РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.07.2021Справа № 910/7510/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін господарську справу

За позовом Фізичної особи-підприємця Присяжнюк Вікторії Станіславівни

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СПАЦІО"

про стягнення 161100,00 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Присяжнюк Вікторія Станіславівна звернулась до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СПАЦІО" про стягнення 161100,00 грн безпідставно отриманих грошових коштів, які перераховані позивачем 09.02.2021 та 19.02.2021 із власного банківського рахунку, за наслідком помилки бухгалтера та за відсутності будь-яких договірних або інших відносин із Товариством з обмеженою відповідальністю "СПАЦІО".

Разом з позовом позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на грошові кошти у сумі ціни позову 161100,00 грн, які облікуються на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "СПАЦІО", у т.ч. на рахунку в АТ "Райффайзен Банк Аваль" у м.Києві".

Господарський суд міста Києва ухвалою від 17.05.2021 відмовив у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Присяжнюк Вікторії Станіславівни про забезпечення позову.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 17.05.2021 відкрив провадження у справі №910/7510/21, вирішив здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, визначив сторонам у справі строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, ухвала суду від 17.05.2021 була надіслана позивачу поштовим відправленням №875, яке повернено до суду 31.05.2021 із зазначенням причини повернення «за закінченням терміну зберігання».

Судом встановлено, що представником відповідача - адвокатом Бельмасом Л.О. ухвалу суду від 17.05.2021 отримано 19.05.2021 «наручно» у приміщенні суду, що засвідчено його підписом на оригіналі ухвали суду від 17.05.2021.

31.05.2021 відповідач засобами поштового зв`язку (відправлено 28.05.2021) подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує доводи позивача, не визнаючи помилки бухгалтера, про яку стверджує позивач та зазначає, що спірні кошти були перераховані на підставі Акту виконаних робіт № 1 від 31.01.2021, який вказаний у призначенні платежів у платіжних дорученнях позивача, мирного врегулювання спору сторони не досягли, у зв`язку із чим після відкриття провадження у справі відповідач відправив на адресу позивача лист з проханням підписати Акт виконаних робіт №1 від 31.01.2021, оскільки фактично інформаційно-консультаційні послуги за вказаним актом були надані. Також учасник справи надав власні аргументи щодо того, що відправлення платежів з інтервалом 10 днів на рахунок товариства повторно є цілеспрямованим відправленням коштів та спростовує безпідставні доводи позивача про протилежне, у т.ч. за відсутності доказів звернення позивачем в банк або до іншої фінансової установи про вжиття заходів повернення помилково перерахованих коштів.

09.06.2021 позивач на заперечення відповідача подав до суду відповідь на відзив, відповідно до змісту якої позивач не визнає наданий відповідачем примірник акту виконаних робіт № 1 від 31.01.2021 первинним документом, стверджуючи, що ФОП Присяжнюк В.С. ніколи не замовляла та не отримувала жодних послуг та/або робіт, у т.ч. інформаційно-консультаційних послуг, вказаний акт отримала від відповідача разом з відзивом, просила задовольнити заявлені вимоги у повному обсязі.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, за відсутності клопотань учасників справи про продовження процесуальних строків, суд вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Як зазначає позивач, у лютому 2021 року нею - ФОП Присяжнюк Вікторією Станіславівною перераховано з власного банківського рахунку в АТ «Райффайзен Банк аваль» на банківський рахунок відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "СПАЦІО" в АТ «Райффайзен Банк аваль», грошові кошти у розмірі 161 100,00 грн.

На підтвердження факту перерахування коштів до позову долучено копії платіжних доручень № 14 від 09.02.2021, № 17 від 19.02.2021 на суму 26100,00 грн та банківської виписки з рахунку позивача за період 09.02.2021-23.04.2021, відповідно до якої на рахунок ТОВ «СПАЦІО» проведено платежі 09.02.2021 на суму 130 000,00 грн., 19.02.2021 на суму 26100,00 грн із призначенням обох оплат «Оплата за інформаційні послуги згідно акту виконаних робіт №1 від 31.01.2021 без ПДВ».

