ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"10" червня 2021 р. Справа№ 910/16604/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Дикунської С.Я.

Станіка С.Р.

за участю секретаря судового засідання Рудь Н.В.

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 10.06.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національної спілки письменників України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.03.2021

у справі №910/16604/20 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»

до Підприємства національної спілки письменників України «Дирекція управління майном НСПУ»

про стягнення 423014,23 грн

В С Т А Н О В И В :

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Підприємства національної спілки письменників України «Дирекція управління майном НСПУ» (далі - відповідач) 423 014,23 грн, з яких: 374 657,72 грн основного боргу, 20 631,84 грн 3% річних та 27 724,37 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного з Публічним акціонерним товариством «Київенерго» Договору на постачання теплової енергії №331111-01 від 21.12.2015 в частині оплати теплової енергії, спожитої до 01.05.2018. При цьому, як вказує позивач, право вимоги щодо сплати відповідної заборгованості отримано ним на підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) №601-18 від 11.10.2018, укладеного між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Київенерго».

25.02.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла заява сторін про затвердження укладеної між ними мирової угоди та закриття провадження у справі. До зазначеної заяви сторонами додано оригінал мирової угоди, укладеної між позивачем та відповідачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2021 затверджено мирову угоду, укладену Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» та Підприємством національної спілки письменників України «Дирекція управління майном НСПУ», закрито провадження у справі №910/16604/20.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду першої інстанції, Національна спілка письменників України (далі - апелянт, НСПУ), яка не є учасником справи, 07.04.2021 звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.03.2021 у справі №910/16604/20, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що НСПУ є єдиним засновником Підприємства національної спілки письменників України «Дирекція управління майном НСПУ» - відповідача у справі, а тому апелянт несе ризики щодо майна, в тому числі коштів, які знаходяться на балансі відповідача.

Апелянт також зазначає, що збитки понесені Підприємством національної спілки письменників України «Дирекція управління майном НСПУ» у зв`язку з ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2021 про затвердження мирової угоди, негативно вплинуть на фінансове становище його засновника - Національної спілки письменників України.

Враховуючи зазначене, на думку апелянта, прийнята оскаржувана ухвала порушила права та законі інтереси НСПУ.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/16604/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Станік С.Р., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2021 апеляційну скаргу Національної спілки письменників України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.03.2021 у справі №910/16604/20 залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків.

На виконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху через канцелярію Північного апеляційного господарського суду надійшла заява апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2021 поновлено Національній спілці письменників України пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 05.03.2021 у справі №910/16604/20, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Національної спілки письменників України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.03.2021, розгляд справи призначено на 10.06.2021.

07.06.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду (канцелярію суду) від Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що апеляційна скарга є не обґрунтованою та не підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 05.03.2021 винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання 10.06.2021 з`явилися представники апелянта та позивача.

Представник відповідача у судове засідання 10.06.2021 не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомила.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки представники сторін, що не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасників судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час, дату та місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 10.06.2021 представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги, просив оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати, а матеріали справи повернути до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні 10.06.2021 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін як таку, що постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення апелянта та позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 статті 254 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Тобто частиною 1 ст. 254 Господарського процесуального кодексу України визначено право особи подати апеляційну скаргу на рішення, яким розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або містяться судження про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи у відповідних правовідносинах, виходячи з предмету та підстав позову.

Якщо скаржник зазначає лише про те, що рішення може вплинути на його права та/або інтереси, та/або обов`язки, або зазначає (констатує) лише, що рішенням вирішено про його права та/або обов`язки чи інтереси, то такі посилання, виходячи з вищенаведеного, не можуть бути достатньою та належною підставою для відкриття апеляційного провадження.

Особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку статей 254 Господарського процесуального кодексу України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, що означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме.

