РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.07.2021Справа № 910/995/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Приватного підприємства "Спецвисотбуд 2006"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Стальінвест"

про стягнення 200983,60 грн.

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "Спецвисотбуд 2006" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Стальінвест" про стягнення 200983,60 грн. попередньої оплати за не поставлений у повному обсязі товар за видатковою накладною від 09.09.2020 № 523.

Ухвалою суду від 28.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та встановлено строк для подання відповідачу відзиву на позов протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Вказана ухвала відповідачу вручена, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень, однак у визначений судом строк відзив на позовну заяву відповідачем не подано.

За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

При розгляді справи судом враховано частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка визначає право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як зазначив позивач, між ним та відповідачем досягнуто домовленості щодо поставки товару, у зв`язку з чим відповідачем виставлено рахунок на оплату від 08.09.2020 № 15399 на суму 258697,50 грн., за яким відповідач мав поставити: арматуру 16 у кількості 9,74т, на суму 170450 грн., катанку 10 бухта у кількості 3,07т, на суму 57102 грн., полосу 50х5 у кількості 1,67т на суму 31145,50 грн.

Із матеріалів справи слідує, що позивач здійснив оплату на рахунок відповідача в розмірі 258697,50 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 08.09.2020 № 425.

Відповідно до видаткової накладної від 09.09.2020 № 523 на суму 258697,50 грн., підписаної виконавцем робіт Моргуном Д.А., що діє на підставі довіреності від 08.09.2020 № 74, позивачем отримано арматуру 16 у кількості 0,682т, катанку 10 бухта у кількості 2,002т, полосу 50х5 у кількості 0,458т.

У зв`язку з цим, позивач звернувся 17.11.2020 до відповідача з претензією від 06.11.2020 № 37 щодо повернення надмірно перерахованих грошових коштів у розмірі 200983,60 грн., оскільки відповідачем відвантажено матеріали в меншій кількості, ніж заявлена.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною 1 статті 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (частина 2 статті 638 ЦК України).

Згідно частини 1 статті 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до частини 1 статті 641 Цивільного кодексу України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (частиною 2 статті 642 ЦК України).

Судом встановлено, що між сторонами укладений договір поставки у спрощений спосіб, за яким позивач перерахував за рахунком від 08.09.2020 № 15399 грошові кошти в розмірі 258697,50 грн., а відповідач мав здійснити поставку товару на вказану суму.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст. 712 ЦК України).

Виходячи зі змісту статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 663 ЦК України передбачає, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частиною 2 статті 693 ЦК України передбачено право покупця у разі порушення продавцем строку передання йому попередньо оплачених товарів або пред`явити вимогу про передання оплаченого товару, або вимагати повернення суми попередньої оплати (тобто відмовитися від прийняття виконання).

Судом встановлено, що позивач здійснив попередню оплату товару на суму 258697,50 грн., однак відповідач поставив товар лише частково, а саме: замість арматури 16 у кількості 9,74т, катанки 10 бухта у кількості 3,07т, полоси 50х5 у кількості 1,67т, відповідачем поставлено арматуру 16 у кількості 0,682т, катанку 10 бухта у кількості 2,002т, полосу 50х5 у кількості 0,458т.

Виходячи з вартості товару, зазначеного в рахунку на оплату від 08.09.2020 № 15399, відповідач недопоставив товар на суму 200983,60 грн., у зв`язку з чим позивач звертався до відповідача з листом щодо повернення вказаної суми коштів.

Суд наголошує, що відповідачем не надано протилежних доказів щодо здійснення поставки на повну суму оплати позивача в розмірі 258697,50 грн., або повернення різниці між вартістю фактично поставленого товару та сплаченої позивачем суми.

У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з відповідача 200983,60 грн.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України у зв`язку з задоволенням позову покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241, 252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного підприємства "Спецвисотбуд 2006" задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Стальінвест" (03113, м. Київ, пров. Артилерійський, 5а, оф. 11; ідентифікаційний код 43025856) на користь Приватного підприємства "Спецвисотбуд 2006" (08320, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Мала Олександрівка, вул. Гагаріна, 14-А; ідентифікаційний код 34248300) 200983 (двісті тисяч дев`ятсот вісімдесят три) грн. 60 коп. боргу, а також 3014 (три тисячі чотирнадцять) грн. 75 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.В. Полякова