ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2021 р. Справа№ 925/1181/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Мартюк А.І.

Алданової С.О.

секретар судового засідання: Пастернак О.С.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 06.07.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Приватного підприємства "Сільвер Фуд"

на рішення Господарського суду Черкаської області

від 26.01.2021 (повний текст складено - 09.02.2021)

у справі №925/1181/20 (суддя - Чевгуз О.В.)

за позовом Керівника Золотоніської окружної прокуратури

в інтересах держави

в особі: 1) Золотоніської міської ради;

2) Комунального підприємства "Міський водоканал"

до Приватного підприємства "Сільвер Фуд"

про стягнення 819 877, 77 грн

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року керівник Золотоніської місцевої прокуратури (надалі - прокурор) в інтересах держави в особі Золотоніської міської ради (надалі - позивач-1) та Комунального підприємства "Міський водоканал" (надалі - позивач-2, КП "Міський водоканал") звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом про стягнення з Приватного підприємства "Сільвер Фуд" (надалі - відповідач, ПП "Сільвер Фуд") плату за скид понаднормативних забруднень стічних вод у розмірі 819 877, 77 грн.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначив, що працівниками КП "Міський водоканал" 25.04.2017, 08.08.2017, 10.10.2017, 13.02.2018, 20.03.2018 та 12.06.2018 у присутності представника відповідача відібрано проби для лабораторного дослідження, за результатами яких виявлено факт перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах, про що складено відповідні протоколи, та здійснено розрахунок плати за скид до мережі міської каналізації стічних вод із забрудненням, концентрації яких перевищують гранично допустимі норми у загальному розмірі 819 877,77 грн.

На думку прокурора, наявні підстави для здійснення представницьких функцій останнім шляхом подання позову для захисту інтересів держави, оскільки відповідачем на час звернення з даним позовом до суду не відшкодовано збитки завдані навколишньому природному середовищу, що перешкоджає реалізації державної політики у природоохоронній сфері та прямо порушує економічні інтереси держави.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 26.01.2021 у справі №925/1181/20 позов задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з відповідача на користь Комунального підприємства "Міський водоканал" плату за скид понаднормативних забруднень в розмірі 819 877, 77 грн.

Присуджено до стягнення з відповідача на користь Черкаської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 12 987, 17 грн.

Судове рішення мотивоване тим, що КП "Міський водоканал" правомірно, на підставі Правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Золотоноша від 17.06.2010 №346, які діяли до прийняття 20.03.2018 виконавчим комітетом Золотоніської міської ради рішення №203, з урахуванням п. 1 Договору №101 від 18.09.2015 відібрано проби 08.08.2017, 10.10.2017. У зв`язку з тим, що місцеві правила м. Золотоноша №346 від 17.06.2010, суперечили Правилам приймання стічних вод до системи водовідведення №316 від 01.12.2017, при відібранні проб 13.02.2018, 20.03.2018 та 12.06.2018 КП "Міський водоканал" застосовано Правила №316.

Керівник Золотоніської місцевої прокуратури на виконання наданих йому повноважень правомірно звернувся до суду з даним позовом та вірно визначив позивачів у спірних правовідносинах. При цьому прокурор належними та допустимими доказами довів порушення відповідачем названого вище законодавства та вірно визначив розміри нарахованих відповідачу сум плати за перевищення нормативів забруднюючих речовин у стічних водах.

Причини пропуску строку позовної давності в частині стягнення 155 433, 00 грн та 110 221, 72 грн пов`язані з обставинами, що залежать не тільки і не стільки від позивача, а й з обставинами, які знаходяться поза межами його контролю, зокрема, з фактом прийняття господарським судом Черкаської області відповідної позовної заяви позивача до відповідача та її розгляду судом впродовж певного строку до залишення позову без розгляду. Відтак, судом вирішено поновити строк позовної давності в цій частині.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач (скаржник) звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 26.01.2021 у справі №925/1181/20 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Стягнути судові витрати з позивача.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийняте при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також наявна невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Відтак, оскаржуване судове рішення у цій справі ухвалене із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що КП "Міський водоканал" був позбавлений повноважень здійснювати контроль за прийманням стічних вод, починаючи з 21.05.2017, оскільки втратив чинність наказ від 19.02.2002 №37, який надавав такі повноваження. Відтак, відповідач-2 здійснив забір проб води та нарахував плату за скид понаднормативних забруднень у період відсутності діючого нормативного акта, який би надавав йому повноваження для вчинення таких дій.

Судом першої інстанції не взято до уваги того, що розрахунок був здійснений із застосуванням формули, встановленої нормативно-правовим актом, який скасовано.

Звертаючись до суду в інтересах КП "Міський водоканал" та Золотоніської міської ради прокурор виступає саме як альтернативний суб`єкт звернення і замінює компетентний орган, який може і бажає захищати свої інтереси, що суперечить положенням статті 23 Закону України "Про прокуратуру", наведеній судовій практиці Верховного Суду та практиці ЄСПЛ. Прокурором не вказано належного правового обґрунтування пропуску строку позовної давності. Окрім цього, особами, в інтересах яких подано позов, не подано заяв про поновлення такого строку та не вказано жодних підстав поважності пропуску строку позовної давності, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову у частині позовних вимог щодо стягнення плати за скид до мережі каналізації стічних вод із забрудненням у розмірі 155 433, 00 грн та 110 221, 72 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.03.2021 апеляційну скаргу ПП "Сільвер Фуд" передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючої судді (судді-доповідача) - Зубець Л.П., суддів: Мартюк А.І., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.03.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №925/1181/20 за апеляційною скаргою ПП "Сільвер Фуд" на рішення Господарського суду Черкаської області від 26.01.2021, апеляційну скаргу призначено до розгляду у судовому засіданні на 27.04.2021.

