РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.06.2021Справа № 910/1623/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., за участі секретаря судового засідання Гарашко Т.В., розглянувши у судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "САМТЕК-СЕРВІС" (пров. Радищева, буд.6, м.Київ, 03680, )

до "SIVICOM", d.o.o, (Jurka vas, 26, Straza pri Noven mestu Slovenija, Сesta Dolomitskega odreda 10c,1000, Ljubljana, Slovenija, реєстраційний номер , податковий номер 44470975)

про стягнення 19 595,00 євро (541 972,23 грн)

Представники сторін: згідно протоколу судового засідання

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "САМТЕК-СЕРВІС" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до "SIVICOM", d.o.o про стягнення 19 595,00 євро, що еквівалентно 541 972,23 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням умов контракту №SVK-SMK-03/2015 від 26.03.2015 щодо оплати поставленого товару, у зв`язку з чим виникла заявлена до стягнення заборгованість.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 29.07.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.07.2020 підготовче засідання призначено на 16.12.2020. Провадження у справі зупинено. Зобов`язано позивача надати суду нотаріально засвідчений перекладу на англійську мову позовної заяви з доданими до неї документами, ухвали про відкриття провадження у справі № 910/1623/20 від 07.02.2020 та ухвали про відкладення розгляду справи у підготовчому судовому засіданні від 29.07.2020 року. Ухвалено надіслати вищевказані документи до Центрального органу запитуваної Держави - Республіки Словенія для їх подальшого вручення відповідачу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2020 підготовче засідання призначено на 17.03.2021. Провадження у справі зупинено до надходження відповіді від Центрального органу запитуваної Держави - Республіки Словенія, зобов`язано позивача в строк надати суду нотаріально засвідчений перекладу на англійську мову ухвали Господарського суду міста Києва від 15.12.2020 у справі № 910/1623/20 та ухвали Господарського суду міста Києва від 16.12.2020 у справі № 910/1623/20. Ухвалено надіслати вищевказані документи разом з копією позовної заяви, копією ухвали про відкриття провадження у справі № 910/1623/20 від 07.02.2020 та копією ухвали про відкладення розгляду справи у підготовчому судовому засіданні від 29.07.2020 № 910/1623/20 до Центрального органу запитуваної Держави - Республіки Словенія.

21.04.2021 через відділ діловодства суду від Ministry of Justice of the Republic of Slovenia надійшло підтвердження вих.№ 5600-128/2021/4 від 13.04.2021 про вручення судових документів відповідачу.

11.05.2021 на електронну пошту суду від "SIVICOM", d.o.o, надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що ним здійснено частковий розрахунок, що не було враховано позивачем та щодо решти оплати товару відповідач вважає звернення до суду з позовом передчасним, оскільки сторонами не проведено звірку взаєморозрахунків у зв`язку із поставкою частково неякісного товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.04.2021 поновлено провадження у справі № 910/1623/20. Підготовче засідання призначено на 13.05.2021.

У підготовчому засіданні 13.05.2021 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про відкладення підготовчого засідання на 27.05.2021.

19.05.2021 до відділу діловодства суду від "SIVICOM", d.o.o, надійшов відзив на позовну заяву, раніше надісланий відповідачем на електронну пошту суду.

У підготовчому засіданні 27.05.2021 представником позивача подано клопотанняня про долучення доказів часткової оплати відповідачем заборгованості.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.05.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу №910/1623/20 до розгляду по суті на 23.06.2021.

У судове засідання 23.06.2021 представники сторін не прибули, хоча про дату, час та місце засідання повідомлялись належним чином.

За приписами частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

26.03.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "САМТЕК-СЕРВІС" (далі - постачальник) та "SIVICOM", d.o.o, (далі - покупець) укладено контракт №SVK-SMK-03/2015 (далі - договір), за умовами п. 1.2. якого постачальник продає, а покупець купує наповнювачі для харчової промисловості, на умовах, наведених у цьому контракті, названі у подальшому "товар" згідно додатку постачальника, який є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з пунктом 1.1. договору покупець є ексклюзивним представником на території Словенії, при виконанні всіх умов даного договору і до закінчення терміну дії цього договору, а згодом і на будь-яких інших, узгоджених територіях для дистрибуції та продажу продукції постачальника.

У відповідності до п. 2.1. договору поставка товару здійснюється постачальником згідно додатка на кожну партію, де зазначено умови, термін поставки і дата переходу права власності на товар у відповідності з Міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів (ІНКОТЕРМС 2010).

Продавець зобов`язаний надати покупцю на кожну партію товару наступні документи: Додаток; Інвойс; CMR; Пакувальний лист; Сертифікат походження; Експертний висновок Торгово-промислової Палати; Гігієнічний висновок української сторони (пункт 2.2. договору).

Оплата товару здійснюється покупцем шляхом банківського переказу на рахунок постачальника суми, зазначеної у додатку до цього Контракту (пункт 3.1. договору).

Датою оплати є дата зарахування грошових коштів на рахунок постачальника (пункт 3.2. договору).

Покупець здійснює оплату згідно додатка до контракту на умовах повної передоплати (пункт 3.3. договору).

За умовами п. 4.1. договору валюта контракту - EURO. Валюта розрахунку - EURO.

Всі комісії банків-кореспондентів сплачує покупець (пункт 9.5. договору у редакції, викладеній в додатковій угоді №3 від 17.04.2017 до договору).

