РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.06.2021Справа № 908/313/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н. І., розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін господарську справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАПОРІЖЕНЕРГОКОМПЛЕКТ" (вул. Дніпровські Зорі, буд. 1, м. Запоріжжя, 69015, ) до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (вул. Борщагівська, буд. 154, м. Київ,03056, ) про стягнення 18 970, 27 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗАПОРІЖЕНЕРГОКОМПЛЕКТ" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" про стягнення 18 970, 27 грн.

Вказаний позов виник у зв`язку з утворенням заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, оскільки відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Внаслідок чого, позивач просить суд стягнути з відповідача повного відшкодування завданої ним шкоди та зобов`язати сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у сумі 18970, 27 грн.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 01.03.2021 передано матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріженергокомплект" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування", про стягнення 18970,27 грн., за територіальною юрисдикцією (підсудністю) на розгляд до Господарського суду міста Києва.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи №908/313/21 між суддями справу передано на розгляд судді Ягічевій Н.І.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 року вказану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк та спосіб усунення недоліків позовної заяви.

19.04.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) позивачем подано заяву про уточнення до позовної заяви.. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.04.2021 року відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, позивачу визначити строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання. Згідно положень ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Частиною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що якщо до розгляду справи у порядку спрощеного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи відповідно до ст. 120 ГПК України, ухвала суду про відкриття провадження від 20.04.2021 отримана позивачем - 14.05.2021, а відповідачем - 30.04.2021.

18.05.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) відповідачем надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує з огляду на те, що доводи позивача є безпідставними та незаконними. Відповідач зазначає, що здійснив позивачу відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством у розмірі 38579,28 грн на розрахунковий рахунок, вказаний позивачем у заяві на виплату страхового відшкодування. Також, відповідач у своєму відзиві на позовну заяву заявив про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення страхового відшкодування, а також заперечує проти відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Внаслідок чого, відповідач стверджує, що сплив строку позовної давності є підставою для відмови у задоволенні позову по даній справі. Окрім того, відповідачем у відзиві було заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, оскільки заявлена витрат на правничу допомогу у розмірі 14500, 00 грн є завищеною та неспівмірною з ціною позову, а також не підтверджена належними та допустимими доказами.

18.05.2021 року через канцеляряю суду відповідачем подано заяву про залучення третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, в якій просить суд залучити ОСОБА_1 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. В обгрунтування своєї заяви, відповідач вказує, що рішення у даній справі може вплинути на права та обов`язки ОСОБА_1 .

Розглянувши заяву відповідача про залучення третьої особи до участі у справі вих. №130521-278/ю від 13.05.2021, зважаючи на предмет та підстави позову, суд прийшов до висновку, що відсутні обґрунтовані підстави вважати, що рішення суду у цій справі може вплинути на права та обов`язки ОСОБА_1 , а тому суд відмовляє відповідачу у залученні цієї особи до участі у справі в якості третьої особи.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Таким чином, суд, враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Частиною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що якщо до розгляду справи у порядку спрощеного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25.10.2017 року на вул. Перемоги, 87 в м. Запоріжжя, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля марки «ГАЗ 3302», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «Chevrolet Lacetti», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

В результаті дорожньо - транспортної пригоди обидва автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Внаслідок вказаної ДТП автомобіль марки «Chevrolet Lacetti», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , зазнав значних ушкоджень.

Згідно з постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.11.2017 року у справі №335/13470/17 вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 автомобіля марки «ГАЗ 3302», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 вимог пунктів 12.1,13.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 130.

Вищевказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до полісу серії АК №5049913 від 30.10.2016 року, ОСОБА_1 , застрахував у ПрАТ «СК Арсенал Страхування», свою цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів, та відповідно до своїх зобов`язань, страховик повинен в повному обсязі сплатити кошти потерпілій стороні у відповідності до представлених документів зі станції технічного обслуговування про фактично виконані відновлюванні роботи.

У жовтні 2017 року, позивач не дочекавшись виплати зі сторони Відповідача, звернувся до ТОВ «БРИЛЛИАНТ АВТО», які є сертифікованою станцією по відновленню автотранспорту після ДТП, та за свій кошт відремонтував своє пошкоджене авто.

Відповідно до Акту надання послуг № БА-К-04817 від 29.12.2017 та Наряд-Замовлення № БА-К- 04817 від 03.11.2017 року №СБА-К-04817, за виконання робіт з відшкодувального ремонту транспортного засобу: автомобіля марки «Chevrolet Lacetti», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , Товариством з обмеженою відповідальністю «БРИЛЛИАНТ АВТО» була нарахована сума у розмірі 57 549,55 грн.

