ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2021 року Справа № 923/434/21

Господарський суд Херсонської області у складі судді Ярошенко В.П., за участю секретаря судового засідання Борхаленко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОСЕПЛАЙ", с.Великий Омеляник, Луцький р-н, Волинська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоотехнологія", м. Херсон

про стягнення заборгованості в сумі 736620,10 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Матвіюк Н.Р. - адвокат

від відповідача: Яковенко О.В. - уповн. предст.

Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОСЕПЛАЙ" () звернулось до господарського суду Херсонської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗООТЕХНОЛОГІЯ" (КОД ) про стягнення за договором поставки № 14/04/2020 від 14.04.2020 заборгованість в сумі 736620,10 грн., з яких 647 996,64 грн. - основний борг, 38 872,89 грн. - пеня, 13612,62 грн. - 3% річних, 36137,95 грн. - інфляційні втрати.

Позов обґрунтовано твердженням про неналежне виконання відповідачем зобов`язань за вказаним договором. Так позивач зазначає, що Відповідач у встановлений Договором строк свого обов`язку по оплаті за поставлений товар не виконав і допустив прострочення виконання грошового зобов`язання, тому його дії є порушенням договірних зобов`язань, і він вважається таким, що прострочив виконання. У зв`язку з чим у Відповідача перед Позивачем виник борг, який на сьогоднішній день є не погашеним.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2021 року, справу розподілено судді Ярошенко В. П.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 06.04.2021 відкрито провадження у справі № 923/434/21, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 29.04.2021 о 12:00.

28.04.2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач не заперечує проти основного боргу, 3%, заперечує проти пені, вважає нарахування пені передчасним, просить суд зменшити суму витрат, понесених позивачем на професійну правову допомогу, вважає її не спів мірною.

28.04.2021 року до суду від відповідача надійшло клопотання про розстрочку виконання рішення, в якому відповідач просить розстрочити виконання рішення рівними частинами на 6 місяців.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 29.04.2020 відкладено підготовче засідання до 27.05.2020 о 10:30 год.

24.05.2021 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача, відповідно до якої позивачем надаються додаткові обґрунтування позовної заяви. Дану відповідь на відзив суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 09.06.2021 суд закрив підготовче провадження у справі № 923/434/21 та призначив справу до судового розгляду по суті на 22.06.2021 о 11:30.

Ухвалою від 22.09.2020 суд продовжив строк розгляду справи та відклав розгляд справи по суті на 20.10.2020 о 10:00.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні пені, зменшити заявлену суму на правничу допомогу, розстрочити виконання рішення рівними частинами на 6 місяців.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено представникам сторін про дату складення повного рішення.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд

встановив:

14.04.2020 між Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОСЕПЛАЙ" (далі Позивач, Постачальник) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоотехнологія" (далі Відповідач, Покупець) був укладений договір про постачання № 14/04/20 (далі - Договір).

Договір у встановленому порядку не оспорено, не розірвано, не визнано недійсним.

Таким чином, Договір поставки є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно п. 1.1. цього Договору, Постачальник зобов`язується поставляти та передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити продукцію вітчизняного та/або імпортного походження, надалі - Товар, в порядку, на умовах і в терміни, узгоджені Сторонами у даному Договорі.

Відповідно до п.1.2. Договору, асортимент, розфасовка, номенклатура та ціна Товару, який постачається за цим Договором визначається Сторонами у Специфікаціях до цього Договору, які з моменту їх підписання Сторонами є невід`ємною частиною цього Договору. Загальна кількість поставленого по даному Договору Товару є сумарною кількістю Товару, що фактично прийнятий Покупцем згідно накладних на Товар протягом терміну його дії.

У п.2.1. вказаного Договору передбачено, що поставка Товару здійснюється партіями на підставі підписаних Сторонами Специфікацій згідно замовлень Покупця (далі

- Замовлення). Зазначений у Специфікації Товар є замовленою партією Товару, який повинен бути поставлений Покупцю Постачальником.

