ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року

м. Київ

Справа № 910/3919/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Банаська О. О. - головуючого, Васьковського О. В., Погребняка В. Я.

за участю секретаря судового засідання Солоненко А. В.

за участю представників:

скаржника ТОВ "Регіон Сервіс Груп": Переверзіної Н. В.

відповідача-2: ТОВ "Лоренс-Пром": Гаращенка І. В.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіон Сервіс Груп"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2021

у складі колегії суддів: Чорногуза М. Г. (головуючого), Мальченко А. О., Агрикової О. В.

та на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.06.2019

у складі судді Шкурдової Л. М.

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіон Сервіс Груп"

до 1. Товарної біржі "Київська універсальна біржа"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Лоренс-Пром"

про визнання недійсними аукціону та його результатів

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст і підстави позовних вимог

1. У березні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Регіон Сервіс Груп" (далі - ТОВ "Регіон Сервіс Груп", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товарної біржі "Київська універсальна біржа" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Лоренс Фінанс" (далі - ТОВ "Лоренс Фінанс", відповідач-2) (з урахуванням заяви про зміну предмету позову) про визнання недійсним другого повторного аукціону з продажу майна Відкритого акціонерного товариства "Київхімволокно" (далі -ВАТ "Київхімволокно"): лот № 1: будівля Х/цеху, літера CVI, інв. № 0073002 (реєстраційний номер 00), місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Магнітогорська, 1, заг. площею 42 519,8 кв. м, який був проведений 30.08.2018 товарною біржею "Київська Універсальна Біржа".

2. Позовні вимоги мотивовані тим, що представник ТОВ "Регіон Сервіс Груп" Піроцький М. В., фактично не приймав участь у даних торгах, тобто діяв всупереч інтересам довірителя; ТОВ "Лоренс Фінанс" (назву якого в подальшому змінено на ТОВ "Лоренс-Пром") визнано переможцем аукціону незаконно, адже без правових підстав та з порушенням принципу торгів і принципу змагальності, встановленого Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство) останнім придбано майно боржника за заниженою ціною. Позивач стверджував, що порушено не тільки його права, а і права кредиторів боржника, які недоотримали велику суму грошових коштів за результатом проведення оскаржуваного аукціону по лоту № 1.

3. Правовою підставою позивач визначив, зокрема, пункт 8 статті 49 Закону про банкрутство, згідно з яким замовнику та організатору забороняється встановлювати вимоги, вчиняти дії чи виявляти бездіяльність, що будь-яким чином порушують рівність учасників аукціону або допускають їх дискримінацію, а також частину третю статті 55 Закону про банкрутство, якою передбачено, що результати аукціону проведеного з порушенням вимог закону можуть бути визнані в судовому порядку недійсними.

Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

4. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2016 порушено провадження у справі № 910/18271/16 про банкрутство ВАТ "Київхімволокно".

5. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2017 у справі № 910/18271/16 ВАТ "Київхімволокно" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

6. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.02.2019 у справі № 910/18271/16 затверджено звіт ліквідатора, ліквідаційний баланс банкрута, ліквідовано банкрута - ВАТ "Київхімволокно", як юридичну особу, в зв`язку з банкрутством, вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Законом строк або відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

7. Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (дата запису: 29.03.2019, номер запису: 8002122) станом на час звернення позивача з даним позовом до суду судовим рішенням Господарського суду міста Києва від 25.02.2019 у справі № 910/18271/16 припинено ВАТ "Київхімволокно".

8. В оголошенні товарної біржі "Київська Універсальна Біржа" щодо проведення другого повторного аукціону з продажу майна банкрута ВАТ "Київхімволокно" про визнання недійсним результатів проведення якого просив позивач, зазначено, що продавцем майна є ВАТ "Київхімволокно" в особі ліквідатора, арбітражного керуючого Лахненко С. М.

Короткий зміст судових рішень попередніх інстанцій

9. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.06.2019 закрито провадження у справі № 910/3919/19 на підставі пункту 6 частини першої статті 231 ГПК України.

