ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/1784/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

за участю секретаря судового засідання Мороз Ю.В.

розглянувши в підготовчому засіданні справу

за позовом Комунального підприємства "ХАРКІВСПЕЦБУД" (61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 15-Б, ідентифікаційний код 32168454)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІАЛ-ПРОМ" (61072, м. Харків, вул. 23 Серпня, буд.20-А, кім.2, ідентифікаційний код 34390857)
про визнання недійсним договору
за участю представників учасників справи:

позивача - не з`явився;

відповідача - адвоката Радченко М.В., Ордер серія АХ №1046881 від 22.06.2021;

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "ХАРКІВСПЕЦБУД" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІАЛ-ПРОМ", в якій просить суд визнати недійсним договір на виконання ремонтно-будівельних робіт з капітального ремонту № КР-1264/20-3с від 17.04.2020 року, укладений між Комунальним підприємством "ХАРКІВСПЕЦБУД" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІАЛ-ПРОМ".

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що означений договір укладено сторонами в порушення діючого законодавства, а саме ст. 3 Закону України "Про публічні закупівлі" в загальному порядку без застосування процедур здійснення закупівель товарів, робіт та послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад, визначених Законом України "Про публічні закупівлі", а тому він на думку позивача підлягає визнанню недійсним.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.05.2021 позовну заяву Комунального підприємства "ХАРКІВСПЕЦБУД" залишено без руху. Встановлено позивачу для усунення недоліків позовної заяви 10-денний строк з дня вручення даної ухвали.

Позивачу у 10-денний строк з дня вручення даної ухвали запропоновано подати до господарського суду Харківської області:

- докази сплати судового збору за подання даної позовної заяви до суду у розмірі 2 270,00 грн;

- заяву, в якій зазначити щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

- попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи;

- докази надсилання відповідачу доданих до позовної заяви документів, а саме: копії статуту КП "Харківспецбуд", копії зміни до статуту КП "Харківспецбуд", копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців КП "Харківспецбуд", копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань КП "Харківспецбуд", копії контракту №12 від 28.02.2013 та копії розпорядження про переукладання контракту №217/мс від 17.02.2021.

27.05.2021 від позивача у справі на виконання ухвали суду від 17.05.2021 надійшла заява про усунення недоліків за вх.№ 12318. До вказаної ухвали позивачем надано копію платіжного доручення № 8497 від 24.05.2021 на суму 2 270,00 грн та супровідний лист за вих.№ 1086/0/244-21 від 24.05.2021 за яким останнім були вручені відповідачу наступні документи: копія статуту КП "Харківспецбуд" на 16 арк, копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців КП "Харківспецбуд", копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань КП "Харківспецбуд" на 2 арк, копія контракту №12 від 28.02.2013 та копії розпорядження про переукладання контракту №217/мс від 17.02.2021. На вказаному супровідному листі міститься відмітка директора ТОВ "Віал-Пром" ОСОБА_1 .

Також, у заяві про усунення недоліків позивач зазначає про те, що у позивача наявні оригінали усіх письмових доказів, копії яких додано до заяви, та те, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 270,00 грн, інших судових витрат у зв`язку із розглядом справи позивач не очікує понести.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28 травня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/1784/21. Зазначено, що справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 22 червня 2021 р. о 10:40 год.

14.06.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №13967), який приєднано судом до матеріалів справи.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти задоволення позову, зокрема зазначає, що господарська діяльність позивача спрямована на одержання прибутку, тобто є комерційною, а тому він не може вважатися замовником в розумінні ст.2 Закону України "Про публічні закупівлі", що виключає поширення норм даного Закону на процедуру укладення оспорюваного Договору.

За таких обставин, доводи позивача про те, що оспорюваний Договір укладено з порушенням норм Закону України "Про публічні закупівлі", слід визнати необґрунтованими.

В підготовчому судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати судом було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання від 22 червня 2021 року про відкладення підготовчого засідання на 29.06.2021 о 10:00 год.

У судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати судом було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання від 29 червня 2021 року про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 07.07.2021 року об 14:00 год.

Представник позивача у судове засідання 07.07.2021 не з`явився, проте 06.07.2021 через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без участі представника позивача за вх. №15766.

Суд, розглянувши клопотання представника позивача, вважає за можливе його задовольнити як таке, що не суперечить вимогам чинного законодавства та приймаючи до уваги те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони.

Представник відповідача у судовому засіданні 07.07.2021 заперечував проти позову, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, вважає його безпідставним та необґрунтованим.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення представника відповідача, суд встановив наступне.