Пунктом 6.3. Договору визначено, що оплата вартості партії Товару проводиться Покупцем у гривні за кожною відповідною Специфікацією окремо, згідно зазначених у специфікації умов оплати, у безготівковій формі шляхом перерахування коштів згідно рахунку Постачальника на підставі підписаної між Сторонами Специфікації на розрахунковий рахунок Постачальника.

На виконання умов Договору між сторонами підписані Специфікації до останнього, де сторони визначили ціни та номенклатуру Товару, яка буде постачатися, а також погодили порядок та строк оплати поставленого Товару, а саме: оплата здійснюється в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок постачальника згідно виставленого рахунку з відтермінуванням 30 календарних днів.

За твердженням позивача, за час існування договірних відносин постачальник виставляв рахунки та поставив покупцю Товару на загальну суму 647 996,64 грн., що стверджується видатковими накладними, № 163 від 16.04.2020 на суму 33 486,96 грн., № 164 від 16.04.2020 на суму 48 404,64 грн., № 177 від 24.04.2020 на суму 63 644,64 грн., № 178 від 24.04.2020 на суму 61 124,64 грн., № 213 від 15.05.2020 на суму 31 049,28 грн., № 214 від 15.05.2020 на суму 41 310,00 грн., № 224 від 21.05.2020 на суму 32 710,20 грн., № 270 від 22.06.2020 на суму 50 609,28 грн., № 271 від 22.06.2020 на суму 48 404,64 грн., № 287 від 08.07.2020 на суму 39 626,28 грн., № 288 від 08.07.2020 на суму 27 724,08 грн., № 325 від 24.07.2020 на суму 39 120,00 грн., № 356 від 11.08.2020 на суму 22 696,80 грн., № 357 від 11.08.2020 на суму 24 556,80 грн., № 364 від 14.08.2020 на суму 10 396,80 грн., № 421 від 16.09.2020 на суму 13 926,96 грн., № 422 від 16.09.2020 на суму 9 284,64 грн., № 480 від 13.10.2020 на суму 24 960,00 грн.,

Позивач зазначає, що відповідач не здійснив жодних оплат за отриманий товар.

Дані обставини стали підставою для звернення позивача з позовною заявою до суду.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Установлені судом обставини наявності укладеного між сторонами договору, свідчать про виникнення між ними майново-господарських зобов`язань, у силу яких у відповідності до приписів статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша (управнена) сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За частиною 1 статті 175 того ж Кодексу майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зміст та умови договору, аналіз правовідносин та господарсько-договірних зобов`язань (майново-господарських зобов`язань у відповідності до частини 1 статті 179 ГК України), які виникли між сторонами на підставі вказаного договору (правочину), з огляду на вказані правові положення, свідчать, що за своєю юридичною природою між ними укладений договір поставки.

Зокрема, згідно з приписами статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник) зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Поряд з цим, за частиною 2 статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж. Так, відповідно до частини 1 статті 692 того ж Кодексу покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття, якщо договором не встановлений інший строк оплати.

Підсумовуючи наведені правові положення, суд зазначає, що за договором поставки покупець зобов`язаний сплатити вартість отриманого товару у встановлений договором строк.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлені загальні правила виконання господарських зобов`язань, за якими: "Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом" (частина 1); "Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином" (частина 7).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, відповідач неналежним чином виконував свої договірні зобов`язання, чим порушив умови укладеного із позивачем Договору, а також вищевказані приписи чинного законодавства, а тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача основної суми заборгованості у сумі 647 996,64 грн. - є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивач у зв`язку з несвоєчасним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань нарахував суму 3% річних в розмірі 13 612,62 грн. та 36 137,95 грн. інфляційних втрат.

Розрахунок 3% річних та інфляційних втрат судом перевірено та встановлено, що він здійснений відповідачем арифметично та методологічно вірно та підлягає задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача пені, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та сплата неустойки (пені).

Відповідно до частини 1 статті 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з частиною 2 статті 217 та частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до приписів ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Відповідно до п. 7.4. Договору, за порушення термінів сплати грошових зобов`язань за цим Договором винна сторона сплачує потерпілій Стороні протягом 5 (п`ять) робочих днів з дня отримання відповідної вимоги пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на момент прострочення платежу від відповідної суми за кожен день прострочення.