Стверджуючи, що вказані кошти перераховані на рахунок відповідача через технічну помилку бухгалтера , за відсутності будь-яких договірних та інших відносин із товариством, позивач просить повернути їх шляхом стягнення з відповідача в судовому порядку на підставі ст. 1212 ЦК України.

Відповідач позов не визнає, факт отримання коштів не заперечує, зазначаючи про належне надання позивачу інформаційно-консультаційних послуг за Актом виконаних робіт №1 від 31.01.2021 та відсутність підстав для повернення оплати у заявленій сумі, безпідставне посилання позивача на їх помилкове перерахування.

Розглянувши спір по суті заявлених вимог, суд встановив таке.

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частина друга статті 1212 ЦК України).

Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17).

Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Крім того згідно з пунктом 3 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави (висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 910/9072/17).

Отже для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якої це відбулося.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі (аналогічний висновок викладений у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30.08.2018 у справі № 334/2517/16-ц та від 13.01.2021 у справі № 539/3403/17).

Подібний висновок також сформульовано у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.01.2021 у справі № 910/16334/19.

Приписами ст. ст.11, 202 Цивільного кодексу України унормовано, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Матеріалами справи встановлено, що спірні кошти у сумі 161 100,00 грн були перераховані позивачем відповідачу із призначенням платежів 09.02.2021 та 19.02.2021 «Оплата за інформаційні послуги згідно акту виконаних робіт №1 від 31.01.2021».

Доказів підписання позивачем акту виконаних робіт №1 від 31.01.2021 на суму 161 100,00 грн, копія якого додана відповідачем до відзиву, та який, за поясненнями сторін та наданими матеріалами, був надісланий позивачу для підписання після відкриття провадження у даній справі, суду не надано.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України).

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

Тож, питання про наявність/відсутність договірних відносин щодо надання послуги на спірну суму має досліджуватися судами виходячи з усієї сукупності обставин і доказів, з`ясованих і досліджених у справі, враховуючи їх вирогідність і взаємозв`язок, у відповідності до статті 86 ГПК України.

Проаналізувавши правовідносини сторін, надані докази та доводи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено обставин фактичного надання послуг на заявлену суму, оплачених позивачем спірними коштами у лютому 2021.

Долучені відповідачем до відзиву скріншоти електронного листування, а саме: доказів надсилання позивачу для підписання акту виконаних робіт № 1 від 31.01.2021 на спірну суму - 26.05.2021, тобто у процесі розгляду справи у суді, не є належними докази у справі наявності підстав для отримання коштів у лютому 2021 за актом, датованим 31.01.2021.

Доказів надання відповідачем позивачу вказаного акту до моменту отримання спірних коштів, безпідставної відмови позивача від його підписання, у матеріалах справи відсутні.

При цьому, судом враховано, що відсутність підписаного позивачем акту за наявності інших первинних документів, що підтверджують здійснення господарської операції, не може заперечувати таку господарську операцію.

Однак, у матеріалах справи відсутні та відповідачем не надано будь-яких інших, окрім акту, доказів (замовлення послуг, листування сторін, інших первинних документів) на підтвердження існування між позивачем та відповідачем договірних відносин, підтверджували фактичне надання відповідачем інформаційно-консульційних послуг, що було б підставою для отримання спірних коштів.

Враховуючи вищевикладене, надавши правову кваліфікацію доказам, які подані сторонами з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість заявлених вимог та задоволення позову Фізичної особи-підприємця Присяжнюк Вікторії Станіславівни про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "СПАЦІО" про стягнення 161 100,00 грн. безпідставно отриманих коштів, у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 233, 236 - 240, 248-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СПАЦІО" (04080, м.Київ, вул. Кирилівська, буд. 82, офіс 256, ) на користь Фізичної особи-підприємця Присяжнюк Вікторії Станіславівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 161 100 (сто шістдесят одну тисячу сто) грн. 00 коп боргу, 2416 (дві тисячі чотириста шістнадцять) грн. 50 коп витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції в строки та порядку передбаченому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак