РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2021Справа № 910/6526/21
за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз-Авто"

про стягнення 28183,56 грн.

Суддя Картавцева Ю.В.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз Авто» про стягнення 28 183,56 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що ним здійснено виплату страхового відшкодування на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту №28-2840-00160/003 від 05.02.2018 року через настання страхового випадку - пошкодження транспортного засобу «Hundai IX 35» днз. НОМЕР_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу «Богдан» днз. НОМЕР_2 цивільно-правова відповідальність власника якого застрахована у ПрАТ «СК «Провідна» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АМ/1045567, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 28 183,56 грн.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Так, з огляду на те, що у справі № 910/6526/21 ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд доходить висновку про можливість здійснення розгляду даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Так, враховуючи, що предметом позову у даній справі є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі (з огляду на заявлені предмет та підстави позову) не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.04.2021 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; зобов`язати Моторне (транспортне) страхове бюро України надати копію полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/1045567 або інформацію із єдиної централізованої бази МТСБУ стосовно полісу № АМ/1045567; запропонувати відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали; встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву; встановити відповідачу строк для подання заперечень - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив.

18.05.2021 через відділ діловодства суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшли документи на виконання вимог ухвали від 27.04.2021.

У встановлений строк відповідачем не подано до суду відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та письмові пояснення, викладені позивачем у позовній заяві та поданій заяві, суд

ВСТАНОВИВ:

05.02.2018 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Валартін Фарма» (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-2840-00160, предметом якого є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать чинному законодавству України та пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом, зокрема, автомобілем «Hundai IX 35» (д.н.з. НОМЕР_3 ).

08 липня 2018 року на вул. Братиславській та вул. Стальського в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Hundai IX 35» (д.н.з. НОМЕР_3 ) під керуванням ОСОБА_1 та « Богдан » (днз. НОМЕР_2 ) під керуванням ОСОБА_3 .

Відповідно до постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2018 року по справі № 755/10700/18 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 визнано винними у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Внаслідок настання страхового випадку, 09.07.2018 страхувальник звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до Страхового акту № ДККА-61814 визначено розмір страхового відшкодування у сумі 40263,34 грн, відповідно до Страхового акту № ДККА-61814/1 визначено розмір страхового відшкодування у сумі 1290,00 грн.

Судом встановлено, що позивач сплатив страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 41553,34 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 14192 від 13.07.2018 та платіжним дорученням № 16798 від 13.08.2018.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормами статті 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У відповідності до пункту 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до частини 2 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв`язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику за Договором добровільного страхування, позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Судом встановлено, що позивач звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» із заявою № 30662 від 25.02.2019, у якій зазначив, що оскільки цивільна відповідальність власника транспортного засобу «Богдан» (днз. НОМЕР_2 ) застрахована у ПрАТ «СК «Провідна» відповідно до полісу № АМ/1045567, останній зобов`язаний відшкодувати позивачу в порядку регресу 20776,67 грн.

Як зазначає позивач та не заперечують інші учасники справи, ПрАТ «СК «Провідна» сплатило на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 13369,78 грн (з урахуванням зносу складових та запасних частин автомобіля «Hundai IX 35» д.н.з. НОМЕР_3 ).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що ним здійснено виплату страхового відшкодування на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту №28-2840-00160/003 від 05.02.2018 року через настання страхового випадку - пошкодження транспортного засобу «Hundai IX 35» днз. НОМЕР_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу «Богдан» днз. НОМЕР_2 цивільно-правова відповідальність власника якого застрахована у ПрАТ «СК «Провідна» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АМ/1045567, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 28 183,56 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, відповідно до рахунку № 61814 від 09.07.2018 та рахунку № 61814/1 від 03.08.2018 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Hundai IX 35» днз. НОМЕР_1 складає 41553,34 грн.

Позивач сплатив страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 41553,34 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 14192 від 13.07.2018 та платіжним дорученням № 16798 від 13.08.2018.

Судом було встановлено, що позивач звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» із заявою № 30662 від 25.02.2019, у якій зазначив, що оскільки цивільна відповідальність власника транспортного засобу «Богдан» (днз. НОМЕР_2 ) застрахована у ПрАТ «СК «Провідна» відповідно до полісу № АМ/1045567, останній зобов`язаний відшкодувати позивачу в порядку регресу 20776,67 грн. Як зазначає позивач та не заперечують інші учасники справ, ПрАТ «СК «Провідна» сплатило на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 13369,78 грн (з урахуванням зносу складових та запасних частин автомобіля «Hundai IX 35» д.н.з. НОМЕР_3 ).

Так, в силу пункту 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Разом з тим, відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Так, у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

З огляду на зазначене, якщо розмір завданої шкоди перевищує належним чином визначену страхову суму (регламентну виплату), відшкодування шкоди в обсязі такої різниці здійснюється в межах окремого деліктного зобов`язання за участі деліквента (особи, яка винна у скоєнні ДТП) та потерпілого.

Тобто, якщо позивачу недостатньо сплаченого страховиком відшкодування, він має право вимоги до винної у ДТП особи на різницю між фактичним розміром шкоди і сумою страхового відшкодування.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 30.10.2019 у справі №753/4696/16-ц.

Матеріалами справи підтверджується, що на момент вчинення спірної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 , який керував автомобілем «Богдан», д/н НОМЕР_2 (і якого разом з водієм транспортного засобу «Hundai IX 35» д.н.з. НОМЕР_3 визнано винними у вчинення адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП) перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Союз Авто». Вказаний факт не заперечувався та не спростовується відповідачем.

Обопільна винуватість водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2018 року по справі № 755/10700/18.

Пунктом 36.4 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" передбачено право страховика за договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Згідно з ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, враховуючи, що виплатою ПрАТ «СК «Провідна» не покрито страхове відшкодування в повному обсязі, з огляду на встановлення факту обопільної винуватості водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а також, факту вчинення ОСОБА_3 вказаного адміністративного правопорушення під час виконання службових обов`язків, суд приходить до висновку, що відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля «Hundai IX 35» д.н.з. НОМЕР_3 , у межах суми 7406,89 грн (41553,34 грн / 2 - 13369,78 грн), а до позивача, як до страховика, який виплатив страхове відшкодування за Договором, перейшло право вимоги, яке власник автомобіля «Hundai IX 35» д.н.з. НОМЕР_3 мав до особи, відповідальної за завдані збитки.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз Авто» про стягнення 28 183,56 грн підлягає частковому задоволенню, а саме, у сумі 7406,89 грн

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз-Авто" (04210, м. Київ, пр-т Героїв Сталінграда, 10-А, корпус 2, кв. 35; ідентифікаційний код: 30729545) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (03038, м. Київ, вул. Федорова Івана, 32 літ. А; ідентифікаційний код: 30859524) суму страхового відшкодування у розмірі 7406 (сім тисяч чотириста шість) грн 89 коп. та судовий збір у розмірі 596 (п`ятсот дев`яносто шість) грн 58 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Картавцева