Доводи апелянта щодо наявності порушеного права зводяться до того, що оскаржувана ухвала порушує його права та охоронювані законом інтереси, оскільки апелянт є єдиним засновником відповідача, а укладена сторонами та затверджена судом мирова угода стосується майна, в тому числі коштів, які знаходяться на балансі відповідача, та можуть бути відчуженими за погодженням із засновником відповідача, відповідно до статуту останнього, а тому мирова угода суперечить положенням статуту Підприємства національної спілки письменників України «Дирекція управління майном НСПУ» та укладена відповідачем за відсутності повноважень.

Дослідивши матеріали справи та текст оскаржуваної ухвали колегія суддів зазначає, що ухвала не містить жодних посилань щодо вирішення питання про права чи обов`язки апелянта, при цьому необхідно зазначити наступне.

Одним зі способів вирішення господарського спору є мирова угода сторін, яка може стосуватися лише прав та обов`язків сторін щодо предмета позову. Право сторін на укладання мирової угоди встановлено Господарським процесуальним кодексом України.

За приписами частин першої-четвертої статті 192 Господарського процесуального кодексу України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією самою ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Відповідно до статті 193 Господарського процесуального кодексу України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

З аналізу наведених приписів процесуального законодавства вбачається, що мирова угода у позовному провадженні - це письмова домовленість між сторонами спору про його вирішення, яка укладається в добровільному порядку з метою припинити спір, на погоджених сторонами умовах. Тобто, відмовившись від судового захисту, сторони ліквідують наявний правовий конфлікт самостійним (без державного примусу) врегулюванням розбіжностей на погоджених умовах. Спір може бути врегульовано укладенням мирової угоди на будь-якій стадії господарського процесу, у тому числі на стадії виконання судового рішення.

На відміну від звичайного договору, мирова угода у позовному провадженні укладається в процесі розгляду справи у господарському суді у формі та на умовах, передбачених процесуальним законодавством; підлягає затвердженню господарським судом; припиняє процесуально-правові відносини сторін; якщо мирова угода не виконується добровільно, вона виконується в порядку, встановленому для виконання судового рішення.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/661/20 (провадження № 12-55гс20).

Згідно зі статтями 92, 97 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

За положеннями статті 98 Цивільного кодексу України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом.

Відповідно до статті 99 Цивільного кодексу України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Виконавчий орган, що складається з кількох осіб, приймає рішення у порядку, встановленому абзацом першим частини другої статті 98 цього Кодексу. Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Згідно зі ч. 1 ст. 100 Цивільного кодексу України засновники установи не беруть участі в управлінні нею. В установі обов`язково створюється правління, до якого застосовуються положення статті 99 цього Кодексу. Установчий акт може передбачати створення також інших органів, визначати порядок формування цих органів та їх склад.

Згідно зі статтею 116 Цивільного кодексу України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом, брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі; брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину (дивіденди).

З наведених норм права вбачається, що за договором, укладеним товариством, права та обов`язки набуває таке товариство як сторона договору. При цьому, правовий стан (сукупність прав та обов`язків) безпосередньо учасників цього товариства жодним чином не змінюється.

Повноваження діяти від імені юридичної особи є можливістю створювати, змінювати, припиняти цивільні права та обов`язки юридичної особи (стаття 239 Цивільного кодексу України). Таке повноваження не належить до корпоративних прав учасника юридичної особи.

Повноваження органу управління товариства, який діє від імені товариства, не можна ототожнювати з корпоративними правами його учасника (засновника), який діяти від імені товариства права не має.

Аналогічні висновки Верховного Суду містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.10.2019 у справі № 916/2084/17.

Врахувавши зазначені висновки Верховного Суду, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що за спірною мировою угодою, яка укладена між позивачем та відповідачем і затверджена судом, права та обов`язки за цим правочином набуваються самим відповідачем, учасником (засновником) якого є апелянт. При цьому сукупність прав та обов`язків учасника (засновника) товариства (Підприємства національної спілки письменників України «Дирекція управління майном НСПУ») затвердженою мировою угодою ніяк не змінюються.

