ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2021 р. Справа№ 910/2634/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Євсікова О.О.

Попікової О.В.

за участю секретаря судового засідання: Костяк В.Д.

за участю представника(-ів): згідно протоколу судового засідання від 14.07.2021,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Арабський енергетичний альянс ЮЕЙ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2021

у справі №910/2634/21 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тотал флюід менеджмент"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Арабський енергетичний альянс ЮЕЙ"

про стягнення 189 621, 43 грн,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тотал флюід менеджмент" (надалі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Арабський енергетичний альянс ЮЕЙ" про стягнення 189 621,43грн.

Позов мотивовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором поставки №27-04-2016/2 від 27.04.2016 щодо оплати поставленого товару, в зв`язку з чим у відповідача перед позивачем наявна заборгованість в розмірі 160 000,00 грн.

У зв`язку із порушенням відповідачем грошового зобов`язання за Договором позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 14 437,42 грн, 3 % річних в розмірі 4 774,29 грн, інфляційні втрати в розмірі 10 409,72 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.05.2021 у справі №910/2634/21 позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Арабський енергетичний альянс ЮЕЙ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тотал флюід менеджмент" 160 000 грн 00 коп - суму основного боргу, 14 437 грн 42 коп - пеня, 10 409 грн 72 коп - інфляційні втрати, 4 774 грн 29 коп - 3 % річних та 2 844 грн 32 коп - витрати по сплаті судового збору.

Суд виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Арабський енергетичний альянс ЮЕЙ" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2021 у справі №910/2634/21 скасувати повністю та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову.

Крім того, скаржник просить розглянути апеляційну скаргу за участі представника відповідача.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на те, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Скаржник наголошує, що позивачем не долучено до справи специфікацію яка є умовою Договору, а тому строк оплати не настав.

Також вказує на помилковість висновків суду щодо стягнення пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, оскільки п. 5.2 договору, визначено пеню у розмірі облікової ставки НБУ.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.05.2021 справу №910/2634/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Владимиренко С.В., Попікова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2021 постановлено витребувати у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/2634/21 та невідкладено надіслати їх до Північного апеляційного господарського суду. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, до надходження матеріалів справи №910/2634/21.

26.05.2021 судом апеляційної інстанції скеровано до суду першої інстанції запит про направлення матеріалів справи та копію ухвали суду від 25.05.2021.

09.06.2021 матеріали справи №910/2634/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.06.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Арабський енергетичний альянс ЮЕЙ" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2021 у справі №910/2634/21. Задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Арабський енергетичний альянс ЮЕЙ" про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 14.07.2021 о 15:20 год. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 07.07.2021. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 07.07.2021. Доведено до відома учасників справи, що явка їх представників в судове засідання є необов`язковою.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Позивач у відзиві зазначає, що оскаржене рішення суду першої інстанції в частині стягнення осевого боргу, інфляційних втрат та 3% річних є законним та обґрунтованим, прийнятим з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування в цій частині відсутні. Крім того, позивач вказує на те, що пеню стягнуто з порушенням п. 5.2 договору, тому в цій частині рішення суду слід змінити у відповідності до ст. 277 ГПК України та стягнути пеню у сумі 7 206,33 грн.

Явка представників сторін.

В судове засідання від 14.07.2021 з`явився представник позивача.

Відповідач до судового засідання не з`явився. Про час та місце судового засідання належним чином повідомлений у відповідності до ст. 120, 242 ГПК України, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази, зокрема залучені поштові повідомлення.

Суд констатує, що до визначеної дати проведення судового засідання - 14.07.2021 - від учасників справи не надійшло заяв, клопотань пов`язаних з рухом апеляційної скарги, в т.ч. про перерву чи відкладення розгляду справи, що унеможливило б розгляд справи у цьому судовому засіданні.

Беручи до уваги те, що суд апеляційної інстанції не визнавав участь учасників справи обов`язковою, учасники належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, а також з метою дотримання принципу розумності строків розгляду справи, необхідності забезпечення захисту здоров`я учасників судового процесу і співробітників суду та з урахуванням рекомендацій уповноважених суб`єктів щодо запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з огляду на наявність достатніх у матеріалах справи доказів для вирішення даної справи, колегія суддів дійшла до висновку про можливість здійснення апеляційного перегляду оскарженого рішення за наявними матеріалами справи.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши думку присутніх учасників справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржене рішення у даній справі частково скасувати щодо стягнення розміру пені, виходячи з наступного.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

27.04.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОТАЛ ФЛЮЇД МЕНЕДЖМЕНТ» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АРАБСЬКИЙ ЕНЕРГЕТИЧНИЙ АЛЬЯНС ЮЕЙ» (покупець) укладено Договір поставки №27-04-2016/2 від 27.04.2016 (далі - Договір), за яким постачальник зобов`язався передавати у власність покупцю, а покупець приймати і оплачувати товар в найменуванні, кількості і ціні згідно специфікацій, які після їх підписання Сторонами становляться невід`ємними частинами даного Договору (п.1.1. Договору).

Відповідно до п.4.2. Договору покупець перераховує на розрахунковий рахунок постачальника суму передоплати товару на підставі виставленого постачальником рахунку-фактури, у розмірі 50% від загальної вартості замовленого товару, якщо інші умови не зазначені в специфікації. По факту постави товару покупцю за накладною, останній здійснює остаточну оплату (50%) поставленого товару протягом 5 (п`яти) календарних днів з дня отримання такого товару.

