ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року

м. Київ

Справа № 916/2442/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бенедисюка І.М. (головуючий), Булгакової І.В., Малашенкової Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Ковалівської О.М.,

представників учасників справи:

позивача - Сєбова О.І. , Коваліш К.В. (виписка з ЄДРЮО);

відповідача - Остапов В.В. (виписка з ЄДРЮО)

розглянув у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Чорноморської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація морського порту Чорноморськ)

на рішення господарського суду Одеської області від 19.01.2021 та

постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.03.2021

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "СПІЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ"

до державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Чорноморської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація морського порту Чорноморськ)

про стягнення 1 274 647, 81 грн.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "СПІЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ (далі - ТОВ "СП РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ", позивач) звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Чорноморської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація морського порту Чорноморськ) про стягнення збитків в розмірі 1 274 647, 81 грн (з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 13.10.2020).

2. Обґрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ "СП РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ" посилається на приписи статей 224, 225 ГК України, статті 1 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні", статей 15, 19, 21 Закону України "Про морські порти України", постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню" від 03.06.2013 № 405, наказу Міністерства інфраструктури України "Про затвердження Тарифів на послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України" від 18.12.2015 № 541, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 22.12.2015 за №1608/28053, та вказує на завдання відповідачем збитків в процесі виконання договору про забезпечення доступу портового оператора до причалу(ів) від 22.12.2017 № 168-П-АМПУ-17 в результаті віднесення ріпаку, навантаженого на судна Cielo Di Valparaiso та Rising Wind, до насіння технічних культур (номер вантажу 021 згідно додатку 3 названого вище наказу Міністерства інфраструктури України), наслідком чого стало незастосування понижуючого коефіцієнту 0,7 до ставок за послуги Адміністрації, вартість яких визначена у виставлених нею рахунках. Останні оплачено ТОВ "СП РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ" у повному обсязі, оскільки несплата могла б призвести до безпідставного розірвання договору від 22.12.2017 № 168-П-АМПУ-17, а, відтак, втрати позивачем можливості відвантажувати на експорт вантажі у морському порту " Чорноморськ".

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3. Рішенням господарського Одеської області від 19.01.2021 (суддя Лічман Л.В.) позов задоволено. Стягнуто з державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Чорноморської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація морського порту Чорноморськ) на користь ТОВ "СП РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ" 1 274 647 (один мільйон двісті сімдесят чотири тисячі шістсот сорок сім) грн 81 коп. збитків, 19 119 (дев`ятнадцять тисяч сто дев`ятнадцять) грн 72 коп. судового збору.

4. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.03.2021 (колегія суддів у складі: Головей В.М., Разюк Г.П., Савицький Я.Ф.) рішення господарського Одеської області залишено без змін.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Чорноморської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація морського порту Чорноморськ); (далі - Адміністрація, відповідач), не погоджуючись з даними судовими рішеннями, звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить їх скасувати і прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

6. Касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), з обґрунтуванням того, в чому полягає порушення норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції після апеляційного перегляду справи апеляційною інстанцією, з урахуванням вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України, пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах).

Доводи інших учасників справи

7. У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "СП РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ" доводи касаційної скарги не визнає і погоджується із висновками суду попередніх інстанцій, а також просить судові рішення попередніх інстанцій залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Місцевим та апеляційним господарськими судами у справі, зокрема, встановлено, таке.

8. Між Адміністрацією та ТОВ "СП РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ" як Портовим оператором 22.12.2017 укладено договір № 168-П-АМГІУ-17, предметом якого є забезпечення доступу Портового оператора до причалу(ів) №№ 1, 3, 5. 6, 10. 11, 12 Іллічівської філії Адміністрації. Послуга надається на платній основі з метою забезпечення виконання Портовим оператором вантажно-розвантажувальних робіт та надання послуг із використанням причалу(ів).

9. Згідно з пунктом 3.1 цього договору нарахування плати за послуги із забезпечення доступу Портового оператора до причалу(ів), що перебуває(ють) у господарському віданні Адміністрації, здійснюється за тарифами відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 18.12.2015 № 541 "Про затвердження Тарифів на послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України", зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 22.12.2015 за № 1608/28053 (далі - Тарифи).

10. На виконання договору ТОВ"СП РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ" на причалі № 11 морського порту "Чорноморськ" відвантажено на експорт рапс, який навантажувався навалом на судна Cielo Di Valparaiso, Rising Wind, N Bonanza, Elbabe, Medi Astoria, Astra Centaurus, Sudety.

11. Для оплати вартості послуг Адміністрації, пов`язаних із забезпеченням доступу Портового оператора до причалу, виставлено відповідні рахунки. Факти виставлення цих рахунків, їх отримання та оплати Портовим оператором сторонами не заперечуються.