10. Висновок про закриття провадження у справі місцевий господарський суд мотивував тим, що розгляд справ, які стосуються ліквідаційної процедури, що включає в себе реалізацію майна банкрута на аукціоні, здійснюється в межах справи про банкрутство, обов`язковим учасником даного провадження має бути саме підприємство-банкрут (власник майна), яке на час розгляду справи є припиненим.

11. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2021 ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.06.2019 у справі № 910/3919/19 залишено без змін.

12. Апеляційний суд вказав, що спір у даній справі виник при проведенні/виконанні результату аукціону з продажу майна банкрута та в силу положень частини восьмої статті 44 Закону про банкрутство має розглядатись в межах справи про банкрутство, а не в межах окремого провадження, тож дійшов висновку, що позивачем не доведено порушення його права на доступ до правосуддя оскаржуваною ухвалою.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

13. Не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій ТОВ "Регіон Сервіс Груп" звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2021 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.06.2019, направити справу № 910/3919/19 для продовження розгляду до суду першої інстанції.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

14. ТОВ "Регіон Сервіс Груп" стверджує про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і порушення норм процесуального права, зазначаючи, зокрема, таке:

- суд першої інстанції помилково застосував до позовних вимог положення статті 44 Закону про банкрутство, адже ВАТ "Київхімволокно" (припинене за результатами провадження у справі про банкрутство № 910/18271/16), до визначеного позивачем складу відповідачів у справі 910/3919/19 не входить;

- місцевий господарський суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, безпідставно застосував статтю 231 ГПК України, оскільки серед визначених цією статтею підстав закриття провадження у справі відсутні обставини, якими мотивовано підстави закриття провадження у даній справі;

- всупереч статей 4, 11 ГПК України, 16 ЦК України оскаржуваними судовими рішеннями позивача позбавлено права на захист своїх порушених прав та законних інтересів.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

(ТОВ "Лоренс-Пром")

15. У відзиві на касаційну скаргу відповідач-2 просить у її задоволенні відмовити посилаючись на правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій, а також висновок щодо застосування норми права, викладений у постанові Верховного Суду від 28.05.2019 у справі № 5015/118/11.

16. У судовому засіданні 10.06.2021 присутні представники сторін підтримали раніше висловлені позиції та надали пояснення у справі

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

17. Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

18. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

19. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

20. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Оцінка аргументів учасників справи та висновків судів попередніх інстанцій

21. Об`єктом касаційного перегляду у цій справі є ухвала Господарського суду міста Києва від 20.06.2019, яку залишено без змін постановою апеляційного суду, про закриття провадження у справі № 910/3919/19 на підставі пункту 6 частини першої статті 231 ГПК України.

22. Аналіз доводів касаційної скарги позивача, свідчить, що останні зводяться до незгоди скаржника з висновками судів попередній інстанцій щодо неможливості розгляду даної справи в окремому позовному провадженні поза межами справи про банкрутство ВАТ "Київхімволокно", а також стосовно фактичних і правових підстав закриття провадження у справі.

23. Отже, враховуючи зміст спірних правовідносин, висновки судів попередніх інстанцій та доводи касаційної скарги, необхідним є з`ясування питання розгляду спорів стосовно визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна боржника у справі про банкрутство після закриття провадження у такій справі та припинення банкрута.

Щодо оспорювання аукціону з продажу майна боржника в межах справи про банкрутство

24. Таке питання неодноразово порушувалося під час розгляду справ про банкрутство і позовного провадження, зокрема було підставою для передачі справи № 906/864/17 на розгляд судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

25. За результатами перегляду вказаної справи Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 25.02.2019 сформував правові висновки з питання оскарження результатів аукціону з продажу майна боржника, який відбувся в межах справи про банкрутство, у разі її припинення (закриття) як зі збереженням боржника, так і з ліквідацією боржника, як суб`єкта господарювання.

26. Тому у цій справі колегія суддів касаційної інстанції звертається до правових висновків викладених Верховним Судом у постанові від 25.02.2019 у справі № 906/864/17 та враховує таке.