Позивачем поставлено відповідачу обумовлений Договором товар на загальну суму 233 709,51 грн, що підтверджується видатковими накладними №ПКН+У049030 від 11.02.2020 на суму 100 161,22 грн та №ПКН+У055022 від 03.04.2020 на суму 133 548,29 грн.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказав на те, що відповідач не виконав свого зобов`язання з оплати товару, поставленого позивачем за Договором поставки №27-04-2016/2 від 27.04.2016, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Згідно з нормами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. ст. 625, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

Норми ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України визначають, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Дослідивши зміст Договору поставки №27-04-2016/2 від 27.04.2016, суд дійшов висновку, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як свідчать матеріали справи, позивачем поставлено відповідачу обумовлений Договором товар на загальну суму 233 709,51 грн, що підтверджується видатковими накладними №ПКН+У049030 від 11.02.2020 на суму 100 161,22 грн та №ПКН+У055022 від 03.04.2020 на суму 133 548,29 грн.

Судом встановлено, що вказані накладні підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками, в зв`язку з чим приймаються судом в якості належних доказів на підтвердження здійснення поставки товару.

У відповідності до умов п. 4.2 Договору кінцевими датами остаточного розрахунку за Товар поставленими за накладною №ПКН+У049030 від 11.02.2020 - 17.02.2020; за накладною №ПКН+У055022 від 03.04.2020 - 08.04.2020.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем частково сплачено заборгованість, в зв`язку з чим неоплаченим залишився товар на суму 30 000,00 грн за накладною №ПКН+У049030 від 11.02.2020 та на суму 130 000,00 грн за накладною №ПКН+У055022 від 03.04.2020.

Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Судом на підставі наявних у справі доказів встановлено, що відповідачем не спростовано наявність заборгованості в розмірі 160 000,00 грн.

Матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати товару за Договором в повному обсязі, в зв`язку з чим судом правомірно задоволено позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 160 000,00 грн основного боргу.

Аргументи відповідача про те, що строк оплати не настав, позаяк позивачем не долучено до Договору відповідну специфікацію, колегія суддів відхиляє, вважає ці аргументи в сукупності із наявними у матеріалах справи доказами недостатніми для відмови у задоволенні позову.

При цьому, суд враховує, що поставлений позивачем товар прийнято відповідачем згідно підписаних видаткових накладних, і відповідачем здійснено часткову оплату за видатковими накладними.

Між тим, з наявних у справі видаткових накладних вбачається, що в них є посилання і на специфікацію №7 від 10.01.20, №8 від 30.03.20, а також на рахунки-фактури. Отже сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору купівлі-продажу.

Крім того, у зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання з оплати товару, позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню в розмірі 14 437,42 грн, 3 % річних в розмірі 4 774,29 грн, інфляційні втрати в розмірі 10 409,72 грн за загальний період з лютого 2020 по лютий 2021 року.

Враховуючи встановлені судом обставини щодо наявності заборгованості відповідача та факту прострочення відповідачем оплати, суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який построчив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Поданий позивачем розрахунок, здійснений з урахуванням часткових оплат відповідача, по кожній видатковій накладній окремо, контррозрахунок відповідач в ході розгляду справи не подав.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, колегія суддів вважає його обґрунтованим та арифметично вірним, а тому погоджується з висновком місцевого господарського суду про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі в розмірі 10 409,72 грн та 3 % річних в розмірі 4 774,29 грн.

Щодо вимог про стягнення пені у розмірі 14 437,42 грн суд встановив наступне.

Суд першої інстанції, враховуючи порушення терміну оплати товару, а також п. 5.2 договору, дійшов висновку задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 14 437,42 грн, яка є пенею у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Дослідивши умови п. 5.2 договору, суд апеляційної інстанції не погоджується із таким висновком суду, виходячи з наступного.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Положеннями статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до п. 5.2. Договору визначено, що у разі порушення покупцем строку оплати за товар, він зобов`язаний сплатити постачальнику пеню у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від вартості не оплаченого у строк товару за кожен день прострочення.

Отже, суд першої інстанції помилково задовольнив пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, тоді як п. 5.2 договору передбачено розмір облікової ставки НБУ.

Таким чином, зважаючи на п. 5.2 договору, колегія суддів дійшла висновку, що обґрунтованим та доведеним є стягнення пені у сумі 7 206,33 грн. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені слід відмовити, як заявлених необґрунтовано.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, за результатом апеляційного перегляду даної справи, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2021 у справі №910/2634/21 підлягає частковому скасуванню в частині розміру стягнення пені, в іншій частині судове рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2021 у справі №910/2634/21 в частині стягнення пені у сумі 14 437,42 грн скасувати, в цій частині прийняти нове судове рішення, яким позов в частині стягнення пені задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Арабський енергетичний альянс ЮЕЙ" (04655, м. Київ, вул. Полярна, буд.20, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тотал флюід менеджмент" (69006, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Північне Шосе, буд. 3, оф. 158, ) 7 206 (сім тисяч двісті шість) грн 33 коп - пені. В іншій частині позову щодо стягнення пені відмовити.

Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

3. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2021 у справі №910/2634/21 залишити без змін.

4. Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано - 21.07.2021.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді О.О. Євсіков

О.В. Попікова