Водночас скаржник як учасник (засновник) Підприємства національної спілки письменників України «Дирекція управління майном НСПУ», який вважає свої корпоративні права порушеними внаслідок вчинення товариством правочину щодо укладення мирової угоди, не позбавлений права у будь-який час відреагувати на факт укладення мирової угоди, розглянувши питання щодо порушення або відсутність порушених прав та законних інтересів товариства (його засновника). За умови, що учасник (засновник) товариства дійшов би висновку про порушення вчиненим правочином, який затверджено оскаржуваною ухвалою, прав та законних інтересів товариства, останнє вправі було б прийняти рішення про звернення до суду з відповідною скаргою.

Належним способом захисту права учасника юридичної особи може бути також подання ним позову в інтересах юридичної особи до її посадової особи про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, на підставі пункту 12 частини першої статті 20, статті 54 Господарського процесуального кодексу України. Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.12.2019 у справі № 904/10956/16 (провадження № 12-90гс19).

Ураховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що укладення Підприємством національної спілки письменників України «Дирекція управління майном НСПУ» мирової угоди з порушенням, як стверджує скаржник, вимог чинного законодавства може свідчити про порушення прав та інтересів самого товариства, а не корпоративних прав його учасника.

Отже, укладення мирової угоди від імені Підприємством національної спілки письменників України «Дирекція управління майном НСПУ» директором товариства не порушує прав та інтересів засновника такого товариства - скаржника, оскільки директор уповноважений представляти інтереси товариства, а не його учасників (акціонерів).

Разом з тим, рішення є таким, що прийняте про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, лише тоді, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав, вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 264 ГПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, в зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.

Вказана вище позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.07.2018 року у справі № 5023/4734/12.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що матеріали справи не містять, а апелянтом в свою чергу не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження порушення його прав внаслідок прийняття оскаржуваної ухвали.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 264 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, якщо встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку (ч.2 ст.264 Господарського процесуального кодексу України).

Щодо понесених скаржником судових витрат (судового збору) у розмірі 2270 грн за розгляд апеляційної скарги у суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 123 Господарського процесуального кодексу розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно з пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Отже, наведеною нормою Закону України «Про судовий збір» передбачено повернення судового збору в разі закриття (припинення) провадження у справі.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 264 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, зокрема, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Аналіз процесуального законодавства свідчить про неможливість ототожнення понять «закриття провадження у справі» та «закриття апеляційного провадження».

Підстави для закриття провадження у справі визначені статтею 231 Господарського процесуального кодексу України.

Наслідком закриття провадження у справі є відсутність (скасування) рішення, яким закінчено розгляд справи по суті, тоді як закриття апеляційного провадження призведе до залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Зазначене підтверджує різне значення понять «закриття провадження у справі» та «закриття апеляційного провадження».

Повернення судового збору у випадку закриття апеляційного провадження пунктом 5 частиною першою статті 7 Закону України «Про судовий збір» не передбачено, що унеможливлює повернення Національній спілці письменників України судового збору сплаченого за розгляд апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.03.2021 у справі № 910/16604/20.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, що викладена в ухвалі від 29.05.2019 у справі №820/4918/16 (провадження №11-42апп19), а також в ухвалі Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 22.11.2019 у справі №816/731/16, в ухвалах Верховного Суду від 15.07.2020 у справі №924/451/19, від 13.07.2020 у справі №905/3553/15.

Отже, зважаючи на закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Національної спілки письменників України, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового зору за подання апеляційної скарги залишаються за апелянтом.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 264 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В:

1. Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Національної спілки письменників України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.03.2021 у справі № 910/16604/20 закрити.

2. Матеріали справи №910/16604/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в силу п. 3 ч. 1 ст. 287 ГПК України протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту відповідно до ст. 288 ГПК України.

Повний текст ухвали підписано: 09.07.2021.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді С.Я. Дикунська

С.Р. Станік