Роз`яснено учасникам справи право та встановлено строк для подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу, заяв/клопотань, пояснень або заперечень з доказами направлення їх іншим учасникам справи.

Прокурор у порядку ст. 263 ГПК України, скориставшись своїм правом, подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просить суд апеляційної інстанції відмовити в задоволенні скарги ПП "Сільвер Фуд", а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Доводи, викладені у відзиві зводяться до того, що скасування 21.05.2017 Правил приймання стічних вод у відомчі системи каналізації населених пунктів України розпорядженням Кабінету Міністрів України №166-р від 10.03.2017, не свідчить про нечинність місцевих правил приймання стічних вод підприємств, в даному випадку затверджених рішенням Золотоніської міської ради від 17.06.2010 №346 та не є підставою для автоматичного їх скасування чи зупинення дії. Крім того, за п. 1 Договору №101 від 18.09.2015 визначено якісні показники приймання стічних вод, з гранично допустимими концентраціями забруднюючих речовин в стічних водах, узгоджених для відповідача.

В подальшому правовідносини врегульовано на загальнодержавному рівні - наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01.12.2017 за №316, яким затверджено Правила приймання стічних вод до системи водовідведення та Порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення. Вказані Правила та Порядок поширюються на суб`єкти господарювання, що надають послуги з централізованого водовідведення (відведення та/або очищення стічних вод), на юридичних осіб незалежно від форм власності та відомчої належності, фізичних осіб-підприємців, фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність і взяті на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з Податковим кодексом України, які скидають стічні води до систем централізованого водовідведення або безпосередньо у каналізаційні очисні споруди.

Відповідно до п. 4 Правил №316 від 01.12.2017 на підставі цих Правил виробник розробляє місцеві Правила приймання, в яких враховують місцеві особливості приймання та очищення стічних вод, а також визначають допустимі концентрації забруднюючих речовин, що можуть скидати до системи централізованого водовідведення. Місцеві правила приймання затверджуються органами місцевого самоврядування та є обов`язковими для виробників та споживачів.

Пунктом 5-6 Правил №316 від 01.12.2017 визначено, що виробники встановлюють кожному конкретному споживачу вимоги до скиду стічних вод до системи централізованого водовідведення на підставі вимог цих Правил, а також місцевих правил приймання.

Скасування розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 №166-р нормативно-правової підстави для затверджених рішенням Золотоніської міської ради місцевих правил приймання стічних вод, водночас є підставою для здійснення заходів для затвердження нової редакції місцевих правил приймання стічних вод до системи централізованого водовідведення відповідно до правил, однак не є підставою для автоматичного їх скасування чи зупинення дії Договору №101 від 18.09.2015.

На період розроблення нової редакції місцевих правил приймання, якщо якась частина місцевих правил не відповідає вимогам Правил №136 зокрема в частині порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до системи централізованого водовідведення, відповідно до статті 13-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" від 18.05.2017, застосовуються положення правил приймання стічних вод затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Щодо відсутності підстав для представництва інтересів держави у даних правовідносинах, прокурор зазначив, що звернувся з позовом в інтересах держави в особі Золотоніської міської ради та КП «Міський водоканал», з метою реалізації представницької функції прокуратури по захисту інтересів держави щодо її обов`язку забезпечувати екологічну безпеку і підтримувати екологічну рівновагу на території України, оскільки протиправна поведінка відповідача може завдати значних збитків довкіллю, сприяти забрудненню стічних вод концентрованими забруднюючими речовинами, що в свою чергу шкодить нормальній роботі очисних споруд та створює ризик забруднення поверхневих джерел водопостачання ряду населених пунктів України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2021 відкладено розгляд справи №925/1181/20 за апеляційною скаргою ПП "Сільвер Фуд" до 13.05.2021.

05.05.2021 через управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Золотоніської окружної прокуратури надійшло клопотання, у якому остання просить замінити назву прокуратури у справі №925/1181/20 з "Золотоніської місцевої прокуратури" на "Золотоніську окружну прокуратуру Черкаської області".

13.05.2021 через управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача-2 надійшла заява про розгляд справи без участі представника останнього за наявними у матеріалах справи документами.

У зв`язку з перебуванням судді Владимиренко С.В., яка входить до складу колегії суддів та не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2021 для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Зубець Л.П. (суддя - доповідач), судді: Мартюк А.І., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2021 прийнято справу №925/1181/20 за апеляційною скаргою ПП "Сільвер Фуд" на рішення Господарського суду Черкаської області від 26.01.2021 до провадження у визначеному вище складі колегії суддів та призначено до розгляду в судовому засіданні на 29.06.2021.

02.06.2021 через управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшли додаткові пояснення щодо представницької функції прокуратури по захисту інтересів держави.

29.06.2021 через управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача-2 надійшла заява про розгляд справи без участі представника останнього.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.06.2021 клопотання Золотоніської окружної прокуратури про зміну назви задоволено, замінено найменування юридичної особи "Золотоніська місцева прокуратура" на "Золотоніська окружна прокуратура".