12. Згідно з пунктами 1, 2 розділу ІІ Тарифів, нарахування плати за послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України, здійснюється при виконанні портовим оператором навантажувально-розвантажувальних робіт із використанням причалу в межах його паспортних характеристик (довжини та ширини). Для нарахування плати за послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України, кількість вантажу, за яку здійснюється нарахування плати, визначається у таких одиницях виміру: у тоннах навалочні, наливні, генеральні вантажі… Для застосування ставок за ці послуги необхідно визначити номер вантажу відповідно до груп вантажів згідно з Тарифно-статистичною номенклатурою вантажів, наведених у додатку 3 до цих Тарифів.

13. В абзаці першому пункту 3 розділу ІІ Тарифів, передбачено, що нарахування плати за послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України, здійснюється шляхом множення кількості вантажу, за яку здійснюється нарахування плати, визначеної у одиницях виміру згідно з п.1 цього розділу, на ставку за ці послуги для відповідного вантажу, визначену відповідно до пункт 2 цього розділу.

14. За правилами останнього абзацу цього пункту у випадку, коли зернові вантажі перевантажуються на спеціалізованих терміналах із застосуванням перевантажувальних машин (з продуктивністю навантаження не менше 500 тонн на годину), до цих ставок за послуги для вантажу " Зернові вантажі" (у томі числі насіння), що перевантажуються навалом застосовується коефіцієнт 0,7.

15. В додатках до рахунків на оплату перевантажений ріпак кваліфіковано Адміністрацією як насіння технічних культур та позбавлено Портового оператора права на нарахування понижувального коефіцієнту 0,7, передбаченого наказом Міністерства інфраструктури України від 18.12.2015 № 541.

16. Спір у рамках провадження у даній справі виник у зв`язку з відсутністю в законодавстві визначення "зерновий вантаж", виходячи з якого контрагенти за договором від 22.12.2017 № 168-П-АМГІУ-17 могли б дійти згоди щодо наявності або відсутності передумов для застосування до ставок за послуги Адміністрації коефіцієнту 0,7.

17. Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний господарський суд, дійшов висновку, що ріпак відноситься до олійних культур (проти чого сторони не заперечували) та вантаж ріпаку є зерновим вантажем, при перевантаженні якого навалом на спеціалізованих терміналах із застосуванням перевантажувальних машин до ставок за послуги Адміністрації застосовується коефіцієнт 0,7. Викладене не враховано відповідачем, який хибно звужує перелік зернових вантажів, зводячи його виключно до вантажів зернових культур. Крім цього, суди встановили, що в діях Адміністрації наявний повний склад елементів господарського правопорушення у вигляді завдання Товариству збитків.

Порядок та межі розгляду справи судом касаційної інстанції

18. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

19. Імперативними приписами частини другої статті 300 ГПК України чітко встановлено межі перегляду справи судом касаційної інстанції, а саме: суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Джерела права. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

20. Як свідчать матеріали справи та установили суди попередніх інстанцій, спір між сторонами виник у зв`язку із нарахуванням відповідачем плати за доступ портового оператора до причалу без урахування знижувального коефіцієнту 0,7.

21. Судами встановлено, що згідно з пунктом 3.1 договору нарахування плати за послуги із забезпечення доступу Портового оператора до причалу(ів), що перебуває(ють) у господарському віданні Адміністрації, здійснюється за Тарифами.

22. Плату за послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України, визначено у розділі ІІ цих Тарифів.

23. Зокрема, в абзаці 12 пункту 3 розділу ІІ Тарифів установлено, що у випадку, коли зернові вантажі перевантажуються на спеціалізованих терміналах із застосуванням перевантажувальних машин (із продуктивністю навантаження не менше 500 тонн на годину), до цих ставок за послуги для вантажу "Зернові вантажі (у тому числі насіння), що перевантажуються навалом" застосовується коефіцієнт 0,7.

24. Тобто, у наведених положеннях Тарифів передбачено чіткі критерії, у разі відповідності яким до ставок за спеціалізовану послугу (доступ портового оператора до причалу морського порту, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України) застосовується коефіцієнт 0,7, а саме: 1) вимоги до вантажу - зернові вантажі (у тому числі насіння); 2) вимоги до способу перевантаження - навалом; 3) вимоги щодо місця перевантаження - на спеціалізованих терміналах; 4) вимоги до перевантажувальних машин - продуктивність навантаження не менше 500 тонн на годину.

25. Наведене відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 13.09.2019 у справі №916/2353/18, а також у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 916/1429/17 (наявності правових підстав для відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у такій постанові, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі № 916/2353/18 не установив).

26. Здійснюючи судовий розгляд, попередні судові інстанції урахували наведені положення законодавства, дослідили обставини та наявні у справі докази, установили наявність зазначених критеріїв, визначених у Тарифах, з якими пов`язана можливість застосування до ставок за послуги коефіцієнту 0,7, тому дійшли висновку про неправомірне неврахування відповідачем такого коефіцієнту під час нарахування позивачеві зазначеної плати за доступ до окремих причалів, а отже і наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заявлених у позові грошових коштів.

27. При цьому суди попередніх інстанцій вказали, що слово "вантаж" у вислові "зерновий вантаж" не є предметом правової дискусії у даній справі, на відміну від слова "зернові", яке є прикметником, утвореним від іменника "зерно". Поняття "зерно" міститься в статті 1 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні", де в пункті 11 частини першої зазначено, що зерно - це плоди зернових, зернобобових та олійних культур, які використовуються для харчових, насіннєвих, кормових та технічних цілей.

