РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.07.2021Справа № 910/21230/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., за участю секретаря судового засідання Зарудньої О.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, будинок 10; ідентифікаційний код: 19020407)

до Громадської спілки "Координаційна рада організацій осіб з інвалідністю м. Києва" (01030, місто Київ, вул. Івана Франка, будинок 36-Б; ідентифікаційний код: 24073707)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Комунальне підприємство "Київжитлоспецексплуатація" (01001, м. Київ, вул. Володимирська, будинок 51-А; ідентифікаційний код: 03366500)

про розірвання договору та виселення,

Представники сторін:

від позивача: Савченко Т.А.

від відповідача: Мезецький М.С.

від третьої особи: Цимбаліст В.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернувся Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з позовом до Громадської спілки "Координаційна рада організацій осіб з інвалідністю м. Києва", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Комунальне підприємство "Київжитлоспецексплуатація" про розірвання договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 2152 від 29.02.2016 та виселення відповідача із нежитлових приміщень.

В обґрунтування позовних вимог з якими позивач пов`язує можливість їх задоволення останній посилається на ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України вказуючи про істотні порушення відповідачем умов договору, які полягають у відсутності звіту про оцінку об`єкта оренди для продовження договору оренди та договору страхування. За таких обставин позивач посилаючись на п. 6.7. та 9.6. договору № 2152 й просить суд про його розірвання та відповідно виселення відповідача з нежитлових приміщень.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2021 позовну заяву Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) залишено без руху, позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліків шляхом подання до суду:

- інформації щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

- доказів надіслання відповідачу та третій особі доданих до позовної заяви документів, а саме: копії положення про юридичне управління, затверджене наказом Департаменту комунальної власності м. Києві від 22.09.2017 № 408; копії наказу від 26.03.2019 № 66-ос "Про призначенні Савченко Т.А. "; копії посадової інструкції головного спеціаліста відділу захисту речових прав юридичного управління від 08.10.2020;

- належних доказів, що підтверджують повноваження Т. Савченко, як представника Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) саме на підписання позовної заяви поданої до суду 31.12.2020.

27.01.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 24.02.2021.

12.02.2021 до Господарського суду міста Києва надійшли письмові пояснення третьої особи, в яких остання просить суд задовольнити позовні вимоги.

24.02.2021 до Господарського суду міста Києва надійшли додаткові документи відповідача для долучення до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2021 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 31.03.2021.

23.03.2021 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

26.03.2021 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача про залучення додаткових документів до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.04.2021.

У зв`язку з перебуванням судді Баранова Д.О. на лікарняному, а в подальшому у відпустці судове засідання 28.04.2021 не відбулося.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2021 справу призначено до розгляду на 02.06.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.06.2021 у судовому засіданні оголошено перерву до 16.06.2021.

11.06.2021 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача про долучення доказів до матеріалів справи.

11.06.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про долучення документів до матеріалів справи.

У судовому засіданні 16.06.2021 оголошено перерву до 02.07.2021.

У судовому засіданні 02.07.2021 представник позивача підтримав позовні вимоги та провис суд про їх задоволення.

Представник відповідача заперечив щодо заявлених позовних вимог, просив суд відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи просив суд про задоволенні позовних вимог.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи у судовому засіданні 02.07.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

29.02.2016 між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) (далі - орендодавець), Громадської спілки "Координаційна рада організацій осіб з інвалідністю м. Києва" (далі - орендар) та Комунальним підприємством "Київжитлоспецексплуатація" (підприємство-балансоутримувач) був укладений договір № 2152 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду за умовами якого орендодавець на підставі рішення постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 08.12.2015 (протокол № 1) передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва, далі - об`єкт оренди, яке знаходиться за адресою: вул. Івана Франка, будинок 36 літера Б, для розміщення громадської організації (надання соціальної допомоги інвалідам).

Згідно п. 2.1. договору об`єктом оренди є нежитлове приміщення, загальною площею: 40, 00 кв.м у т.ч. цокольний поверх - 10,50 кв.м, 1 поверх - 29, 50 кв.м. (корисна площа), згідно з викопіюванням з по поверхового плану, що складає невід`ємну частину цього договору.

Цей договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 29.02.2016 до 27.02.2019. У разі, якщо законом передбачене нотаріальне посвідчення і державна реєстрація, цей договір є укладеним з моменту державної реєстрації (п. 9.1. договору).

Відповідно до п. 6.7. договору при невиконанні або порушенні однією із сторін умов цього договору та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України, цей договір може бути розірваний достроково на вимогу однієї із сторін за рішенням суду.

Як зазначає позивач, листом від 04.02.2019 № 062/5/19-1128 Департамент проінформував Громадську спілку "Координаційна рада організацій осіб з інвалідністю м. Києва" про необхідність надання звіту про оцінку об`єкта оренди.