У розгляді апеляційної скарги ПП "Сільвер Фуд" оголошено перерву до 06.07.2021.

У судове засідання 06.07.2021 з`явилися прокурор та представник відповідача (скаржника). Інші учасники справи повноважних представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.ч. 12, 13 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

При цьому, положеннями вказаної статті передбачено право, а не обов`язок суду відкласти апеляційний розгляд справи.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

В силу приписів статті 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Судом також враховано, що в силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Колегія суддів звертає увагу на те, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й усіх осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" (Case of Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) (заява № 11681/85) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а позивачем-2 подано клопотання про розгляд справи без участі повноважного представника, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників позивачів-1, -2.

У судовому засіданні 06.07.2021 представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив рішення суду першої інстанції у даній справі скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Прокурор у свою чергу заперечував проти задоволення апеляційної скарги, з підстав, викладених у відзиві на скаргу ПП "Сільвер Фуд", просив оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на, які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи, надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У судовому засіданні 06.07.2021 оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, Комунальне підприємство "Міський водоканал" зареєстроване згідно з довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 12.11.2003 виконавчим комітетом Золотоніської міської ради, його засновником є Золотоніська міська рада.

Рішенням виконавчого комітету Золотоніської міської ради №382 від 15.08.2012 "Про закріплення повноваження по наданню житлово-комунальних послуг в місті" закріплено за Комунальним підприємством "Міський водоканал" повноваження по наданню житлово-комунальних послуг з водовідведення в м. Золотоноша з 31.08.2012.

11.02.2013 Комунальне підприємство "Міський водоканал" отримало ліцензію АВ 582565 на централізоване водовідведення. Лабораторія контролю поверхневих стічних (зворотних) вод Комунального підприємства "Міський водоканал" згідно з свідоцтвом про атестацію №11 від 21.03.2014 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України відповідає критеріям атестації на проведення вимірювань у сфері поширення державного метрологічного нагляду.

18.09.2015 між Комунальним підприємством "Міський водоканал" (Виконавець) та Приватним підприємством "Сільвер Фуд" (Споживач,) було укладено договори №101 та №101А про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення юридичним особам (Договори), відповідно до умов яких Виконавець зобов`язується своєчасно надавати відповідачу відповідної якості послуги з постачання холодної води і водовідведення, а відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Відповідно до пунктів 1 Договорів якісні показники приймання стічних вод визначено Правилами приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Золотоноша, що затверджені рішенням Виконавчого комітету Золотоніської міської ради №346 від 17.06.2010 та встановлено, що гранично допустима концентрація забруднюючих речовин в стічних водах підприємств повинна бути не більше: БСК5 - 260,0 мг/л, ХСК - 450,0 мг/л, завислі речовини - 275,0 мг/л, хлориди - 300,0 мг/л, сульфати - 70,0 мг/л, азот амонійний - 16,0 мг/л, нітрити - 0,7 мг/л, нітрати - 10,0 мг/л, нафта та нафтопродукти - 0,6 мг/л, СПАР - 4,0 мг/л, фосфати - 10,0 мг/л, мінералізація - 960,0 мг/л, рН - 6,5-8,5 мг/л. Тариф на вказані послуги становить: з центрального постачання холодної води - 14,66 грн за куб метр, з водовідведення - 8,17 грн за куб. метр (пункти 4 Договорів).

Відповідно до ч. 4 п. 14 Договорів споживач зобов`язаний дотримуватись вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг.

Згідно з пунктами 28 Договорів визначено, що договір укладено на 1 рік набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим, якщо за 1 місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду.

01.07.2016 між сторонами за Договорами були укладені додаткові угоди від 01.07.2016, якими внесено зміни до пунктів 4 Договорів та визначено, що тариф на послуги становить: з центрального постачання холодної води - 18,72 грн за куб метр, з водовідведення - 13,50 грн за куб. метр.

Додатковими угодами визначено, що сторони керуючись ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України домовились, що всі умови даної додаткової угоди розповсюджують свою дію на всі відносини, які за своєю суттю є предметом даної додаткової угоди, що виникли між сторонами з 01.07.2016.

01.07.2018 між сторонами було укладено додаткові угоди до Договорів, якими внесено зміни до пункту "Тарифи та послуги та їх загальна вартість" та викладено у наступній редакції:

- тарифи та послуги становлять: 1) згідно з рішенням виконавчого комітету Золотонiської міської ради №190 вiд 13.06.2018 тариф на послуги з централізованого постачання холодної води з 01.07.2018 становить 27 грн 30 коп з ПДВ на куб.метр; 2) згідно з рішенням виконавчого комітету Золотонiської міської ради №391 від 09.12.2016 тариф на послуги з водовідведення з 01.07.2017 становить 15 грн 78 коп з ПДВ за куб. метр. Розмір щомісячної плати за надані послуги згідно з нормативами (нормами) споживання на момент укладення цього договору становить за: централізоване постачання холодної води 27 грн. 30 коп. за 1 куб.метр.; водовідведення 15 грн. 78 коп. за l куб. метр. Iншi умови вищезазначеного договору не порушені в додатковій угоді, залишаються незмінними, i сторони підтверджують щодо них зобов`язання.

25.04.2017 працівниками Комунального підприємства "Міський водоканал" у присутності представника відповідача відібрано проби для лабораторного дослідження та складено акт №22 про вiдбiр проб для лабораторного дослідження стічних вод.

