються за контейнерною або без контейнерною схемою.

У пунктах 3.1., 3.3. та 3.4. договору сторони визначили, що об`єктом споживача є магазин непродовольчих товарів "Мода на вагу", вулиця Едуарда Фукса, 38. Загальний обсяг вивезення ТПВ за весь термін дії договору становить 176,8 кубічних метрів. Адреса надання послуг (місце знаходження контейнерів): вул. Едуарда Фукса, 34 а.

При цьому, у розділі 3 сторонами були визначені умови щодо вимірювання обсягу та визначення якості послуг, зокрема:

- сторони домовились, що претензії щодо надання послуг можуть бути надані тільки протягом 24 годин із моменту коли виконане, або мало бути виконане зобов`язання по вивезенню (збирання та перевезення) та захороненню ТПВ. У випадку, якщо претензії в такий строк не були заявлені , послуги за договором автоматично вважаються виконані в повному обсязі та якісно (пункт 3.6. договору);

- акти виконаних робіт підписуються споживачем до 10 числа місяця, що слідує за місяцем в якому надавались послуги, або протягом 10 календарних днів із моменту його отримання, і повертається виконавцю або надається обґрунтована відмова від його підписання (пункт 3.8. договору);

- якщо потягом 10 днів, після зазначеного в пункті 3.8. договору терміну споживач не підписав, не повернув акт виконаних робіт і не надав мотивовану відмову від його підписання, послуги вважаються такими що надані якісно та в повному обсязі, а акт виконаних робіт таким, що підписаний споживачем (пункт 3.10. договору).

Так, на підтвердження надання послуг у спірний період на суму 40 230 грн. 19 коп., який, як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.16-17), становить з серпня 2018 року по вересень 2020 року, позивачем були долучені до матеріалів справи підписані лише з боку позивача такі акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) на загальну суму 6 054 грн. 04 коп.:

- акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № від 29.09.2018 на суму 1 315 грн. 90 коп. (а.с.14, 70);

- акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № від 30.10.2018 на суму 1 579 грн. 38 коп. (а.с.15, 71);

- акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № від 30.12.2018 на суму 1 579 грн. 38 коп. (а.с.13, 69);

- акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № від 30.01.2019 на суму 1 579 грн. 38 коп. (а.с.12, 68).

У розділі 4 договору сторонами були погоджені умови щодо оплати послуг, а саме:

- оплата здійснюється відповідно до діючого тарифу за 1 куб.м. (пункт 4.1. договору);

- розрахунковим періодом є календарний місяць (пункт 4.2. договору);

- платежі вносяться на підставі попередньої оплати послуг за 1 місяць у розмірі 1 315 грн. 92 коп., до 20 числа останнього місяця за який здійснена оплата (пункт 4.3. договору);

- загальна суму договору (загальна вартість послуг за цим договором на момент його укладення складає 15 791 грн. 06 коп., в т.ч. з ПДВ (пункт 4.4. договору);

- послуги оплачуються готівкою або в безготівковій формі, плата вноситься на розрахунковий рахунок виконавця або у касу підприємства (пункт 4.5. договору).

Так, позивач посилається на те, що відповідачем були порушені зобов`язання за договором про надання послуг з вивезення (збирання та перевезення) та захоронення твердих побутових відходів № 5903 від 09.08.2018 в частині повного та своєчасного розрахунку за надані позивачем послуги, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 40 230 грн. 19 коп. За прострочення виконання зобов`язання на підставі пункту 3.4. договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за загальний період прострочення з 21.04.2020 по 22.10.2020 в сумі 413 грн. 76 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з березня 2019 року по вересень 2020 року у сумі 522 грн. 22 коп., а також 3% річних за період прострочення з 31.02.2019 по 22.10.2020 у сумі 889 грн. 88 коп. Вказане і є причиною спору.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

В той же час, позивачем заявлено до стягнення заборгованість в сумі 40 230 грн. 19 коп. за надані за договором про надання послуг з вивезення (збирання та перевезення) та захоронення твердих побутових відходів № 5903 від 09.08.2018 послуги, які, як вбачається з розрахунку заборгованості, були надані в період з серпня 2018 року по вересень 2020 року, але на підтвердження вказаних вимог позивачем були долучені до матеріалів справи підписані лише з боку позивача акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) на загальну суму 6 054 грн. 04 коп., а саме:

- акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № від 29.09.2018 на суму 1 315 грн. 90 коп. (а.с.14, 70);

- акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № від 30.10.2018 на суму 1 579 грн. 38 коп. (а.с.15, 71);

- акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № від 30.12.2018 на суму 1 579 грн. 38 коп. (а.с.13, 69);

- акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № від 30.01.2019 на суму 1 579 грн. 38 коп. (а.с.12, 68).

При цьому, у вказаному розрахунку у графі "Документ" позивач зазначає про наявність актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) у кожному окремому місяці в період з серпня 2018 року по вересень 2020 року, всього згідно з розрахунком кількість актів у спірному періоді становить 28 штук; позивач зазначає № та дату кожного акту, місяць складання, вартість послуг (а.с.16-17), але до матеріалів справи були долучені лише 4 з 28 актів; інші 24 акти надані суду не були.

Як зазначає сам позивач, у спірному періоді відповідачем були здійснені часткові оплати, докази проведення яких, як вказав позивач у позовній заяві, він надати не має можливості через технічні проблеми (а.с.6).