Водночас, позивач вказує, що станом на час звернення до суду з даним позовом, звіту про оцінку об`єкта оренди від Громадської спілки "Координаційна рада організацій осіб з інвалідністю м. Києва" до Департаменту не надходило.

Також, позивач зазначає, що згідно пункту 178 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою КМУ від 03.06.2020 орендодавці контролюють своєчасність укладення договорів страхування орендованого майна та у разі порушення орендарем обов`язку щодо укладення договору страхування повідомляють орендаря про розірвання договору оренди.

На виконання цієї вимоги листом від 04.12.2020 № 062/05/19-7446 Департамент проінформував Громадську спілку "Координаційна рада організацій осіб з інвалідністю м. Києва" про необхідність застрахувати об`єкт оренди та надати до Департаменту договір страхування.

Втім, позивач вказує, що станом на дату подачі даного позову відповідачем договір страхування об`єкта оренди також не надано.

Таким чином, необхідність звернення до суду з позовом про розірвання договору № 2152 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду та виселення, позивач обґрунтовує невиконанням Громадською спілкою "Координаційна рада організацій осіб з інвалідністю м. Києва" умов договору, що у відповідності до п. 6.7. договору може бути підставою для дострокового його розірвання, у відповідності до ст. 651 Цивільного кодексу України

У поданих поясненнях третя особа зазначає, що договір оренди підлягає розірванню у зв`язку із допущенням відповідачем істотних порушень його умов.

У поданому відзиві відповідач зазначає, що не визнає позовні вимоги та просить суд відмовити в задоволенні позову, оскільки, на даний час обставини, на які вказує позивач у позовній заяві, як на підставу для розірвання договору та виселення Громадською спілкою "Координаційна рада організацій осіб з інвалідністю м. Києва" усунуті.

Так, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України вказано, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1, 4 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Крім того, виходячи зі змісту статей 15, 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Отже, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Як встановлено судом вище, 29.02.2016 між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) (далі - орендодавець), Громадської спілки "Координаційна рада організацій осіб з інвалідністю м. Києва" (далі - орендар) та Комунальним підприємством "Київжитлоспецексплуатація" (підприємство-балансоутримувач) був укладений договір № 2152 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду за умовами якого орендодавець на підставі рішення постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 08.12.2015 (протокол № 1) передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва, далі - об`єкт оренди, яке знаходиться за адресою: вул. Івана Франка, будинок 36 літера Б, для розміщення громадської організації (надання соціальної допомоги інвалідам).

Цей договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 29.02.2016 до 27.02.2019. У разі, якщо законом передбачене нотаріальне посвідчення і державна реєстрація, цей договір є укладеним з моменту державної реєстрації (п. 9.1. договору).

Відповідно до п. 9.7. договору, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його дії протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються відповідним договором, який є невід`ємною частиною цього договору. Невиконання орендарем підпункту 8.5. є підставою для відмови в продовженні терміну дії цього договору.

У судовому засіданні представник позивач підтвердив, що даний договір є продовжений за мовчазною згодою сторін на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені спірним договором. Представник відповідача також визнав цю обставину.

Разом з тим, ч. 1-2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Враховуючи те, що майно, яке є предметом даного договору, відноситься до комунального майна територіальної громади м. Києва, то до даних правовідносин застосовується і положення Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

За умовами ч. 3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин), договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірвано за рішенням суду, арбітражного суду у разі невиконання сторонами своїх обов`язків та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Відповідно до пункту 6.7. договору при невиконанні або порушенні однією із сторін умов договору та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України, цей договір може бути розірваний достроково на вимогу однієї із сторін за рішенням суду.

Пунктом 9.6. договору передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Відтак, в якості підстав, з якими позивач пов`язує можливість розірвання договору та як наслідок виселення Громадської спілки "Координаційна рада організацій осіб з інвалідністю м. Києва" з орендованого майна є: відсутність звіту про оцінку об`єкта оренди та відсутність договору страхування.

Так, дійсно, в матеріалах справи наявний лист Департаменту від 04.02.2019 за вих. № 062/5/19-1128 в якому Громадську спілку "Координаційна рада організацій осіб з інвалідністю м. Києва" проінформовано про необхідність направлення до 15.02.2019 до Департаменту комунальної власності м. Києва звіту про оцінку об`єкта оренди для підготовки на розгляд постійної комісії Київської міської ради з питань власності, питання продовження строку дії договору оренди. На підставі рішення Комісії буде укладено договір оренди на новий термін.

Водночас, суд вказує, що доказів, щоб свідчили про направлення даного листа на адресу Громадської спілки "Координаційна рада організацій осіб з інвалідністю м. Києва" в матеріалах справи не міститься. Разом з тим, відповідачем факт отримання листа від 04.02.2019 за вих. № 062/5/19-1128 не підтверджено.