За результатами відібрання проб було складено протокол №19 від 03.05.2017 вимірювань показників та властивостей проб стічних вод, відповідно до якого виявлено факт перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах. У протоколі №4 від 05.05.2017 для розрахунку про сплату за скид до мережі міської каналізації стічних вод із забрудненнями, концентрації яких перевищують допустимі норми за вих. №289, КП "Міський водоканал" встановлено перевищення допустимої концентрації забруднюючої речовини г/м3 стічних вод та нараховано плату за скид понаднормативних забруднень у сумі 155433,00 грн. У цей же день складено вимогу №4 до відповідача, в якій зазначено, що згідно з результатами лабораторних досліджень проб стічної води від 25.04-03.05.2017 встановлено, що відповідачем стічні води скидаються в міську каналізацію з перевищенням допустимої концентрації забруднюючої речовини г/м3 по наступним показникам: азот аміачний-3,13р, хлориди-7,71 р, сульфати - 1,04 р, ХСК-2,61 р, БСК5-1,56 р, сухий залишок-7,63 р. 05.05.2017 відповідачу вручено рахунок за скид понаднормативних забруднень на суму 155433,00 грн, протокол №19 вимірювань показників та властивостей проб стічних вод від 03.05.2017, протокол №4 для розрахунку про сплату за скид до мережі міської каналізації стічних вод із забрудненнями, концентрації яких перевищують допустимі норми за вих. №289 від 05.05.2017 та вимогу №4 щодо забезпечення скиду стічних вод згідно встановлених нормативів скиду від 05.05.2017.

08.08.2017 працівниками Комунального підприємства "Міський водоканал" у присутності представника відповідача відібрано проби для лабораторного дослідження та складено акт №47 про вiдбiр проб для лабораторного дослідження стічних вод.

За результатами відібрання проб було складено протокол №39 від 14.08.2017 вимірювань показників та властивостей проб стічних вод, відповідно до якого виявлено факт перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах. 23.08.2017 складено протокол №6 для розрахунку про сплату за скид до мережі міської каналізації стічних вод із забрудненнями, концентрації яких перевищують допустимі норми за вих. №550, відповідно до якого нараховано плату за скид понаднормативних забруднень у сумі 110221,72 грн. У вимозі КП "Міський водоканал" №6 від 23.08.2017 зазначено, що згідно з результатами лабораторних досліджень проб стічної води від 08.08.-12.08.2017 встановлено, що відповідачем стічні води скидаються в міську каналізацію з перевищенням допустимої концентрації забруднюючої речовини г/м3 по наступним показникам: азот аміачний-3,13р, хлориди-5,05 р, ХСК-2,20 р,БСК5-1,36 р, сухий залишок-3.18 р. 23.08.2017 відповідачу вручено рахунок за скид понаднормативних забруднень на суму 110221,72 грн, протокол вимірювань показників та властивостей проб стічних вод від 14.08.2017, протокол №6 для розрахунку про сплату за скид до мережі міської каналізації стічних вод із забрудненнями, концентрації яких перевищують допустимі норми від 23.08.2017 та вимогу №6 щодо забезпечення скиду стічних вод згідно встановлених нормативів скиду від 23.08.2017.

10.10.2017 працівниками Комунального підприємства "Міський водоканал" у присутності представника відповідача відібрано проби для лабораторного дослідження та складено акт №59 про вiдбiр проб для лабораторного дослідження стічних вод.

За результатами відібрання проб було складено протокол №51 від 17.10.2017 вимірювань показників та властивостей проб стічних вод, відповідно до якого виявлено факт перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах. У протоколі №8 від 24.10.2017 КП "Міський водоканал" для розрахунку про сплату за скид до мережі міської каналізації стічних вод із забрудненнями, концентрації яких перевищують допустимі норми за вих. №672 нараховано плату за скид понаднормативних забруднень у сумі 137443,80 грн. У вимозі КП "Міський водоканал" №8 24.10.2017 зазначено, що згідно з результатами лабораторних досліджень проб стічної води від 10.10.-14.10.2017 встановлено, що відповідачем стічні води скидаються в міську каналізацію з перевищенням допустимої концентрації забруднюючої речовини г/м3 по наступним показникам: азот аміачний-2.94р, хлориди-5,17 р, ХСК-2,61 р,БСК-1,51 р, сухий залишок-3,97 р. А 24.10.2017 відповідачу вручено рахунок за скид понаднормативних забруднень на суму 137443,80 грн, протокол вимірювань показників та властивостей проб стічних вод від 17.10.2017, протокол №8 для розрахунку про сплату за скид до мережі міської каналізації стічних вод із забрудненнями, концентрації яких перевищують допустимі норми від 24.10.2017 та вимогу №8 щодо забезпечення скиду стічних вод згідно встановлених нормативів скиду від 24.10.2017.

13.02.2018 працівниками Комунального підприємства "Міський водоканал" у присутності представника відповідача відібрано проби для лабораторного дослідження та складено акт №8 про вiдбiр проб для лабораторного дослідження стічних вод.