27. Банкрутство за своєю природою є особливим правовим механізмом врегулювання відносин між неплатоспроможним боржником та його кредиторами, правове регулювання якого з 21.10.2019 регламентовано Кодексом України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), а до вступу в дію цього Кодексу - Законом про банкрутство в редакції від 19.01.2013, що втратив чинність 21.10.2019, які визначають особливості провадження у справах про банкрутство, тобто є спеціальними та мають пріоритет у застосуванні при розгляді цих справ порівняно з іншими нормами законодавства.

28. Провадження у справах про банкрутство складається з процедур та сукупності процесуальних і позапроцесуальних дій учасників провадження в межах визначеної процедури.

29. Господарський суд вирішує у межах провадження у справі про банкрутство спори, пов`язані із здійсненням провадження в такій справі, в тому числі про: визнання недійсними правочинів, вчинених керуючим санацією (ліквідатором); визнання права власності на майно боржника; оскарження результатів аукціону з продажу майна боржника. Положення Закону про банкрутство врегульовують, у тому числі, питання правовідносин, що виникають у ліквідаційній процедурі під час продажу майна боржника під час провадження по справі про банкрутство, а також підстави для визнання угод, укладених боржником, недійсними, порядок розподілу грошових коштів, отриманих від реалізації майна.

30. Задоволення вимог кредиторів за рахунок продажу майнових активів банкрута, а також затвердження звіту ліквідатора і ліквідаційного балансу є останніми етапами ліквідаційної процедури.

31. Усі зазначені процедури складають цілісне і відокремлене від позовного процесу провадження, метою якого є задоволення вимог кредиторів у випадку неплатоспроможності боржника (згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 635/6730/15-ц).

32. Ліквідація - це припинення діяльності суб`єкта підприємницької діяльності, визнаного господарським судом банкрутом, із метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів шляхом продажу його майна.

33. Процедура ліквідації має такі основні етапи: 1) введення процедури; 2) виявлення та оцінка ліквідаційної маси; 3) реалізація майна банкрута; 4) задоволення вимог кредиторів; 5) затвердження звіту ліквідатора.

34. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах (аукціоні), яка складається з підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмових повідомлень про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна), продажу майна (забезпеченні переходу права власності на майно боржника до покупця - учасника прилюдних торгів (аукціону)), та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів (аукціонів), складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, аукціон є правочином.

35. За приписами частини восьмої статті 44, частини третьої статті 55 Закону про банкрутство (в редакції Закону України № 4212-VI від 22.12.2011), результати аукціону, проведеного з порушенням вимог закону, можуть бути визнані в судовому порядку недійсними в межах провадження у справі про банкрутство.

36. Визнання результатів аукціону недійсними тягне за собою визнання недійсним укладеного з переможцем договору купівлі-продажу.

37. Верховний Суд вказав на те, що частину третю статті 55 Закону про банкрутство необхідно застосовувати у системному зв`язку з іншими положеннями цього Закону, зокрема тими, якими передбачено, що усі майнові спори з вимогами до боржника, спори про визнання недійсними правочинів, укладених боржником вирішує господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (стаття 10 Закону про банкрутство).

38. Отже, в силу приписів спеціального закону (статті 10, 44, 55 Закону про банкрутство), спори, що виникають при проведенні та виконанні результатів аукціонів, у тому числі про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна, розглядаються в межах провадження у справі про банкрутство.

39. Порядок продажу майна боржника, розподіл коштів, врегульований Законом про банкрутство, відтак спори, безпосередньо пов`язані із здійсненням провадження в цій справі розглядаються у межах провадження у справі про банкрутство за правилами господарського процесу (аналогічний усталений висновок викладено, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 635/6730/15-ц, постановах Верховного Суду від 25.03.2019 у справі № 44/232-б, від 17.04.2019 у справі № 5017/2615/2012).

