ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

09 липня 2021 року Справа № 923/797/21

Господарський суд Херсонської області у складі судді Ярошенко В.П., розглянувши заяву про забезпечення доказів за вх. № 1965/21 від 05.07.2021 року

за позовом: Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (м. Київ) в особі Херсонської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (м. Херсон)

до відповідача: Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт", м. Херсон

про стягнення заборгованості в сумі 3 753 774,34 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Шуляк С.І. - уповн. предст.

від відповідача: не з`явився

в с т а н о в и в:

Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" () в особі Херсонської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" () звернулось до Господарського суду Херсонської області із позовною заявою до Державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт» () про стягнення заборгованості в сумі 3 753 774,34 грн. (три мільйони сімсот п`тдесят три тисячі сімсот сімдесят чотири гривні 34 копійки), з яких основний борг - 3 236 338,55 грн., 3% річних - 76 792,34 грн., інфляційні втрати - 246 519,72 грн., пеня - 194 123,73 грн.

Позов обґрунтовано твердженням про невиконання відповідачем зобов`язань по оплаті послуг за Договором про забезпечення доступу Портового оператора до причалу (ів) № 196-П-АМПУ-17 від 29.12.2017.

Ухвалою суду від 14.06.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання по справі на 13 липня 2021 року.

05.07.2021 за вх. № 1965/21 до суду від відповідача надійшла заява про забезпечення доказів, за якою просить суд здійснити забезпечення доказів шляхом:

1) витребування у ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ» його звернення до МІНІСТЕРСТВА ІНФРАСТРУКТУРИ УКРАЇНИ з приводу погодження МІНІСТЕРСТВОМ ІНФРАСТРУКТУРИ УКРАЇНИ дій Позивача по збільшенню кредиторської заборгованості ДІІ «ХМТП» та пред`явлення відповідного позову про стягнення з ДП «ХТМП» 3 753 774, 34 гри. за невиконання договору № 196-П-АМПУ-17 від 29.12.2017 р.

2) витребування у ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ» документів з яких випливає погодження МІНІСТЕРСТВОМ ІНФРАСТРУКТУРИ УКРАЇНИ дій Позивача по збільшенню кредиторської заборгованості та пред`явлення відповідного позову про стягнення з ДП «ХТМП» 3 753 774, 34 грн. за невиконання договору № 196-П-АМПУ-17 від 29.12.2017 р.

Зазначена заява обґрунтована наступними твердженнями:

- 26 червня 2020 року укладено концесійний договір стосовно передачі в концесію майна Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" (за договором - Первісний оператор) і частини майна Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" між Міністерством інфраструктури України (за договором - Концесієдавець), Державним підприємством "Адміністрація морських портів України", Товариством з обмеженою відповідальністю (за договором - Переможець), Товариством з обмеженою відповідальністю "Херсонський порт" (стара назва: Товариство з обмеженою відповідальністю "Проектна компанія "Рисоіл-Херсон" (за договором - Концесіонер);

- Відповідно до п.п. (і) п.п. 8.2.4.4. п. 8.2.4 договору Концесієдавець зобов`язаний: докласти, з урахуванням пунктів 8.6, 8.7.4 Договору, всіх розумних зусиль, щоб протягом Перехідного періоду не збільшувався розмір кредиторської та дебіторської заборгованості, яка сформувалася у Первісного оператора на Дату укладення цього Договору (в частині, що безпосередньо пов`язана з майном Первісного оператора, яке передається у складі Об`єкта концесії) за результатами правовідносин із третіми особами і яка підлягає передачі Концесіонеру, по відношенню до розміру такої кредиторської та дебіторської заборгованості;