За результатами відібрання проб було складено протокол №7 від 19.02.2018 вимірювань показників та властивостей проб стічних вод, відповідно до якого виявлено факт перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах. КП "Міський водоканал" складено протокол №2 від 28.02.2018 для розрахунку про сплату за скид до мережі міської каналізації стічних вод із забрудненнями, концентрації яких перевищують допустимі норми за вих. №126, відповідно до якого нараховано плату за скид понаднормативних забруднень у сумі 112692,87 грн. У вимозі №2 від 28.02.2018 до відповідача зазначено, що згідно з результатами лабораторних досліджень проб стічної води від 13.02-17.02.2018 встановлено, що відповідачем стічні води скидаються в міську каналізацію з перевищенням допустимої концентрації забруднюючої речовини (г/м3) по наступним показникам: хлориди-2.2 р, сухий залишок-2.5р. 28.02.2018 відповідачу направлено з супровідним листом усі вищезазначені документи та рахунок за скид понаднормативних забруднень на суму 112 692, 87 грн.

20.03.2018 працівниками Комунального підприємства "Міський водоканал" у присутності представника відповідача відібрано проби для лабораторного дослідження та складено акт №20 про вiдбiр проб для лабораторного дослідження стічних вод.

За результатами відібрання проб було складено протокол №19 від 26.03.2018 вимірювань показників та властивостей проб стічних вод, відповідно до якого виявлено факт перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах. У протоколі №3 від 11.04.2018 для розрахунку про сплату за скид до мережі міської каналізації стічних вод із забрудненнями, концентрації яких перевищують допустимі норми за вих. №240, відповідачу нараховано плату за скид понаднормативних забруднень у сумі 55644,70 грн. У вимозі №3 від 11.04.2018 зазначено, що згідно з результатами лабораторних досліджень проб стічної води від 20.03-26.03.2018 встановлено, що відповідачем стічні води скидаються в міську каналізацію з перевищенням допустимої концентрації забруднюючої речовини (г/м3) по наступним показникам: хлориди-3.5 р, сухий залишок-2.5р. 11.04.2018 відповідачу направлено з супровідним листом усі вищезазначені документи та рахунок за скид понаднормативних забруднень на суму 55644,70 грн.

12.06.2018 працівниками Комунального підприємства "Міський водоканал" у присутності представника відповідача відібрано проби для лабораторного дослідження та складено акт №32 про вiдбiр проб для лабораторного дослідження стічних вод.

За результатами відібрання проб було складено протокол №29 від 18.06.2018 вимірювань показників та властивостей проб стічних вод, відповідно до якого виявлено факт перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах. У протоколі №5 від 09.07.2018 для розрахунку про сплату за скид до мережі міської каналізації стічних вод із забрудненнями, концентрації яких перевищують допустимі норми за вих. №613, відповідачу нараховано плату за скид понаднормативних забруднень у сумі 248451,68 грн. У вимозі №7 від 19.06.2018 зазначено, що згідно з результатами лабораторних досліджень проб стічної води від 14.06.-18.06.2018 встановлено, що відповідачем стічні води скидаються в міську каналізацію з перевищенням допустимої концентрації забруднюючої речовини (г/м3) по наступним показникам: хлориди-4.39 р, сухий залишок-3.76р. 09.07.2018 відповідачу вручено рахунок за скид понаднормативних забруднень на суму 248451,68 грн, протокол вимірювань показників та властивостей проб стічних вод від 18.06.2018, протокол №5 для розрахунку про сплату за скид до мережі міської каналізації стічних вод із забрудненнями, концентрації яких перевищують допустимі норми від 06.07.2018 та вимогу №5 щодо забезпечення скиду стічних вод згідно з встановленими нормативами скиду від 18.06.2018.

Таким чином, Комунальним підприємством "Міський водоканал" було нараховано Приватному підприємству "Сільвер Фуд" плату за скид до мережі міської каналізації стічних вод із забрудненнями, концентрації яких перевищують допустимі норми (виявлені під час зазначених вище перевірок) в розмірі 819877,77 грн, однак відповідачем не здійснено розрахунків.

У зв`язку з тим, що ПП "Сільвер Фуд" не сплатив вказаної заборгованості, керівник Золотоніської місцевої прокуратури звернувся з позовом в інтересах держави в особі Золотоніської міської ради та комунального підприємства "Міський водоканал" про стягнення 819877,77 грн боргу з плати за скид понаднормативних забруднень з відповідача на користь КП "Міський водоканал".

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Здійснивши перевірку правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає передчасними висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Як зазначалось вище, працівниками Комунального підприємства «Міський водоканал» було відібрано проби для лабораторного дослідження стічних вод 25.04.2017, 08.08.2017, 10.10.2017, 13.02.2018, 20.03.2018, 12.06.2018 та складено відповідні акти відбору проб.

В подальшому, лабораторією КП «Міський водоканал» проведено лабораторне дослідження, за результатами яких складені протоколи вимірювань показників та властивостей проб стічних вод.

Місцевим господарським судом зазначено, що вказані дії були здійснені на підставі абз. 2 п. 2.1 Правил м. Золотоноша та п. 2.1 Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 року №37.

Разом з тим, судом першої інстанції не було встановлено, що зазначені дії КП «Міський водоканал» проведені без належних повноважень з огляду на таке.

Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 №37 затверджено Інструкцію про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів Правила приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України (Інструкція).

Відповідно до п. 1.2 Інструкція визначає єдиний на території України порядок встановлення та стягнення плати за скиди промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів і поширюється на комунальні підприємства водопровідно-каналізаційного господарства міст і селищ України та інші підприємства, що мають на балансі системи місцевого водопроводу та каналізації (Водоканали), та на всі підприємства, установи, організації незалежно від форм власності й відомчої належності, які скидають свої стічні води в системи каналізації населених пунктів (Підприємства).