17 квітня 2020 року між Комунальним підприємством "Харківспецбуд" (надалі - Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІАЛ-ПРОМ" (надалі - Підрядник) укладено договір на виконання ремонтно - будівельних робіт з капітального ремонту №КР-1264/20-3С (надалі - договір), за умовами якого Замовник доручає, а Підрядник, в межах Договірної ціни та кошторисної документації, виконує власними або, після погодження із Замовником, залученими силами та засобами роботи з капітального ремонту багатоквартирного житлового будинку (далі - Роботи) за адресою: вулиця Китаєнка, 6 (далі - Об`єкт) згідно ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 (ДК 021:2015 - 45453000-7 Капітальний ремонт і реставрація). Підрядник забезпечує необхідну якість Робіт у - відповідності до ДБН, ДСТУ, БНіП та інших нормативних документів, а Замовник зобов`язується передати Підряднику фронт робіт, прийняти та оплатити Роботи (п.1.1. договору).

Ціна Договору становить 915 999,60 грн (п.2.2. договору).

Відповідно до п.2.3. договору у разі прийняття Замовником рішення щодо уточнення договірної ціни, Замовник зобов`язується у письмовій формі повідомити Підрядника протягом 3-х днів з дня прийняття такого рішення.

Згідно з п.2.4. договору Замовник залишає собі кошти за послуги генерального підряду в розмірі, який складає 4% від загальної вартості робіт.

Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 31.12.2021, а також до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором (п.12.1. договору).

Звертаючись з даним позовом позивач вказує, що вказаний договір укладено сторонами в порушення діючого законодавства, а саме ст. 3 Закону України "Про публічні закупівлі" в загальному порядку без застосування процедур здійснення закупівель товарів, робіт та послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад, визначених Законом України "Про публічні закупівлі", а тому він на думку позивача підлягає визнанню недійсним.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог та заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Статтею 204 Цивільного кодексу України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

У відповідності до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Так, правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади установлюються Законом України "Про публічні закупівлі".

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України "Про публічні закупівлі", у разі здійснення закупівель товарів, робіт і послуг, вартість яких не перевищує 50 тисяч гривень, замовник повинен дотримуватися принципів здійснення публічних закупівель та може використовувати електронну систему закупівель, у тому числі електронні каталоги для закупівлі товарів.

Згідно з частиною 10 статті 3 Закону України "Про публічні закупівлі" забороняється придбання товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур закупівель/спрощених закупівель, визначених цим Законом, та укладення договорів про закупівлю, які передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур закупівель/спрощених закупівель, визначених цим Законом.

Як зазначає позивач, та це не заперечується відповідачем, оспорюваний Договір укладено сторонами в загальному порядку без застосування процедур здійснення закупівель товарів, робіт та послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад, визначених Законом України "Про публічні закупівлі".

Позивач вказує, що він є замовником в розумінні пункту 3 частини 1 статті 2 Закону України "Про публічні закупівлі", а тому повинен здійснювати закупівлю товару за оскаржуваним Договором з дотриманням цього Закону.

Суд не погоджується з такою позицією позивача, з огляду на наступне.

Пунктом 11 частини 1 статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що замовники - це суб`єкти, визначені згідно із статтею 2 цього Закону, які здійснюють закупівлі товарів, робіт і послуг відповідно до цього Закону.

У відповідності до пункту 3 частини 1 статті 2 Закону України "Про публічні закупівлі" до замовників, які здійснюють закупівлі відповідно до цього Закону, належать юридичні особи, які є підприємствами, установами, організаціями (крім тих, які визначені у пунктах 1 і 2 цієї частини) та їх об`єднання, які забезпечують потреби держави або територіальної громади, якщо така діяльність не здійснюється на промисловій чи комерційній основі, за наявності однієї з таких ознак:

юридична особа є розпорядником, одержувачем бюджетних коштів;

органи державної влади чи органи місцевого самоврядування або інші замовники володіють більшістю голосів у вищому органі управління юридичної особи;

у статутному капіталі юридичної особи державна або комунальна частка акцій (часток, паїв) перевищує 50 відсотків.

Суд зазначає, що відповідно до Статуту Комунального підприємства "Харківспецбуд" власником та засновником Підприємства є територіальна громада м. Харкова в особі Харківської міської ради. (пункт 1.4 Статуту). Підприємство, як юридична особа, має відокремлене майно, яке передане йому на праві господарського відання, самостійний баланс, розрахункові, поточний, валютні та інші рахунки в банках, печатку із своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом і штампами (пункт 2.4. Статуту). Підприємство діє на принципах повного господарського розрахунку та самофінансування, відповідає за своїми зобов`язаннями перед партнерами згідно укладених угод, а також перед бюджетом та банками (пункт 2.6. Статуту).

В той же час, аналіз положень пункту 3 частини 1 статті 2 Закону України "Про публічні закупівлі" свідчить, що до складу замовників в розумінні даного Закону не належать юридичні особи, які хоча і забезпечують потреби держави або територіальної громади, однак здійснюють таку діяльність на промисловій чи комерційній основі.