Щодо доводів позивача про порушення відповідачем своїх обов`язків передбачених зокрема в п. 15.2 Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 21.04.2015 № 415/1280, зокрема, не надання звіту про оцінку об`єкта (орендованого приміщення), то суд відзначає наступне.

Відповідач вказує, що завчасно до закінчення строку дії договору оренди, Громадською спілкою "Координаційна рада організацій осіб з інвалідністю м. Києва" почали вживатися необхідні заходи щодо продовження його строку.

Що стосується оцінки приміщення, то для її проведення відповідачу був необхідний актуальний (на момент оцінки) пакет документів від позивача/третьої особи, як власника приміщення, зокрема, технічного характеру (актуальна інформація (довідка) щодо об`єкта оцінки (приміщення), актуальний план будинку та орендованого приміщення, інше).

Як про це зазначає відповідач, з огляду на те, що довгий час за усним запитом вказані документи Громадській спілці "Координаційна рада організацій осіб з інвалідністю м. Києва" отримати не вдалося, 08.02.2019 представником (бухгалтером) відповідача наручно було надано запит третій особі за вих. № 6 з проханням надати необхідний пакет документів для проведення оцінки приміщення, копія вказаного запиту з відміткою про його отримання наявний в матеріалах справи.

В подальшому, після отримання необхідного пакету документів, Громадською спілкою "Координаційна рада організацій осіб з інвалідністю м. Києва" було проведено оцінку орендованого приміщення та отримано відповідний акт оцінки.

З огляду на що разом із супровідним листом за вих. № 7 від 25.02.2019 акт оцінки орендованого приміщення, разом з іншими документами необхідними для продовження договору оренди, було надано позивачу.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до вхідного штампу, що міститься на листі № 7 від 25.02.2019, означені вище документи позивачем були отримані 27.02.2019.

Відтак, суд погоджується з доводами відповідача про виконання ним обов`язку щодо надання звіту про оцінку орендованого приміщення у 2019 році.

В той же час суд зазначає, що необхідні документи були надані відповідачем із запізненням від встановленого тримісячного строку.

Так, відповідно до п. 15.2. Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, якщо пропозиція орендаря щодо зміни істотних умов договору оренди стосується продовження договору на новий строк, орендар також подає, не пізніше ніж за 3 місяці до дати закінчення договору, звіт про оцінку об`єкта оренди та клопотання про здійснення його рецензії. Відновлення пропущеного тримісячного строку можливе за рішенням Постійної комісії.

Таким чином, зважаючи на те що в матеріалах справи відсутні докази, щоб свідчили про відмову Постійної комісії в продовженні строку відповідачу в подачі документів чи інші негативні наслідки від такого прострочення протягом наступних двох років - обґрунтування позивачем позовних вимог вказаною обставиною, а даному випадку не приймається судом, як істотне порушення відповідачем умов договору, що могло б послугувати підставою для розірвання спірного договору.

Що стосується доводів позивача щодо відсутності договору страхування, то суд вказує слідуюче.

В матеріалах справи міститься лист Департаменту від 04.12.2020 за вих. № 062/05-19-7446 в якому останній просив Громадську спілку "Координаційна рада організацій осіб з інвалідністю м. Києва" до 07.12.2020 здійснити організаційно-правові дії щодо страхування орендованого майна на новий термін та надати до Департаменту комунальної власності м. Києва копію договору страхування, з копією документу, що підтверджує оплату орендарем (страхувальником) страхових внесків, враховуючи те, що договір страхування не був оновлений.

У поданому відзиві відповідач визнає, що однією з умов договору оренди був обов`язок Громадської спілки "Координаційна рада організацій осіб з інвалідністю м. Києва" укласти договір страхування орендованого майна (приміщення) з відповідним попереднім встановленням його балансової вартості.

Також, відповідач визнав, що у встановлені договором строки не забезпечив страхування орендованого приміщення виключно у зв`язку з катастрофічним недофінансуванням громадських організацій інвалідів міста Києва та, відповідно й відповідача - Координаційну раду громадських організацій інвалідів м. Києва. На підтвердженні тяжкого фінансового становища відповідачем було надано додаток до наказу Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 09.03.2021 № 57 розподіл плану асигнувань щодо фінансової політики громадських об`єднань осіб з інвалідністю з якого вбачається, що Громадській спілці "Координаційна рада організацій осіб з інвалідністю м. Києва" розподілено 83, 11 тис. грн. на 2021 рік.