Згідно положень п. 1.3 Інструкції контроль за прийманням стічних вод Підприємств у каналізаційну мережу здійснюють Водоканали.

Отже, зазначеним Наказом було закріплено як єдиний порядок встановлення та стягнення плати за скиди промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів так і повноваження Водоканалу здійснювати контроль за прийманням стічних вод підприємств.

19.06.2017 набрала чинності прийнята 18.05.2017 нова редакція Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення».

Абзацем 4, ч. 1 ст. 11 названого Закону встановлено, що затвердження правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення та порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення віднесено до повноваження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, інших державних органів у сфері питної води, питного водопостачання та водовідведення (надалі - центральний орган).

Абз. 5 ст. 13 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» було віднесено до компетенції місцевих органів влади затвердження місцевих правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення відповідних населених пунктів.

Статтею 13-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» було визначено, що місцеві правила мають розроблятись на підставі та з урахуванням вимог правил приймання стічних вод та порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення, затверджених центральним органом, і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування.

У разі якщо відповідний орган місцевого самоврядування не прийняв рішення про затвердження місцевих правил, застосовуються правила приймання стічних вод, затверджені центральним органом.

Окрім цього, 19.06.2017 втратили свою чинність, на підставі розпорядження Кабінету міністрів України від 10.03.2017 №166-р «Про скасування деяких наказів міністерств та інших центральних органів виконавчої влади», затверджені Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 №37 Інструкція про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів та Правила приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України.

Відповідно до ч 10 ст. 15 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, скасування наказу міністерства Кабінетом Міністрів України має наслідком припинення вчинення будь-якими органами, особами дій, спрямованих на виконання скасованого наказу міністерства, здійснення повноважень, визначених цим наказом.

Таким чином, КП «Міський водоканал» був позбавлений повноважень здійснювати контроль за прийманням стічних вод, починаючи з 21.05.2017.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивач продовжував застосовувати вказану Інструкцію, мотивуючи своє рішення тим, що скасування 21.05.2017 наказу від 19.02.2002 №37 не свідчить про нечинність місцевих правил, затверджених рішенням Золотоніської міської ради №346 від 17.06.2010 та не є підставою для їх скасування чи їх зупинення.

З урахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції встановив, що розрахунок був здійснений із застосуванням формули, встановленої нормативно-правовим актом, який скасовано.

Більше того, судом першої інстанції фактично підтверджено протиправну поведінку КП «Міський водоканал» та зазначено, що лабораторні дослідження стічних вод, відібрані, 08.08.2017, здійснені з урахуванням на п. 1 Договору №101 від 18.09.2015 яким визначено якісні показники приймання стічних вод, з гранично допустимими концентраціями забруднюючих речовин в стічних водах, узгоджених для відповідача. Тобто суд, встановив, що КП «Міський водоканал» здійснив забір проб води та нарахував плату за скид понаднормативних забруднень у період відсутності діючого нормативного акта, який би надавав йому повноваження для вчинення таких дій.

Більше того, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем-2 також визнається відсутність правового регулювання зазначених правовідносин у період до прийняття наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01.12.2017 №316, який набув чинності 02.02.2018.

Однак, суд першої інстанції не звернув уваги на зазначену обставину та не врахував її при прийнятті оскаржуваного рішення.

Враховуючи наведене, слід дійти висновку, що КП «Міський водоканал» було безпідставно та незаконно відібрано проби стічних вод та складено і вручено відповідачу рахунки за скид понаднормативних забруднень за період з 21.05.2017 по 02.02.2018, оскільки нормативний акт, який надавав право КП «Міський водоканал» вчиняти зазначені дії було скасовано.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду 22.08.2018 у справі №904/9169/17.

В свою чергу, суд першої інстанції не врахував ці обставини та дійшов помилкового висновку про правомірність дій КП «Міський водоканал».

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу щодо права прокурора на звернення із цим позовом.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Статтею 53 ГПК України деталізовано процесуальну дієздатність прокурора, а саме, встановлено процесуальний обов`язок прокурора, який звертається до суду в інтересах держави, обґрунтувати, в чому полягає порушення інтересів держави та необхідність їх захисту.

Так, предметом судового розгляду у цій справі є позовні вимоги прокурора в особі Золотоніської міської ради та Комунального підприємства «Міський водоканал» про стягнення з ПП «Сільвер Фуд» плати за скид понаднормативних забруднень стічних вод у розмірі 819 877, 77 грн.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, при зверненні до суду прокурор в обґрунтування необхідності самостійного захисту інтересів держави вказав на те, що пасивна поведінка Золотоніської міської ради та Комунального підприємства «Міський водоканал», які усвідомлюючи порушення інтересів держави та маючи відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертаються, є прямим показником для пред`явлення позову прокурором.

Також згідно доводів прокуратури, невиконання ПП «Сільвер Фуд» обов`язків зі сплати збитків, завданих навколишньому природному середовищу, перешкоджає реалізації державної політики у природоохоронній сфері та прямо порушує економічні інтереси держави, що з огляду на норми чинного законодавства України є підставою для здійснення представницьких функцій прокурором шляхом подання позову для захисту інтересів держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, аналіз частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох "виключних" випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган;

2) у разі відсутності такого органу.