Сторони повинні прагнути вирішити дружнім шляхом всі суперечки та розбіжності, які можуть виникнути по цьому контракту і у зв`язку з ним. Якщо рішення не може бути досягнуто таким чином, то суперечки повинні бути остаточно вирішені в Арбітражному Суді м. Києва, Україна або в Торгово-промисловій палаті позивача (пункт 8.1. договору).

Додатковою угодою №2.1. від 29.06.2018 сторони домовились продовжити дію договору до 31.12.2021.

Додатком №2 від 20.08.2018 сторони погодили поставку наступного товару: -Наповнювач сухий «Маковий», загальною сумою 7140, 00 ЄВРО; Наповнювач сухий «Горіховий», загальною сумою 12455, 00 ЄВРО та додатково встановили, що покупець здійснює оплату за цим додатком на розрахунковий рахунок постачальника на умовах: 100% - протягом 50 календарних днів з дати митного оформлення постачальником.

На виконання умов договору позивач здійснив відправку обумовленого товару, що підтверджується копією наданою позивачем копією пакувального листа.

Позивачем, також, виставлений відповідачу відповідний рахунок №2 від 20.08.2018 на оплату на суму 19 595,00 євро.

Позаяк, відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань за договором щодо оплати поставленого товару, таку оплату не здійснив, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за поставлений товар в сумі 19 595,00 євро

Стаття 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання, в силу вимог статей 526, 525 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься і у ст. 193 Господарського кодексу України.

Статтями 626, 627 вказаного Кодексу передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, а відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 цієї ж статті унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Положенням ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Додатком №2 до договору сторони погодили строк оплати покупцем товару, а саме на умовах 100% - протягом 50 календарних днів з дати митного оформлення постачальником.

Митне оформлення узгодженого сторонами товару відбулось 27.09.2018, що підтверджується наявною у матеріалах справи митною декларацією (форма МД2).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, змісту пункту 3.3. договору, та змісту Додатку №2 до договору строк виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати за договором на момент розгляду справи настав.

Втім, як встановлено судом, відповідач, у встановлені строки, оплату поставленого товару послуг належним чином не здійснив.

Тоді як, частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В той же час, судом встановлено, що відповідач здійснив часткову оплату заборгованості, а саме 30.09.2019 у сумі 3075.00 євро, 21.11.2019 у сумі 3500.00 євро, та 05.03.2020 у сумі 1 000.00 євро, що підтверджується банківськими виписками позивача та відповідача за відповідні періоди та не заперечується сторонами.

За приписами пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, те благо (річ, право, інше майно), з приводу якого виник спір.

В даному випадку, предметом спору є стягнення з відповідача заборгованості за контрактом №SVK-SMK-03/2015 від 26.03.2015 в розмірі 19 595, 00 євро.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, враховуючи сплати спір в частині стягнення основного боргу у розмірі 1 000, 00 євро в даній справі припинив своє існування під час розгляду справи у зв`язку з оплатою відповідачем боргу у відповідному розмірі.

Суб`єкти господарювання мають можливість самостійно регулювати свої відносини, діяти на власний розсуд, тому суд вважає за можливе закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору в частині стягнення 1 000, 00 євро заборгованості, оскільки такий припинив існування в процесі розгляду справи (позов поданий 04.02.2020, а оплата здійснена 05.03.2020).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відтак, враховуючи часткову сплату відповідачем основного боргу у розмірі 1 000, 00 євро під час розгляду справи, суд дійшов висновку про закриття провадження у відповідній частині, в іншій частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості, яка сплачена відповідачем до подання позову у розмірі 6 575, 00 євро позивачу належить відмовити.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт поставки обумовленого сторонами товару та факт порушення відповідачем своїх зобов`язань в частині оплати отриманого товару підтверджений матеріалами справи та не спростований відповідачем у повному обсязі, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача 12 020, 00 євро заборгованості.

Разом з тим, суд не враховує доводи відповідача щодо передчасності звернення до суду з позовом у зв`язку з непроведенням звірки взаєморозрахунків внаслідок поставки частково неякісного товару, позаяк належних та допустимих доказів порушення позивачем умов договору в частині поставки обумовленого товару суду не надано.

Суд також зазначає, що як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству (Аналогічна правова позиція викладена у постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №373/2054/16-ц).

При цьому, у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №761/12665/14-ц).

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи надав суду належні та допустимі докази щодо виконання своїх зобов`язань в частині стягнення 7 575, 00 євро, в той же час доказів сплати решти заявленої до стягнення заборгованості або доказів, які б свідчили про відсутність здійснити оплату за поставлений товар суду не надано.

За таких обставин, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про закриття провадження у справі в частині стягнення 1 000,00 євро боргу та часткове задоволення позовних вимог в іншій частині.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 86, 231, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі в частині стягнення 1 000, 00 євро заборгованості закрити.

2. В іншій частині позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "САМТЕК-СЕРВІС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "САМТЕК-СЕРВІС" до "SIVICOM", d.o.o, задовольнити частково.

3. Стягнути з "SIVICOM", d.o.o, (Jurka vas, 26, Straza pri Noven mestu Slovenija, Сesta Dolomitskega odreda 10c,1000, Ljubljana, Slovenija, реєстраційний номер , податковий номер 44470975) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "САМТЕК-СЕРВІС" (пров. Радищева, буд.6, м.Київ, 03680, ) 12 020 (дванадцять тисяч двадцять) євро 00 євроцентів заборгованості та витрати зі сплати судового збору у сумі 5 419 (п`ять тисяч чотириста дев`ятнадцять) грн 80 коп.

4. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

5. Після набрання рішенням суду законної сили видати позивачу наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 14.07.2021

Суддя Н.І. Ягічева