Як про це вказує відповідач, та що у свою чергу підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, ним отримано вимогу позивача (третьої особи) від 05.02.2021 за вих. № 062/15/1/03-574 про укладення договору страхування, в якій вказувалося про необхідність до 22.02.2021 застрахувати об`єкт оренди на користь Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" та надання останньому копії договору страхування (страхового полісу) з доказом сплати страхового платежу.

У вказаній вимозі позивач також вказав, що у разі її невиконання у встановлений термін, останній буде вимушений звернутися до суду про розірвання договору оренди та виселення.

Відповідач зазначає, що тримав постійний зв`язок з позивачем та третьою особою з метою належного виконання вимоги та досудового врегулювання спору.

Про що вказує відповідач та що у свою чергу встановлено судом, 22.02.2021 позивачем (третьою особою) було надано Громадській спілці "Координаційна рада організацій осіб з інвалідністю м. Києва" довідку № 062/15/1/13-798 про об`єкт оцінки вул. Івана Франка, 36 літер Б, якою зокрема, було визначено залишкову балансову вартість будинку, в якому знаходиться об`єкт у розмірі 1 297 540,91 грн. та відповідно об`єкту оренди. Копія означеної довідки міститься в матеріалах справи.

Відтак, відповідач відзначає, що наявність вартості об`єкта оренди дала йому змогу невідкладно звернутися до страхової організації з метою укладення договору страхування.

23.02.2021, на наступний день після отримання вищевказаної довідки, Громадською спілкою "Координаційна рада організацій осіб з інвалідністю м. Києва" було укладено договір страхування об`єкту оренди з АТ СГ "Ю.БІ.АЙ-КООП" № 207.04.0020.21, копія якого міститься в матеріалах справи. Також в матеріалах справи наявні докази сплати страхового платежу - копія квитанції № 0.0..1 від 23.02.2021 на суму 353, 60 грн.

При цьому, відповідач вказує, що копію договору страхування від 23.02.2021 № 207.04.0020.21 та докази сплати страхового платежу від 23.02.2021 було невідкладно надано позивачу та третій особі.

Що стосується наданої позивачем довідки від 19.02.2021 № 062/2183 в якій зазначено про відсутність станом на 19.02.2021 договору страхування нежитлового приміщення загальною площею 40 кв.м за адресою: м. Київ, вул. І.Франка, 36, літ Б, то суд відзначає, що станом на 19.02.2021 не могло бути відомостей про наявність такого договору, оскільки, він був укладений 23.02.2021, про що відповідачем невідкладно було повідомлено позивача та третю особу.

У свою чергу, позивачем та третьої особою факту отримання копії договору страхування від 23.02.2021 та доказів сплати страхового платежу станом від 23.02.2021 не заперечується, інформації, щоб свідчила про протилежне суду не представлено.

Згідно статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно частини 2 статті 193 Господарського кодексу України що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналогічні положення щодо можливості розірвання договору за домовленістю сторін, або на вимогу однієї з сторін за рішенням суду також містяться у ч. 3 ст. 653 ЦК України та ч. 4 ст. 188 ГК України.

При цьому, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч. 2 ст. 651 ЦК України).

Отже, приписи ст. 651 ЦК України пов`язують можливість розірвання договору у зв`язку з порушенням стороною його умов лише у разі, якщо внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу суддівського розсуду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору.

Наведена правова позиція щодо застосування норм ст. 651 ЦК України викладена у постанові Верховного Суду у постанові від 30.01.2018 у справі № 908/491/17.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 924/522/17.

Суд зазначає, що вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення - вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.".

З урахуванням вищенаведеної правової позиції необхідно зазначити, що жодну з наведених у ній обставин позивачем не обґрунтовано та відповідно не доводить належними та допустимим доказами.

Відтак, позивачем не наведено жодного обґрунтування в чому саме полягає завдана йому шкода, який її розмір, який причинно-наслідковий зв`язок існує між такою шкодою та порушеннями умов договору оренди, або хоча б того, яким саме чином позивач зазнав такої шкоди.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, з огляду на викладене вище, позивачем при зверненні до суду з вимогами про розірвання договору № 2152 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду та відповідно виселення відповідача з орендованого майна, врахувавши те, що порушення на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позовних вимог фактично були усунуті зокрема, й під час розгляду даної справи, то за таких підстав, приймаючи до уваги положення ст. 651 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що позивачем при зверненні до суду з вимогою про розірвання договору не доведено наявність обставин (істотних порушень), з якими закон пов`язує можливість розірвання такого договору.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, будинок 10; ідентифікаційний код: 19020407) до Громадської спілки "Координаційна рада організацій осіб з інвалідністю м. Києва" (01030, місто Київ, вул. Івана Франка, будинок 36-Б; ідентифікаційний код: 24073707) про розірвання договору та виселення - відмовити.

2. Судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 09.07.2021

Суддя Д.О. Баранов