Для представництва у суді інтересів держави прокурор за законом має визначити та описати не просто передумови спору, який потребує судового вирішення, а й виокремити ті ознаки, за якими його можна вважати винятком, повинен зазначити, що відбулося порушення або є загроза порушення економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

З огляду на викладене необхідно зазначити, що закон не передбачає права прокурора на представництво інтересів суспільства загалом, у цілому.

Процесуальні та матеріальні норми, які регламентують порядок здійснення прокурором представництва у суді, чітко й однозначно визначають наслідки, які настають і можуть бути застосовані у разі, якщо звернення прокурора відбулося із порушенням установленого законом порядку.

При цьому захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

Більше того, саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви до розгляду недостатньо. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обгрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Зазначене вище узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.

Як вбачається з п. 3.7 статуту КП «Міський водоканал», підприємство має право укладати угоди, набувати майнові та особисті немайнові права, нести обов`язки, бути позивачем та відповідачем у суді. Таким чином, КП «Міський водоканал», відповідно до законодавства та свого статуту, може самостійно звернутись до суду за захистом своїх прав.

Також, слід зазначити, що відповідно до ст. 1 Регламенту Золотоніської міської ради, затвердженого рішенням міської ради від 01.12.2015 №3-2/УП, Золотоніська міська рада є юридичною особою, має власну печатку, рахунки у банках, символіку, може від свого імені набувати майнових і особистих немайнових прав та нести обов`язки, бути позивачем та відповідачем у судах та мати інші повноваження та реквізити, визначені законодавством України.

Отже, Золотоніська міська рада наділена правоздатністю та може самостійно захищати свої інтереси в суді.

Як вбачається з матеріалів справи, прокурором надано до суду лист Комунального підприємства «Міський водоканал» від 25.08.2020 №714 та лист Золотоніської міської ради від 26.08.2020 №1307, адресовані Керівнику Золотоніської місцевої прокуратури, в яких вказані суб`єкти просять прокуратуру посприяти у стягненні з ПП «Сільвер Фуд» плати за скид до мережі міської каналізації стічних вод із забрудненням.

Окрім цього, у зазначених листах вказано про неможливість подання відповідних позовів через «вкрай обмежені фінансові можливості для сплати судового збору щодо звернення до суду».

Вказані листи свідчать про усвідомлення Комунальним підприємством «Міський водоканал» та Золотоніською міською радою необхідності звернення до суду із відповідним позовом про стягнення з відповідача плати за скид наднормативних забруднень. У зв`язку з цим у прокурора відсутні підстави стверджувати про бездіяльність позивачів у цьому питанні.

Аналогічного висновку дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 03.08.2020 у справі №925/44/19.

Крім того, зазначені листи свідчать про те, що вказані позивачі могли та бажали захищати свої інтереси в судовому порядку. Поряд з цим матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що позивачі не можуть чи не бажають здійснювати захист інтересів держави та звертатись до суду з відповідним позовом до відповідача.

Традиційно правило допустимості доказів у процесуальному праві розумілось як певне, встановлене законом обмеження у використанні доказів у процесі вирішення конкретних справ, що є наслідком наявності письмових форм фіксації правових дій та їх наслідків.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Шабельник проти України" (заява N 16404/03) від 19.02.2009 зазначається, що хоча стаття 6 гарантує право на справедливий судовий розгляд, вона не встановлює ніяких правил стосовно допустимості доказів як таких, бо це передусім питання, яке регулюється національним законодавством (рішення у справі "Шенк проти Швейцарії" від 12.07.1988, та у справі "Тейшейра ді Кастру проти Португалії" від 09.06.1998).

Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи заборона використання деяких з них для підтвердження конкретних обставин справи.

Отже, допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Щодо помилковості висновків суду першої інстанції стосовно поновлення позивачу строку позовної давності.

Як вбачається з матеріалів справи, КП «Міський водоканал» здійснено відібрання проб, за результатами яких складено відповідні протоколи, зокрема, від 03.05.2017, від 14.08.2017 та здійснено 05.05.2017, 23.08.2017 розрахунок плати за скид до мережі каналізації стічних вод із забрудненням у розмірі 155 433, 00 грн та 110 221, 72 грн відповідно.

Статтею 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного)».

При цьому, як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права.

Частиною першою статгі 265 Цивільного кодексу України також встановлено, що залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Зазначене вказує на те, що позивач звернувся до суду із пропуском строку позовної давності щодо стягнення плати за скид до мережі каналізації стічних вод із забрудненням у розмірі 155 433, 00 грн та 110 221,72 грн.

Факт спливу строку позовної давності щодо вказаних вимог визнається й позивачем. Разом з тим, обґрунтовуючи поважність пропуску строку позовної давності, позивач просив суд поновити цей строк, посилаючись, зокрема, на положення статті 119 ГПК України.

Однак, положеннями статті 119 ГПК України встановлені підстави поновлення та продовження саме процесуальних строків.

Водночас статтею 113 ГПК України визначено види процесуальних строків, а саме: строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Отже процесуальні строки та строк позовної давності є абсолютно різними за своє суттю, а відтак, посилання на статтю 119 ГПК України у такому разі є помилковим, оскільки строк позовної давності, відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, є нормою матеріального, а не процесуального права.

Таким чином, позивачем не вказано належного правового обґрунтування пропуску строку позовної давності.

Також необхідно зазначити, що позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу). При цьому як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила. Ця позиція відповідає правовим висновкам, зробленим Верховним Судом України у постанові від 01.07.2015 (провадження № 6-178цс15).

