ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2021 р. м. Київ Справа № 911/3681/20

Господарський суд Київської області у складі судді Сокуренко Л.В. за участю секретаря судового засідання Абраменко М.К., розглянувши справу в судовому засіданні

За позовом Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості

до 1) Білоцерківської міської ради Київської області

2) Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради

За участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1

про стягнення 64 377,04 грн.

Учасники судового процесу:

від позивача: Жуковська А.О.;

від відповідача-1:не з`явився;

від відповідача-2: не з`явився;

від третьої особи: ОСОБА_2 ;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Білоцерківський міськрайонний центр зайнятості звернувся до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Білоцерківської міської ради Київської області та Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради про стягнення 64 377,04 грн.

Ухвалою суду від 28.12.2020 було відкрито провадження у справі № 911/3681/20, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання у справі №911/3681/20 на 21.01.2021; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 .

16.01.2021 від відповідачів до суду надійшли відзиви на позовну заяву.

21.01.2021 від третьої особи до канцелярії суду надійшли письмові пояснення по справі.

21.01.2021 позивачем подано до суду відповіді на відзиви відповідачів.

В судове засідання 21.01.2021 з`явились представники позивача та третьої особи. Представники відповідачів в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

21.01.2021 в судовому засіданні судом оголошено ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання на 18.02.2021, яку занесено до протоколу судового засідання.

З метою повідомлення відповідачів про дату наступного судового засідання, судом складено та направлено на адреси останніх ухвалу-повідомлення від 22.01.2021.

29.01.2021 від позивача до суду надійшли письмові пояснення щодо пояснень третьої особи.

17.02.2021 на електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

18.02.2021 в судове засідання з`явився представник третьої особи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про причини неявки повідомив суд в клопотанні, поданому раніше. Представники відповідачів в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

18.02.2021 в судовому засіданні судом оголошено ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання на 25.03.2021, яку занесено до протоколу судового засідання.

З метою повідомлення позивача та відповідачів про дату наступного судового засідання, судом складено та направлено на адреси останніх ухвалу-повідомлення від 18.02.2021.

У зв`язку із перебуванням судді Сокуренко Л.В. у відпустці, судове засідання, призначене на 24.03.2021 не відбулось.

Ухвалою суду від 06.04.2021 судом було призначено підготовче судове засідання на 13.05.2021.

В судове засідання 13.05.2021 з`явились представники позивача та третьої особи. Представники відповідачів в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

21.01.2021 в судовому засіданні судом оголошено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 09.06.2021, яку занесено до протоколу судового засідання.

З метою повідомлення відповідачів про дату наступного судового засідання, судом складено та направлено на адреси останніх ухвалу-повідомлення від 17.05.2021.

09.06.2021 в судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких просив суд позов задовольнити повністю, посилаючись на наступне.

За твердженнями позивача, третя особа працювала секретарем Білоцерківської міської ради Київської області. 15.11.2019 Білоцерківською міською радою було прийнято рішення № 4620-83-VII «Про дострокове припинення повноважень та звільнення секретаря Білоцерківської міської ради». 29.11.2019 розпорядженням Білоцерківського міського голови Дикого Г.А. за № 391-К, третю особу було звільнено з посади секретаря міської ради в зв`язку з достроковим припиненням повноважень. 05 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості із заявою про надання йому статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, у зв`язку із чим останній отримував, як безробітний, у позивача допомогу по безробіттю.

Разом із тим, в серпні 2020 року Білоцерківським міськрайонним центром зайнятості отримана інформація про те, що Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22 липня 2020 року у справі №320/6691/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Білоцерківської міської ради Київської області та міського голови Білоцерківської міської ради задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення від 15.11.2019 № 4620-83-УІІ «Про дострокове припинення повноважень та звільнення секретаря Білоцерківської міської ради»; поновлено ОСОБА_1 на посаді секретаря Білоцерківської міської ради Київської області VII скликання, стягнуто з Білоцерківської міської ради Київської області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 29.11.2019р. по день ухвалення рішення суду.

Розпорядженням Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області від 31 липня 2020 року № 319-к ОСОБА_1 поновлено на посаді секретаря міської ради з 29 листопада 2019 року, скасовано розпорядження міського голови від 29 листопада 2019 року №391-К « Про звільнення з посади ОСОБА_1 »

Наказом Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості N НТ200805 від 05.08.2020р. ОСОБА_1 припинено реєстрацію в центрі зайнятості з 31.07.2020р. та припинено виплату допомоги по безробіттю відповідно до вимог п. п. 2 п. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"та пп.2 частини 1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення».