Відповідно до статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Господарський кодекс України розмежовує:

- господарську комерційну діяльність (підприємництво) - глава 4 ГК України;

- некомерційну господарську діяльність - глава 5 ГК України.

Зокрема, згідно зі статтею 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до статті 52 Господарського кодексу України некомерційне господарювання - це самостійна систематична господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання, спрямована на досягнення економічних, соціальних та інших результатів без мети одержання прибутку.

Таким чином, визначальною ознакою господарської комерційної діяльності є наявність у суб`єкта господарювання мети на одержання прибутку.

Згідно до Статуту Комунального підприємства "Харківспецбуд" вбачається, що підприємство для здійснення своїх задач, здійснює комерційну, господарську діяльність, зокрема, метою діяльності є виконання робіт, надання послуг, здійснення різних видів виробничої діяльності з метою отримання прибутку (пункт 3.1.3. Статуту), а основними напрямками діяльності підприємства є роботи з реконструкції, реставрації та ремонту будівель і споруд (пункт 3.2.1. Статуту). Метою і предметом діяльності підприємства є надання маркетингових послуг, рекламних послуг, аудиторських, консультаційних, лізингових, побутових, холдингових та інших видів послуг, здійснення комерційної та посередницької видів діяльності, тобто: купівля - продаж матеріалів та запасних частин, нормативної та технічної документації, рухомого майна тощо (пункт 3.2.43. Статуту).

Отже, комунальне підприємство "Харківспецбуд" здійснює комерційну, господарську діяльність, має право здійснювати самостійне розпорядження Доходами від такої діяльності (пункти 4.4., 4.6 Статуту).

Окрім цього згідно Статуту (п.2.6.) передбачено, що діяльність позивача серед іншого будується і на повному господарському розрахунку.

Фактичне отримання Комунальним підприємством "Харківспецбуд" прибутку підтверджується наявними у справі фінансовими звітами позивача за 2019-2020 роки, що свідчить про ведення позивачем комерційної діяльності та отримання прибутку.

Вищенаведене свідчить, що господарська діяльність позивача спрямована на одержання прибутку, тобто є комерційною, а тому він не може вважатися замовником в розумінні ст.2 Закону України "Про публічні закупівлі", що виключає поширення норм даного Закону на процедуру укладення оспорюваного Договору.

За таких обставин, доводи позивача про те, що оспорюваний Договір укладено з порушенням норм Закону України "Про публічні закупівлі", слід визнати необґрунтованими.

Крім того, суд зазначає, відповідно до ч.1 ст.3 Закону України "Про публічні закупівлі" цей Закон застосовується до замовників, визначених пунктами 1-3 частини першої статті 2 цього Закону, за умови що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 тисяч гривень, а робіт - 1,5 мільйона гривень.

Як вже було зазначено вище, відповідно до п.2.2. договору ціна Договору становить 915 999,60 грн.

Отже, вартість робіт за спірним договором не перевищує 1,5 мільйона гривень.

Суд звертає увагу на те, що у ст. 2 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. У належному та правильному вирішенні господарського спору провідне місце посідає дослідження доказів, що містять інформацію щодо обставин даного спору.

Стаття 74 ГПК України, розподіляючи обов`язки щодо доказування, встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Ч. 4 ст. 74 ГПК закріплює положення, згідно з якими суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у разі, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18 необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Головним обов`язком суду та взагалі суттю судового провадження є встановлення істинних фактичних обставин у справі. У свою чергу учасники по справі здійснюють відповідні процесуальні дії щодо доведення тих чи інших обставин (фактів) шляхом надання доказів, а вже суд їх повинен об`єктивно оцінити.

У статті 79 ГПК зазначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, система доказування у господарському процесі, засновується на розподілі тягаря доказування між сторонами по справі. Посилаючись на ту, чи іншу обставину або спростовуючи їх у суді сторона повинна доводити такі обставини відповідними належними та допустимими доказами. При чому, ключовим фактором у тому як сторона користується стандартами доказування виступає її зацікавленість у вирішенні господарського спору на свою користь.

Отже, підсумовуючи викладене, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, керуючись ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн слід покласти на позивача, оскільки у позові відмовлено повністю.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 73-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову повністю.

Судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2270,00 грн покласти на позивача: Комунальне підприємство "ХАРКІВСПЕЦБУД" (61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 15-Б, ідентифікаційний код 32168454).

Позивач: Комунальне підприємство "ХАРКІВСПЕЦБУД" (61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 15-Б, ідентифікаційний код 32168454).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІАЛ-ПРОМ" (61072, м. Харків, вул. 23 Серпня, буд.20-А, кім.2, ідентифікаційний код 34390857).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "19" липня 2021 р.

Суддя І.О. Чистякова