40. За правовою позицією у постанові Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 908/4057/14, спір, що стосується наслідків реалізації майна боржника, не підлягає вирішенню судом в порядку окремого позовного провадження, а повинен розглядатись в межах справи про банкрутство, з метою реалізації принципу судового нагляду у відносинах неплатоспроможності та банкрутства задля більш ефективного захисту прав та законних інтересів кредиторів.

41. За висновками Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у справі № 906/864/17, приписи Закону про банкрутство щодо розгляду заяв про визнання результатів аукціону недійсними лише в межах справи про банкрутство є імперативними.

42. Ця правова позиція підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 09.02.2021 у справі № 635/4741/17, якою за обставин оспорювання аукціону з продажу майна банкрута після його ліквідації та припинення провадження у справі про банкрутство наголошено на тому, що спір щодо правомірності вчинення правочину про відчуження майна боржника у процедурі банкрутства треба розглядати за правилами господарського судочинства у межах провадження у відповідній справі про банкрутство.

43. Такий підхід є одним з механізмів забезпечення принципу судового нагляду у відносинах неплатоспроможності та втілюється на всіх стадіях провадження у справі про банкрутство, зокрема заяв про визнання результатів аукціону недійсними (частина третя статті 55 Закону про банкрутство), а також затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу (стаття 46 Закону про банкрутство), як завершального етапу ліквідаційної процедури.

44. Ухвала суду про затвердження звіту ліквідатора, ліквідаційного балансу є за своєю правовою природою судовим рішенням, яке підсумовує хід ліквідаційної процедури, в якому необхідно повно відобразити обставини, що мають значення для даної справи (вчинення належних дій по виявленню активів та пасивів боржника, зокрема, виявлення ліквідатором кредиторів та дотримання їх процесуальних прав під час розгляду їх грошових вимог, доведення неможливості відновлення платоспроможності боржника внаслідок вжитих ліквідатором заходів, доведення неможливості задоволення визнаних ліквідатором вимог кредиторів за наслідками ліквідації боржника), висновки суду про встановлені обставини і їх правові наслідки повинні бути вичерпними, відповідати дійсності та підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

45. Разом з тим, ухвала суду про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу є судовим рішенням, який не тільки встановлює обставини відсутності майна боржника для задоволення вимог кредиторів, дає оцінку повноті дій ліквідатора в ході ліквідаційної процедури, але також підсумовує хід процедури банкрутства та припиняє провадження у справі про банкрутство. В зв`язку з цим, у підсумковому засіданні суду надається оцінка в цілому здійсненій процедурі банкрутства.

46. Як встановлено судами попередніх інстанцій ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2016 порушено провадження у справі № 910/18271/16 про банкрутство ВАТ "Київхімволокно", що здійснювалося за Законом про банкрутство в редакції від 22.12.2011 № 4212-VI.

47. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.02.2019 у справі № 910/18271/16 затверджено звіт ліквідатора, ліквідаційний баланс банкрута, ліквідовано банкрута - ВАТ "Київхімволокно" як юридичну особу в зв`язку з банкрутством.

48. Отже, провадження у справі № 910/18271/16 про банкрутство ВАТ "Київхімволокно" припинено у зв`язку з повним завершенням процедур ліквідації банкрута як юридичної особи.

49. Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (дата запису: 29.03.2019, номер запису: 8002122) станом на час звернення позивача з даним позовом до суду ВАТ "Київхімволокно" припинено за судовим рішенням Господарського суду міста Києва від 25.02.2019 у справі № 910/18271/16.

50. У справі № 922/3040/17 (постанова від 05.07.2018) Верховний Суд вказав на обов`язковість розгляду заявленого позову виключно у межах справи про банкрутство, виходячи з норм статей 12, 20 ГПК України та підтримав висновки суду апеляційної інстанції про те, що аукціон безпосередньо пов`язаний зі здійсненням провадження у справі про банкрутство, тому його оспорювання можливе тільки за умови існування процедури банкрутства, в якій його проведено, оскільки встановивши незаконність аукціону щодо порушення порядку його організації та проведення, в подальшому слідує необхідність повторного проведення аукціону у справі про банкрутство з метою реалізації майна боржника.

51. Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, за результатами касаційного розгляду справи № 906/864/17 підтримав раніше сформовану правову позицію суду касаційної інстанції у справі № 922/3040/17 щодо можливості оспорювання аукціону (проведеного в межах провадження у справі про банкрутство), а також договору укладеного за його результатами, в межах справи та за умови існування процедури банкрутства.

52. Таким чином, у разі припинення провадження у справі про банкрутство повним завершенням усіх процедур, затвердженням звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута, та припиненням боржника як юридичної особи (суб`єкта господарювання), всі процедури, можливість застосування яких передбачена Законом про банкрутство, є вичерпаними, а боржник має вважатися таким, грошові та інші зобов`язання якого врегульовані.

53. Враховуючи зазначене вище, а також правову позицію Верховного Суду наведену у постанові від 25.02.2019 по справі № 906/864/17, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про неможливість розгляду позову ТОВ "Регіон Сервіс Груп" про визнання недійсним другого повторного аукціону з продажу майна ВАТ "Київхімволокно", що був проведений 30.08.2018 товарною біржею "Київська Універсальна Біржа", у окремому позовному провадженні поза межами справи про банкрутство ВАТ "Київхімволокно", навіть після припинення (закриття) провадження у такій справі.

Щодо суб`єктного складу учасників спору

54. До того ж, колегія суддів касаційної інстанції відхиляючи посилання відповідача на те, що він подав позов не до тієї юридичної особи, з банкрутством якої суди попередніх інстанцій пов`язали розгляд даної справи, акцентує, що поняття "сторона у спорі" може не бути тотожним за змістом поняттю "сторона у господарському процесі", адже сторонами у господарській справі є такі її учасники, як позивач і визначений ним у позові відповідач (частина перша статті 45 ГПК України); тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача.

55. Подібна за змістом правова позиція щодо розмежування понять "сторона у спорі" та "сторона у цивільному процесі": неодноразово викладалася Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постановах від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц, від 07.11.2020 у справі № 712/8916/17, від 09.02.2021 у справі № 635/4741/17.

56. При зверненні із позовом визначення складу відповідачів як учасників господарського процесу є правом позивача. Проте для судового вирішення спору по суті має значення як характер спірних правовідносин, так і "належність" сторін у справі, що з`ясовується господарським судом під час її розгляду.

57. Належним суб`єктним складом, а відтак сторонами спору про визнання аукціону та його результатів недійсними є склад учасників за участю продавця, переможця аукціону та організатора цього аукціону (висновок сформований у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 14/325"б", який згодом був підтриманий Верховним Судом у постановах від 18.08.2020 у справі № 5023/4363/12 та від 16.09.2020 у справі № 5006/5/39б/2012).

58. Велика Палата Верховного Суду у справі № 635/4741/17 (постанова від 09.02.2021) звернула увагу, що, як зазначено вище, відповідно до частини восьмої статті 44 Закону про банкрутство спори, що виникають при проведенні та виконанні результатів аукціонів, розглядаються у межах провадження у справі про банкрутство. Цей припис слід застосовувати незалежно від того, кого позивач визначив відповідачами.

59. Отже, стороною спору щодо майна, відчуженого у межах провадження у справі про банкрутство завжди є особа, майно якої було відчужене (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.02.2021 у справі № 635/4741/17).

60. Тому аргументи позивача стосовно можливості захисту його права (інтересу) шляхом подання позову про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута до переможця аукціону та його організатора поза межами відповідної справи про банкрутство є безпідставними.

Щодо способу захисту

61. В аспекті способу захисту права (інтересу) позивача за обставин даної справи колегія суддів касаційної інстанції звертається до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 25.02.2019 у справі № 908/864/17 за яким, належним способом захисту прав та законних інтересів особи, яка не була учасником провадження у справі про банкрутство але вважає, що їх було порушено під час провадження у справі про банкрутство, у разі її припинення за результатами завершення повного циклу процедур, є апеляційне, касаційне оскарження або перегляд за нововиявленими обставинами процесуального рішення з затвердження ліквідаційного звіту та ліквідаційного балансу банкрута та, як наслідок, припинення боржника та провадження у справі.