Білоцерківським міськрайонним центром зайнятості проведено перевірку та складено акт №200805 від 05.08.2020р. розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття. Розслідуванням встановлено, що ОСОБА_1 поновлено на посаді секретаря міської ради з 29 листопада 2019 року Розпорядженням Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області від 31 липня 2020 року № 319-к.

Білоцерківським міськрайонним центром зайнятості видано наказ № 103/01-08 від 21.08.2020р. про повернення коштів за рахунок роботодавця у встановленому Законом порядку відповідно до абз. 2 п. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», із роботодавця утримуються: сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

26.08.2020р. Білоцерківський міськрайонний центр зайнятості звернувся до відповідача з претензією №760/1052/02/01-24, у якій вказував про необхідність повернення коштів на підставі ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_1 . Проте, як стверджує позивач, відповідач не повернув зазначені кошти.

Вищенаведені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

В свою чергу представники відповідачів в судове засідання не з`явились, усних пояснень по суті спору не надали, проте судом враховані їх письмові заперечення, викладені у поданих до суду відзивах на позовну заяву.

Крім того, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч. 1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України).

Зі змісту п. 1 ч.3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що суд розглядає справу за відсутності учасника справи, якого було належним чином повідомлено про судове засідання, та яким не було повідомлено про причини неявки.

Згідно ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України Про міжнародне приватне право, Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст.9 Конституції України, статті 19 Закону України Про міжнародні договори України і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

У рішенні 15-рп/2004 від 02.11.2004р. Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст.69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) визначено, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.11 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі ЮніонЕліментаріяСандерс проти Іспанії (AlimentariaSanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі Смірнова проти України).

Приймаючи до уваги, що відповідачі подали до суду відзиви на позов, а відтак скористалися наданими їмму процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Також, в судовому засіданні представник третьої особи надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити.

У судовому засіданні 09.06.2021 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Частина 6 ст. 233 ГПК України встановлює, що у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Враховуючи те, що суддя Сокуренко Л.В., починаючи з 05.07.2021 по 13.07.2021 включно знаходилась у відпустці, тому повний текст рішення суду складено суддею після виходу на роботу.

Заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Київської області, -

ВСТАНОВИВ:

З урахуванням заявлених позовних вимог господарський суд встановив наступне.

Громадянин ОСОБА_1 працював секретарем Білоцерківської міської ради Київської області.

15.11.2019 Білоцерківською міською радою було прийнято рішення від № 4620-83-VII «Про дострокове припинення повноважень та звільнення секретаря Білоцерківської міської ради».

29.11.2019 розпорядженням Білоцерківського міського голови Дикого Г.А. № 391-К позивача було звільнено з посади секретаря міської ради в зв`язку з достроковим припиненням повноважень.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

В силу статті 5 Закону України "Про зайнятість населення", держава гарантує у сфері зайнятості, зокрема, соціальний захист у разі настання безробіття.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про зайнятість населення", кожен має право на соціальний захист у разі настання безробіття, що реалізується шляхом участі в загальнообов`язковому державному соціальному страхуванні на випадок безробіття, яке передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття.

Статтею 7 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності, є одним з видів забезпечення, що надається застрахованим особам Фондом загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в разі настання страхового випадку (безробіття).

05 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості із заявою про надання йому статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю.

Згідно із статтею 2 Закону України "Про зайнятість населення", безробітним визнається особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Так, в силу положень статті 44 Закону України "Про зайнятість населення", зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

Орган зайнятості населення визнав за третьою особою статус безробітного та у період з 05.12.2019 року по 31.07.2020 року виплатив йому допомогу по безробіттю у загальній сумі 64 377,04 грн. (довідка від 21.08.2020 № 65б, видана Білоцерківським міськрайонним центром зайнятості).

У цей же час, третя особа, не погоджуючись зі своїм звільненням, звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Білоцерківської міської ради Київської області та міського голови Білоцерківської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, розпорядження, поновлення на роботі.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22.07.2020 у справі № 320/6691/19, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2020 у справі № 320/6691/19, адміністриивний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення від 15.11.2019 № 4620-83-УІІ «Про дострокове припинення повноважень та звільнення секретаря Білоцерківської міської ради»; поновлено ОСОБА_1 на посаді секретаря Білоцерківської міської ради Київської області VII скликання, стягнуто з Білоцерківської міської ради Київської області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 29.11.2019р. по день ухвалення рішення суду.

Розпорядженням Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області № 319-к від 31 липня 2020 року, ОСОБА_1 поновлено на посаді секретаря міської ради з 29 листопада 2019 року, скасовано розпорядження міського голови від 29 листопада 2019 року №391-К « Про звільнення з посади ОСОБА_1 ».