28. Суди, встановивши, що ріпак відноситься до олійних культур (щодо чого сторони не заперечують), дійшли висновку, що зерновим вантажем, при перевантаженні якого навалом на спеціалізованих терміналах із застосуванням перевантажувальних машин до ставок за послуги Адміністрації застосовується коефіцієнт 0,7, виступає і вантаж ріпаку. Викладене не враховано відповідачем, який хибно звужує перелік зернових вантажів, зводячи його виключно до вантажів зернових культур.

29. Крім того, суди попередніх інстанцій встановили наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини, а саме:

протиправна поведінка - Адміністрацією виставлено рахунки на оплату та отримано названі в них грошові кошти без урахування понижувального коефіцієнту 0,7, передбаченого Наказом № 541;

збитки - в контексті статей 224, 225 ГК України збитками є додаткові витрати Товариства у сумі 1 274 647,81 грн з ПДВ (4 248 826,05 грн (загальна сума рахунків), помножена на коефіцієнт 0,7, це вартість послуг Адміністрації (2 974 178,24 грн.), в той час як решта коштів у розмірі ціни позову є додатковими витратами Портового оператора, які він не мав би нести за умови належного виконання договору Адміністрацією);

причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками - в результаті того, що Адміністрація проігнорувала існуючий в неї обов`язок зменшити вартість власних послуг, позивачем додатково витрачено кошти;

вина - Адміністрацією порушено положення пункту 3.1 договору від 22.12.2017 №168-П-АМГІУ-17, будучи обізнаним про необхідність визначення плати на підставі Наказу № 541, тобто всі елементи складу господарського правопорушення у вигляді завдання Товариству збитків, у зв`язку з чим, судова колегія погоджується з висновком господарського суду про задоволення позову у повному обсязі.

30. За змістом касаційної скарги підставою оскарження рішень судів попередніх інстанцій є приписи пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України, згідно з якими підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

31. Водночас, Верховний Суд вважає непідтвердженою наведену позивачем підставу касаційного оскарження судових рішень, передбачену пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, оскільки: 1) ця норма спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору; 2) у разі подання касаційної скарги на підставі зазначеного пункту скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму матеріального чи процесуального права суди попередніх інстанцій застосували неправильно, а також обґрунтувати необхідність застосування такої правової норми для вирішення спору, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права, та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися (такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25.02.2021 зі справи № 910/800/19).

32. Проте, висновки Верховного Суду щодо застосування абзацу 12 пункту 3 розділу ІІ Тарифів викладені у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 13.09.2019 року у справі № 916/2353/18. Необхідність відступлення від цих висновків не є підставою касаційного оскарження судових рішень у цій справі.

33. Доводи касаційної скарги (зокрема, стосовно необхідності надання висновку Верховного Суду щодо питання застосування абзацу 12 пункту 3 розділу ІІ Тарифів у випадку перевантаження ріпаку) фактично зводяться до встановлення інших обставин, ніж встановлені судами попередніх інстанцій, та стосуються переоцінки наданих сторонами доказів, без урахування меж повноважень суду касаційної інстанції.

34. У зв`язку з викладеним, Верховний Суд дійшов висновку про непідтвердження підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України.

35. Скаржником також не доведено наявності визначених ГПК України підстав для зміни або скасування судових рішень попередніх інстанцій.

36. Поряд з тим, як відзначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 у справі "Христов проти України" (заява № 24465/14), право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слід тлумачити в контексті преамбули цієї Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права, одним з основоположних аспектів якого є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхні рішення, що набрали законної сили, не може ставитися під сумнів (див. також справу "Брумареску проти Румунії, заява № 28342/95). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (справа "Рябих проти Росії", заява № 52854/99), існування яких скаржником не зазначено й не обґрунтовано.

37. Відповідна практика Європейського суду з прав людини застосовується Касаційним господарським судом на підставі статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", згідно з якою суди застосовують названу Конвенцію та відповідну практику як джерело права.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

38. Згідно з частиною першою статті 309 ГПК України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

39. Звертаючись з касаційною скаргою, Адміністрація не спростувала наведених висновків попередніх інстанцій та не довела неправильного застосування ними норм матеріального та порушення норм процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятого ним судового рішення.

40. За таких обставин, касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу Адміністрації залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін як такі, що відповідають вимогам норм матеріального та процесуального права.

Судові витрати

41. Судові витрати у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції покладаються на Адміністрацію, оскільки Касаційний господарський суд відмовляє в задоволенні касаційної скарги та залишає без змін судові рішення попередніх інстанцій.

Керуючись статтями 129, 300, 308, 309, 315 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Одеської області від 19.01.2021 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.03.2021 зі справи № 916/2442/20 залишити без змін, а касаційну скаргу державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Чорноморської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація морського порту Чорноморськ) - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Бенедисюк

Суддя І. Булгакова

Суддя Т. Малашенкова