- не зважаючи на вищенаведені зобов`язання Концесієдавця, кредиторська заборгованість ДП "ХМТП" (Первісний оператор), перед ДП "АМПУ" (сторона концесійного договору) постійно збільшується. Виходячи з положень концесійного договору відповідний стан не може мати місце без погодження Міністерства інфраструктури України, яке взяло на себе відповідні зобов`язання за концесійним договором - забезпечити не збільшення кредиторської заборгованості ДП "ХМТП". Але відповідно до акту звірки розрахунків на 30.06.2020 р. кредиторська заборгованість ДП "ХМТП" перед ДП "АМПУ" складала біля 22 млн. грн., за даними бухгалтерії ДП "ХМТП" розмір кредиторської заборгованості на 31.03.2020 р. складає більше 27 млн. грн., тобто відбулося збільшення заборгованості у перехідний період концесійного договору;

- ДП «АМПУ» як державне підприємство, що знаходиться в сфері управління Міністерства інфраструктури України не може здійснювати дії по збільшенню та стягненню заборгованості ДП «ХМТП» після укладення концесійного договору без погодження Міністерства інфраструктури України;

- саме наявність погодження Міністерства інфраструктури є визначальною для встановлення права ДП «АМПУ» на стягнення відповідної заборгованості з ДП «ХМТП» за Договором про забезпечення доступу Портового оператора до причалу (ів) № 196-П-АМПУ-17 від 29.12.2017 по даній справі;

- Відповідач ніяких погоджень стосовно вищенаведених питань від Мінінфраструктури України чи Позивача не отримував;

- Здійснити забезпечення доказів є необхідним зробити саме зараз, бо у найближчим часом планується підписання акту передачі прав та обов`язків Первісного оператора та ДП «АМПУ» до Концесіонера, що призведе до передачі останньому усієї заборгованості Первісного оператора у тому числі за відповідним договором та порушенню прав Концесіонера.

Ухвалою суду від 06.07.2021 року призначено розгляд заяви про забезпечення доказів на 09.07.2021.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти заяви відповідача про забезпечення доказів.

Суд, заслухавши представників сторін та розглянувши заяву про забезпечення доказів дійшов висновку про відмову в задоволенні останньої з огляду на таке.

За змістом статті 110 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви. Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.

Зі змісту наведених норм слідує, що суд забезпечує докази за наявності підстав припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Отже, забезпечення доказів - це механізм збору доказів, що гарантує збереження доказів, необхідних для підтвердження певних обставин у справі. При цьому збереження доказів зумовлене існуванням обставин, які свідчать про можливу втрату таких доказів або ускладнення чи неможливість їх подання.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що заяву про забезпечення доказів відрізняє від звичайного клопотання про виклик свідка, витребування доказу, призначення експертизи те, що у ній необхідно вказати на ті обставини, які свідчать про небезпеку того, що надання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим. Саме ці обставини зумовлюють необхідність забезпечення доказів, щоб вони все-таки змогли бути використані для з`ясування обставин у справі.

Забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, це насамперед спосіб одночасно запобігти їх імовірній втраті у майбутньому і ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

За приписами частини 1 статті 111 Господарського процесуального кодексу України у заяві про забезпечення доказів зазначаються, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Тоді як, в поданій представником відповідача заяві, не наведено будь-яких належних обґрунтувань з посиланням на відповідні докази, які б свідчили про небезпеку того, що такі докази, які просить витребувати у ДП "АМПУ" відповідач (звернення до Міністерства інфраструктури України, документи щодо погодження міністерством дій позивача) можуть бути втрачені чи знищені, або збирання таких доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Посилання відповідача на те, що у найближчий час планується підписання акту передачі прав та обов`язків Первісного оператора та ДП "АМПУ" до Концесіонера, що призведе до передачі останньому усієї заборгованості Первісного оператора" також не може оцінюватися підставою для припущення того, що засоби доказування можуть бути втрачені, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Таким чином, суд зазначає, що відсутність, як обґрунтування підстав для вжиття таких заходів з посиланням на відповідні докази, так і належного обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення доказів є підставою для відмови у задоволенні заяви про забезпечення доказів.

Приписами частини 5 статті 112 ГПК України унормовано, що за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст. ст. 110-112, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

1. Відмовити в задоволенні заяви Державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт» про забезпечення доказів (вх. № 1965/21 від 05.07.2021 року).

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 13.07.2021.

Суддя В.П.Ярошенко