Відповідно до статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", виплата допомоги по безробіттю припиняється, зокрема, у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Наказом Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості N НТ200805 від 05.08.2020р. ОСОБА_1 припинено реєстрацію в центрі зайнятості з 31.07.2020р. та припинено виплату допомоги по безробіттю відповідно до вимог п. п. 2 п. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"та пп.2 частини 1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення».

Білоцерківським міськрайонним центром зайнятості проведено перевірку та складено акт №200805 від 05.08.2020р. розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття. Розслідуванням встановлено, що ОСОБА_1 поновлено на посаді секретаря міської ради з 29 листопада 2019 року Розпорядженням Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області від 31 липня 2020 року № 319-к.

Білоцерківським міськрайонним центром зайнятості видано наказ № 103/01-08 від 21.08.2020р. про повернення коштів за рахунок роботодавця у встановленому Законом порядку відповідно до абз. 2 п. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», із роботодавця утримуються: сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Відповідно до статті 50 Закону України "Про зайнятість населення", роботодавці беруть участь у здійсненні заходів щодо забезпечення зайнятості населення шляхом додержання вимог законодавства про працю, зайнятість населення та загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття.

В силу положень частини четвертої статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", із роботодавця утримуються: сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду; незаконно виплачена безробітному сума забезпечення у разі неповідомлення про його прийняття на роботу; незаконно отримана сума допомоги по частковому безробіттю.

З аналізу положень статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" вбачається, що ключовим критерієм для визначення підстав для стягнення з працедавця суми допомоги по безробіттю (соціального забезпечення), виплаченої на корить застрахованої особи, є неправомірне звільнення особи та подальше її поновлення на роботі, або інші передбачені законом неправомірні дії чи бездіяльність працедавця. При цьому, висновок про неправомірність такого звільнення працівника може ґрунтуватися не лише на підставі рішення суду, а й випливати з інших актів: рішень комісій по трудовим спорам, рішень третейських судів, ґрунтуватися на добровільному визнанні працедавцем факту неправомірного звільнення або вбачитися із змісту мирової угоди, укладеної з працівником.

26.08.2020р. Білоцерківський міськрайонний центр зайнятості звернувся до відповідача 1 з претензією №760/1052/02/01-24, у якій вказував про необхідність повернення коштів на підставі ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_1 .

Разом із тим, відповідач 1, листом від 05.12.2017 № 680 відмовився відшкодовувати позивачу виплачені кошти з тих підстав, що на даний момент триває розгляд апеляційної скарги відповідача щодо законності винесеного рішення, а також, у зв`язку із тим, що Білоцерківська міська рада не є розпорядником чи одержувачем коштів місцевого бюджету і не обслуговується в органах Державної казначейської служби та відповідно не має відкритих рахунків, з яких можуть бути списані кошти в рахунок погашення суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному за претензією.

У відповідності до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Частиною 1 ст.15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В пунктах 1-10 ч. 2 ст. 16 ЦК України наведено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів. До того ж, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

В силу частини 1 статті 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

При цьому, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Згідно ст. 20 Господарського кодексу України, Держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав, визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Отже, як встановлено судом вище, третя особа була поновлена на роботі, секретарем Білоцерківської міської ради Київської області, внаслідок рішення Київського окружного адміністративного суду від 22.07.2020 у справі № 320/6691/19, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2020 у справі № 320/6691/19, що підтверджується записом відповідача 2 у трудовій книжці третьої особи.

Одночасно, судом також встановлено та матеріалами справи підтверджується, факт виплати коштів по безробіттю третій особі у розмірі 64 377,04 грн.

За таких обставин, сума матеріального забезпечення, виплачена центром зайнятості третій особі у розмірі 64 377,04 грн. в період його перебування на обліку з 05.12.2019 по 31.07.2020, як безробітному, підлягає поверненню роботодавцем, а саме: відповідачем 2.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В свою чергу, доказів перерахування цих коштів позивачеві відповідачем 2 надано не було. Протилежного суду не доведено.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач 2 в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував та належних доказів на заперечення відомостей повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 64 377,04 грн. нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю.

Приймаючи до уваги висновки суду про повне задоволення позовних вимог до відповідача 2, з відповідача 2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 102,00 грн.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги до Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області задовольнити повністю.

2. Стягнути з Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області (місцезнаходження: 09117, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, 15; код ЄДРПОУ 04066009) на користь Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості (місцезнаходження: 09117, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, 36; код ЄДРПОУ 22199887) 64 377,04 грн. основного боргу та 2 102,00 грн. судового збору.

3. В задоволенні позовних вимог до Білоцерківської міської ради Київської області відмовити.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст.241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно ч.1 ст.256 та п.п.17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 16.07.2021.

Суддя Л.В. Сокуренко