Судом також враховано, що відповідно до умов пункту 4.6. договору у разі, якщо споживач до 15 числа місяця не отримав акт виконаних робіт він зобов`язується направити свого представника для отримання зазначених документів за місцезнаходженням виконавця. Несвоєчасне отримання споживачем актів виконаних робіт не є підставою для порушення строків виконання зобов`язань і не звільняє споживача від відповідальності, встановленої даним договором або законодавством.

Однак, враховуючи повідомлені позивачем факти наявності часткової оплати відповідачем наданих в спірний період послуг, але відсутність в матеріалах справи належних доказів, які підтверджують загальну суму таких оплат, а також місяці, за які відповідачем були проведені такі оплати, суд позбавлений можливості встановити наявність або відсутність заборгованості за переліченими вище чотирма актами на загальну суму 6 054 грн. 04 коп.

З приводу наданих сторонами доказів, а також за результатами їх оцінки судом, слід зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд відзначає, що у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи скористатися заходами правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Крім того, за змістом процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 поняття "охоронюваний законом інтерес" слід розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних та колективних потреб, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Так, інтерес позивача має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині зазначеного Рішення Конституційного Суду України.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який одночасно становить спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

При цьому позивач самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 78 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Господарський суд наголошує, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 №132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву статті 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За результатами аналізу всіх наявних у справі доказів в їх сукупності суд приходить до висновку, що докази на підтвердження правомірності вимог про стягнення заборгованості за договором про надання послуг з вивезення (збирання та перевезення) та захоронення твердих побутових відходів № 5903 від 09.08.2018 у загальному розмірі 42 056 грн. 05 коп. є менш вірогідними, ніж докази надані на їх спростування.

До вказаного висновку суд прийшов з огляду на таке:

- до позовної заяви позивачем не було долучено повний текст договору про надання послуг з вивезення (збирання та перевезення) та захоронення твердих побутових відходів №5903 від 09.08.2018. Разом з заявою про усунення недоліків (вх. суду № 88/21 від 04.01.2021) позивачем також було надано суду текст договору, починаючи з першого аркушу до другого (який закінчується текстом пункту 6.1.3. договору) та останній аркуш договору (починаючи з тексту пункту 10.1.), отже суд позбавлений можливості проаналізувати повний текст умов договору, з урахуванням відсутності первинних документів по спірному договору, доказів часткової оплати, а також враховуючи всі обставини справи в їх сукупності;

- обґрунтовуючи позовні вимоги, у розрахунку заборгованості (а.с.16-17) позивач посилається на номери та дати актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) за період з серпня 2018 року по вересень 2020 року на загальну суму 44 178 грн. 09 коп. (28 штук), проте на підтвердження вказаних вимог позивачем були долучені до матеріалів справи підписані лише з боку позивача чотири акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) на загальну суму 6 054 грн. 04 коп. (а.с.12-15, 68-71), при цьому, як зазначає сам позивач, у спірному періоді відповідачем були здійснені часткові оплати, докази проведення яких, як вказав позивач у позовній заяві, він надати не має можливості через технічні проблеми (а.с.6), отже суд позбавлений можливості встановити факт наявності часткових оплат, їх розмір та дати здійснення, а отже, й встановити факт наявності або відсутності заборгованості за вказаними чотирма актами;

- позивачем не повідомлено суду про наявність факту направлення відповідачу актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) за період з серпня 2018 року по вересень 2020 року на загальну суму 44 178 грн. 09 коп.; підписання чи не підписання таких актів відповідачем; причин не підписання, у випадку такої обставини, а також наявність чи відсутність обґрунтованої відмови від підписання акту/ів з боку відповідача (пункт 3.9. договору);

- матеріали справи не містять доказів повідомлення відповідача (споживача) про зміну вартості послуг відповідно до умов пункту 4.7. договору, в той час, як позивач посилається на те, що така зміна у спірному періоді відбувалась;

- оскільки судом встановлена необґрунтованість вимог позивача щодо стягнення основного боргу - заборгованості за надані за договором про надання послуг з вивезення (збирання та перевезення) та захоронення твердих побутових відходів № 5903 від 09.08.2018 послуги на суму 40 230 грн. 19 коп., не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення 413 грн. 76 коп. пені, 522 грн. 22 коп. інфляційних втрат та 889 грн. 88 коп. 3% річних, які є й похідними від цієї суми;

- більше того, у позовній заяві позивач посилається на те, що умови пункту 3.4. договору передбачають для споживача обов`язок сплати пені та на підставі цього пункту здійснює нарахування пені в сумі 413 грн. 76 коп. (а.с.7), однак з тексту договору вбачається, що зміст пункту 3.4. договору визначає адресу надання послуг (місцезнаходження контейнерів); враховуючи відсутність в матеріалах справи повного тексту договору, встановити наявність або відсутність в тексті договору умов щодо стягнення пені за прострочення оплати наданих за ним послуг, неможливо.

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 46, 73 - 79, 86, 91, 129, 130, 191, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоспецтранс" до Фізичної особи-підприємця Абдіна Ваджика про стягнення заборгованості за договором про надання послуг з вивезення (збирання та перевезення) та захоронення твердих побутових відходів № 5903 від 09.08.2018 у загальному розмірі 42 056 грн. 05 коп. - відмовити у повному обсязі.

Судові витрати покласти на позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Екоспецтранс".

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 16.07.2021.

Суддя Ю.В. Фещенко