Позивач у зв`язку з несвоєчасним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань нарахував суму пені в розмірі 38 872,89 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "АГРОСЕПЛАЙ" не направляло на адресу ТОВ "Зоотехнологія" вимоги щодо сплати пені за порушення грошового зобов`язання щодо оплати вартості поставленого товару, тому на думку суду вимога щодо стягнення пені є передчасною та не підлягає задоволенню.

Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо клопотання про розстрочення виконання рішення суд зазначає наступне.

За приписом ч. 3,4 ст. 331 ГПК України підставою для відстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до п.7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" підставою для відстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи та заперечення як позивача, так і відповідача.

Відповідач, звертаючись до суду із клопотанням про надання відстрочки виконання рішення, посилається на ті обставини, що основними видами діяльності ТОВ "ЗООТЕХНОЛОГІЯ" є розведення свиней, виробництво м`яса та м`ясопродуктів, оптова та роздрібна торгівля м`ясом та м`ясопродуктами. Запроваджені Кабінетом Міністрів України обмежувальні протиепідемічні заходи з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 мають негативний вплив на фінансову-господарську діяльність підприємства. Обмеження у роботі ринків, магазинів та закладів громадського харчування призведи до кризи неплатежів з боку контрагентів-покупців продукції. Натомість витрати на утримання поголів`я свиней та підтримання виробничого процесу зростають.

Суд вважає за необхідне зазначити, що фінансовий стан підприємства це сукупність показників, які відображають наявність, розміщення і використання ресурсів підприємства, реальні і потенційні фінансові можливості підприємства. Незадовільний фінансовий стан характеризується незадовільною платіжною готовністю, простроченою заборгованістю перед бюджетом, постачальником і банком, недостатньо стійкою потенційною фінансовою базою в зв`язку з несприятливими тенденціями в виробництві тощо.

Так, належними доказами існування незадовільного фінансового стану є офіційна фінансова звітність (звіт про фінансові результати підприємства, баланс, звіт про рух грошових коштів та ін.), достовірність яких підтверджена належними засобами.

Відповідачем (заявником) не надано суду належних доказів дійсно важкого фінансового стану підприємства.

Надані відповідачем звіти про виробництво продукції тваринництва, кількість сільськогосподарських тварин і забезпечення їх кормами за 2020 рік не підтверджують неможливість відповідачем виконати рішення суду на даний час, а також не є доказом винятковості такого випадку, що може бути підставою для відстрочення судом його виконання.

Крім того, судом враховано, що позивач і відповідач є суб`єктами господарювання, які несуть однакову економічну (матеріальну) відповідальність за свої дії та однакові ризики. А подальше ухилення відповідача від сплати заборгованості може завдати істотної шкоди позивачу, в т.ч. й матеріальної.

Таким чином, відповідачем не доведена виняткова сукупність обставин, які б свідчили про тяжкий фінансово-економічний стан підприємства та унеможливлюють своєчасне виконання судового рішення.

Приймаючи до уваги також інтереси позивача, керуючись встановленими п. 6 ст. 3 Цивільного кодексу України принципами справедливості, добросовісності та розумності, суд дійшов висновку про відмову у наданні відповідачу відстрочки виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати у разі часткового задоволення позову покладаються на позивача та на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 129, 232-240 ГПК України, суд

у х в а л и в:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗООТЕХНОЛОГІЯ" (КОД ) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОСЕПЛАЙ" () заборгованість за Договором поставки № 14/04/2020 від 14.04.2020 на загальну суму 697 747,21 грн., з яких 647 996,64 грн. - сума основного боргу, 13 612,62 грн. - 3% річних, 36 137,95 - інфляційні втрати та суму судових витрат в розмірі 10 466,21 грн.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (підпункт 17.5 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України).

Дата складання та підпису повного тексту рішення - 15.07.2021.

Суддя В.П.Ярошенко