62. Також, у справі № 5006/5/39б/2012 Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство (постанова від 02.10.2019) акцентував, що вирішуючи питання про спосіб захисту інтересу осіб, які бажали взяти участь в аукціоні, слід мати на увазі, що оспорювання результатів аукціону не призводить до захисту цього інтересу. У разі, коли особа не змогла взяти участь або перемогти в аукціоні, визнання недійсним результатів аукціону саме по собі взагалі не поновлює її прав, адже її правове становище внаслідок визнання аукціону недійсним ніяк не змінюється. Тому застосування даного способу захисту на вимогу учасника, інтерес якого порушений, є неприпустимим.

63. Відповідальність організатора аукціону перед особами, які не змогли взяти участь або перемогти на аукціоні передбачена у статті 56 Закону про банкрутство. Це і є належним способом захисту правомірного інтересу цих осіб. При цьому слід мати на увазі, що право на стягнення штрафу, звичайно, мають лише ті особи, які намагалися взяти участь та перемогти на аукціоні.

Щодо закриття провадження у справі

64. Закриваючи провадження у даній справі ухвалою від 20.06.2019, Господарський суд міста Києва, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що розгляд справ, які стосуються ліквідаційної процедури, що включає в себе реалізацію майна банкрута на аукціоні, здійснюється в межах справи про банкрутство, обов`язковим учасником даного провадження має бути саме підприємство-банкрут (власник майна), яке на час розгляду справи є припиненим.

65. Відтак, вказавши, що у справі № 910/18271/16 ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.02.2019 затверджено звіт ліквідатора, ліквідаційний баланс банкрута, ліквідовано ВАТ "Київхімволокно", як юридичну особу в зв`язку з банкрутством, про що внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцевий господарський суд закрив провадження у справі № 910/3919/19 на підставі пункту 6 частини першої статті 231 ГПК України, що передбачає закриття провадження у справі у випадку припинення юридичної особи, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

66. Натомість, позивач звертаючись з позовом про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута - ВАТ "Київхімволокно" визначив відповідачами у справі організатора торгів (Товарна біржа "Київська універсальна біржа") та переможця оспорюваного аукціону (ТОВ "Лоренс Фінанс"), щодо яких відомості про припинення в матеріалах справи відсутні, отже суди попередніх інстанцій передчасно застосували пункт 6 частини першої статті 231 ГПК України і з такою правовою кваліфікацією підстави закриття провадження у даній справі колегія суддів касаційної інстанції погодитися не може.

67. Відповідно до частини першої статті 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо:

1) спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства;

2) відсутній предмет спору;

3) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу;

4) позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом;

5) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до міжнародного комерційного арбітражу або третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана;

6) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва;

7) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

68. Закриття (припинення) провадження у справі - це форма завершення справи, зумовлене передбаченими законом обставинами, що повністю відкидають можливість судочинства.

69. Так, господарський суд закриває провадження у справі з підстав відсутності предмета спору, якщо наявними у матеріалах справи доказами підтверджується відсутність предмета спору, зокрема, у випадку припинення його існування, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

70. Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову.

71. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

72. У цій справі предметом позову є визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна ВАТ "Київхімволокно"): лот № 1: будівля Х/цеху, літера CVI, інв. № 0073002 (реєстраційний номер 00), місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Магнітогорська, 1, заг. площею 42 519,8 кв. м, який був проведений 30.08.2018 товарною біржею "Київська Універсальна Біржа".

73. Оспорюваний аукціон був проведений на виконання приписів і в порядку, встановленому Законом про банкрутство у межах справи № 910/18271/16 про банкрутство ВАТ "Київхімволокно".

74. Провадження у справі № 910/18271/16 припинене повним завершенням процедур банкрутства та ліквідацією боржника як юридичної особи.