За приписами ст. 20 Закону України "Про страхування"страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Статтею 9 Закону України "Про страхування"визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. У відповідності до ч.1 ст.25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідач лише частково виконало свої зобов`язання на підставі страхового акту № 109.01150217-1, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» (далі-відповідач) сплатила позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 38 579,28 грн., вже після відновлюваного ремонту автомобіля позивача. У зв`язку з чим, 19.10.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою вих. №2157 про повернення суми страхового відшкодування на суму 1 8970, 27 грн., однак станом на час вирішення спору по суті, матеріали справи не містять доказів на підтвердження здійснення відповідачем виплати страхового відшкодування. Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, розглянувши надані документи і матеріали, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Нормами статті 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно з статтею 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У відповідності до статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статті 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. При страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору, якщо інше не передбачено договором страхування. Статтею 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що визначається страховиком. Статтею 27 Закону України "Про страхування" та ч. 1ст. 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 20 Закону України "Про страхування" до обов`язків страховика, зокрема, належить при настанні страхового випадку у передбачений договором строк виплата страхового відшкодування. Статтею 9 Закону України "Про страхування", зокрема, передбачено, що страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Згідно з частиною 1 статті 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. У той же час, із матеріалів справи вбачається, що згідно Акту надання послуг № БА-К-04817 від 29.12.2017 та Наряд-Замовлення № БА-К- 04817 від 03.11.2017 ТОВ «БРИЛЛИАНТ АВТО» вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Chevrolet Lacetti», реєстраційний номер НОМЕР_2 склала 57549,55 грн. Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Також, у пункті 3.9 Методики зазначено, що фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану КТЗ унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості КТЗ, що виникає в процесі його експлуатації. Фізичний знос може розраховуватись у вигляді коефіцієнта фізичного зносу складників залежно від технічного стану КТЗ, який відображає взаємозв`язок умов експлуатації і технічного стану КТЗ з вартістю його складників. Фізичний знос може також визначатись шляхом урахування погіршення технічного стану КТЗ унаслідок отриманих і усунених пошкоджень залежно від вартості їх усунення. Відповідно до пункту 8.3. Методики, вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Згідно до п/п б п. 7.39. Методики, підставою для нарахування зносу є те, що складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації. Відповідно до положень ст. 29 Закону, у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку встановленому законодавством. Оскільки, пошкоджений транспортний засіб «Chevrolet Lacetti», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу №м НОМЕР_3 ) 2009 року випуску, відповідно до пункту 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, що затверджена Наказом Міністерства Юстиції України № 142/5/2092 від 24.11.2003 (далі - Методика), наявні підстави для застосування коефіцієнта фізичного зносу при розрахунку розміру страхового відшкодування. Для визначення величини коефіцієнта фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу: автомобіля марки «Chevrolet Lacetti», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 відповідач звернувся до судового експерта Булейка О. А., який володіє спеціальними знаннями та відповідною спеціалізацією. Згідно Висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 24/01/01 від 24.01.2018 визначена у порядку, встановленому законодавством величина коефіцієнта фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу Chevrolet Lacetti, реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 0,50. Внаслідок чого, сума страхового відшкодування, а саме: витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством становить 38579,28 грн. Судом було встановлено, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» за результатами проведеного розслідування здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 38579,28 грн від 23.02.2018 року. на розрахунковий рахунок, вказаний позивачем у заяві на виплату страхового відшкодування. За таких обставин, у відповідача виникло зобов`язання виплатити на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 38579, 28 грн, визначеному у висновку експертного автотоваразнавчого розслідування транспортного засобу (автомобіля марки «Chevrolet Lacetti», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ), б/н від 24.1.2018 року. Як свідчать матеріали справи та підтверджується сторонами, сума страхового відшкодування у розмірі 38579, 28 грн була сплачена відповідачем у повному обсязі на розрахунковий рахунок позивача.

Належними та допустимими доказами наявності підстав для стягнення з відповідача суми відшкодування у розмірі 18970, 27 грн позивачем не доведено.

Враховуючи викладене, позов задоволенню не підлягає. Також, судом встановлено, що відповідач у своєму відзиві на позовну заяву вих.№130521-274/ю від 13.05.2021 заявив про застосування строків позовної давності, посилаючись на те, що позивачем пропущено строк на звернення до суду за захистом свого права. Як визначено статею 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За приписами ст. 257, 258 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність, зокрема, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно з частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за грошовим зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання зобов`язання. Відповідно до частини 2 статті 267 Цивільного кодексу України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Частина 3 статті 267 Цивільного кодексу України передбачає, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Судом при розгляді спору враховує також положення, що викладені у пункті 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" стосовно того, що за змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. Зважаючи на те, що суд дійшов висновку, що право позивача не є порушеними, суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності. Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Інші твердження позивача не приймаються судом до уваги та спростовуються наявними матеріалами справи. Враховуючи вищенаведене, оцінивши всі надані докази, документи та пояснення в їх сукупності, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАПОРІЖЕНЕРГОКОМПЛЕКТ" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. З огляду на те, що суд відмовляє у задоволенні заявлених позовних вимог, судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача. На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,- ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 13.07.2021

Суддя Н.І. Ягічева