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом ч. 5 ст. 267 Цивільного кодексу України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску строку позовної давності.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що прокурор здійснює представництво органу, в інтересах якого він звертається до суду, на підставі закону (процесуальне представництво), а тому положення закону про початок перебігу строку позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із позовом про захист інтересів держави, але не наділяє прокурора повноваженнями ставити питання про поновлення строку позовної давності за відсутності такого клопотання з боку самої особи, в інтересах якої він звертається до суду.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду України від 27.05.2014 у справі №3-23гс14, від 25.03.2015 у справі №11/163/2011/5003, від 22.03.2017 у справі №5004/2115/11 та від 07.06.2017 у справі №910/27025/14, а також у постанові Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №303/5411/17.

Приймаючи рішення про поновлення строку позовної давності, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність поновлення строку позовної давності в частині щодо стягнення з ПП «Сільвер Фуд» плати за скид понаднормативних забруднень у розмірі 155 433, 00 грн та 110 221, 72 грн, оскільки причини пропуску строку позовної давності в даному випадку пов`язані з обставинами, що залежать не тільки і не стільки від позивача, а й з обставинами, які знаходяться поза межами його контролю, зокрема, з фактом прийняття господарським судом Черкаської області відповідної позовної заяви позивача до відповідача та її розгляду судом впродовж певного строку до залишення позову без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачами не було наведено жодної поважної причини, яка не давала змоги останнім звернутися до суду за захистом своїх прав після прийняття постанови Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2019 у справі №925/44/19, якою позовну заяву керівника Золотоніської місцевої прокуратури було залишено без розгляду.

Однак, суд першої інстанції не звернув уваги на зазначену обставину та дійшов до помилкового висновку про поновлення прокурору строку позовної давності щодо розрахунків плати за скид до мережі каналізації стічних вод із забрудненням у розмірі 155 433, 00 грн та 110 221,72 грн.

Окремо слід звернути увагу на те, що у рішенні ЄСПЛ від 18.03.2008 у справі «Дачія С. Р. Л. проти Молдови» («Dacia S.R.L. v. Moldova», заява № 3052/04, пункти 76, 77) суд зазначив, що звільнення державних організацій у випадках, коли вони позиваються про повернення державного майна, від обов`язку додержуватися установлених строків давності, котрі б перешкодили розгляду позовів, вчинюваних приватними особами чи компаніями, потенційно може призводити до руйнування багатьох правовідносин, заснованих на існуючому стані речей, і надає дискримінаційну перевагу державі без будь-якої переконливої підстави. За відсутності переконливих аргументів щодо зазначених прав змінювання правовідносин, які стали остаточними внаслідок спливу позовної давності або які повинні були б стати остаточними, якби строк позовної давності було застосовано без дискримінації на користь держави, є несумісним із принципом правової визначеності та порушує пункт 1 статті 6 Конвенції.

Частиною першою статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Згідно частиною четвертою статті 13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Суд, мотивуючи рішення у справі, повинен давати відповідь на кожен важливий та доречний аргумент сторони. Перекладення на сторону обов`язку доказати певний факт або спростувати його в умовах, коли такий обов`язок об`єктивно спроможна виконати лише інша сторона, може призвести до необґрунтованого свавільного рішення.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19).

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23 серпня 2016 року у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 ГПК України).

Таким чином суд зобов`язаній надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, який міститься в матеріалах справи, а також визначити певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

З огляду на викладене вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, за якими у прокурора виникло право на звернення до господарського суду щодо стягнення з відповідача плати за скид понаднормативних забруднень стічних вод у розмірі 819 877, 77 грн.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції вважає позовні вимоги необґрунтованими, а відтак такими, що не підлягають задоволенню.

За приписами ч. 1 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням встановлених вище обставин та наведених положень законодавства колегія суддів вважає, що під час перегляду цієї справи судом апеляційної інстанції знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права, які мали наслідком нез`ясування обставин, що мають значення для справи, та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, що відповідно до наведених вище положень статті 277 ГПК України є підставою для скасування такого рішення в оскаржуваній частині.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відтак, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а оскаржене рішення суду першої інстанції слід скасувати повністю та ухвалити нове рішення - про повну відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача плати за скид понаднормативних забруднень стічних вод у розмірі 819 877, 77 грн.

За частиною першою статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 14 статті 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що в результаті перегляду справи судом апеляційної інстанції в задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати за подання позовної заяви покладаються на прокуратуру, а судові витрати за звернення з апеляційною скаргою, понесенні відповідачем, підлягають стягненню з прокуратури на користь відповідача.

Керуючись ст.ст. 255, 267-271, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Сільвер Фуд" на рішення Господарського суду Черкаської області від 26.01.2021 у справі №925/1181/20 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 26.01.2021 у справі №925/1181/20 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

3. Стягнути з Золотоніської окружної прокуратури (, місцезнаходження: 18015, м. Черкаси, б-р. Шевченка, 286) на користь Приватного підприємства "Сільвер Фуд" (ідентифікаційний код 25585332, Черкаська область, м. Золотоноша, вул. Обухова, 56) 19 480 (дев`ятнадцять тисяч чотириста вісімнадцять) грн 76 коп. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

4. Видачу наказу доручити Господарському суду Черкаської області.

5. Матеріали справи №925/1181/20 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення, відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 16.07.2021.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді А.І. Мартюк

С.О. Алданова