75. У разі припинення провадження у справі про банкрутство повним завершенням усіх процедур, затвердженням звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута, та припиненням боржника як юридичної особи (суб`єкта господарювання), всі процедурні інструменти, можливість застосування яких передбачена Законом про банкрутство, є вичерпаними, а боржник має вважатися таким, грошові та інші зобов`язання якого врегульовані.

76. Підсумовуючи наведене вище та враховуючи встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи Верховний Суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі № 910/3919/19 на підставі пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України, за відсутності предмету спору (аналогічний висновок щодо застосування цієї норми права у подібних правовідносинах викладено у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 25.02.2019 у справі № 906/864/17).

77. Отже, суди попередніх інстанцій за правильного встановлення обставин справи та їх оцінки дійшли помилкового висновку про застосування пункту 6 частини першої статті 231 ГПК України при закритті провадження у даній справі, не врахувавши наведеного вище висновку Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 25.02.2019 у справі № 906/864/17.

78. Така правова кваліфікація не спростовує наведених судами попередніх інстанцій висновків про неможливість вирішення позову ТОВ "Регіон Сервіс Груп" в порядку окремого позовного провадження та необхідність закриття провадження у даній справі.

79. Відтак, зазначені в оскаржуваних судових рішеннях правові підстави закриття провадження у справі підлягають зміні за результатами касаційного перегляду відповідно до наведеного вище мотивування.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

80. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

81. Частинами першою, третьою, четвертою статті 311 ГПК України передбачено, що суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

82. Ураховуючи наведені положення законодавства та обставини, установлені господарськими судами, Верховний Суд дійшов висновку, що постанова Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2021 та ухвала Господарського суду міста Києва від 20.06.2019 у справі № 910/3919/19 підлягають зміні з викладенням їх мотивувальних частин в редакції цієї постанови. В іншій частині оскаржувані судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій слід залишити без змін.

Щодо судових витрат

83. Згідно з частиною чотирнадцятою статті 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

84. За змістом пункту 1 частини четвертої статті 129 ГПК України у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

85. З огляду на висновок Верховного Суду про зміну мотивувальної частини судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій із залишенням без змін їх резолютивних частин щодо задоволення заявлених вимог, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника (аналогічної позиції щодо розподілу судових витрат дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.06.2020 у справі № 908/299/18).

Висновки щодо застосування норм права

86. Положення частини третьої статті 55 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" необхідно застосовувати у системному зв`язку з іншими нормами цього Закону, зокрема тими, якими передбачено, що усі майнові спори з вимогами до боржника, спори про визнання недійсними правочинів, укладених боржником, а також спори, які виникають при проведенні та виконанні результатів аукціонів, у тому числі про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна, вирішує господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (статті 10, 44 Закону про банкрутство).

87. Спір, що стосується наслідків реалізації майна боржника, не підлягає вирішенню судом в порядку окремого позовного провадження, а повинен розглядатись в межах справи про банкрутство, з метою реалізації принципу судового нагляду у відносинах неплатоспроможності та банкрутства за для більш ефективного захисту прав та законних інтересів кредиторів.

88. За наслідками припинення провадження у справі про банкрутство повним завершенням усіх процедур, затвердженням звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута, та припиненням боржника як юридичної особи (суб`єкта господарювання), всі процедурні інструменти, можливість застосування яких передбачена Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", є вичерпаними, а боржник має вважатися таким, грошові та інші зобов`язання якого врегульовані.

89. У випадку оспорювання результатів аукціону з продажу майна боржника, який відбувся у межах справи про банкрутство, в окремому позовному провадженні після припинення провадження у справі про банкрутство повним завершенням усіх процедур, провадження за таким позовом підлягає закриттю на підставі пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України, за відсутності предмету спору.

На підставі викладеного та керуючись статтями 286, 300, 301, 308, 311, 314, 315, 317, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії судів Касаційного господарського суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіон Сервіс Груп" задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2021 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.06.2019 у справі № 910/3919/19 змінити, виклавши їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови.

3. В іншій частині постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2021 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.06.2019 у справі № 910/3919/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. О. Банасько
Судді О. В. Васьковський
В. Я. Погребняк