ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" липня 2021 р. Cправа № 902/195/21

Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Шушковій А.П.,

Представники сторін не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" (вул. Харченка Євгенія, 42, м. Київ, 02088; вул. Гната Мороза, 102, м. Вінниця, 21000)

до: Фізичної особи підприємця Маланчук Анни Володимирівни ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 11484,74 грн.

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" звернулося в Господарський суд Вінницької області із позовом до Фізичної особи - підприємця Маланчук Анни Володимирівни про стягнення 13584,78 грн, з яких: 4541,92 грн - боргу, 527,55 грн - 24% річних; 8205,96 грн - штрафу 50% за порушення строків оплати товару; 187, 62 грн - пені за порушення строків оплати товару, 121,73 грн - інфляційних нарахувань.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором поставки № 9 від 22.05.2018 в частині розрахунків за отриманий товар.

Ухвалою від 05.03.2021 суд постановив відкрити провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначити на 23 березня 2021 року.

20.03.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому поміж іншого відповідач наголошує на пропуску позивачем позовної давності щодо стягнення пені та штрафу та визнає наявну станом на 19.03.2021 основну заборгованість в розмірі 3147,06 грн.

Разом з тим, судове засідання 23.03.2021 не відбулось у зв`язку із перебуванням судді ОСОБА_1. на лікарняному.

ІНФОРМАЦІЯ_1 суддя ОСОБА_1 помер.

Відповідно ст. 126 Конституції України повноваження судді припиняються у разі його смерті.

Відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 р. № 30 зі змінами, винятково у разі, коли суддя (судді) у передбачених законом випадках не може (не можуть) продовжувати розгляд справи, невирішені судові справи передаються для повторного автоматизованого розподілу за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду (особи, яка виконує його обов`язки), що додається до матеріалів справи.

На підставі вищевикладеного, та відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, 2.3 п. 16.1 Порядку, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 902/195/21.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.04.2021 справу № 902/195/21 передано на розгляд судді Маслію І.В.

Ухвалою від 08.04.2021 суд постановив прийняти до провадження справу №902/195/21, розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами (без проведення судового засідання).

Ухвалою від 08.06.2021 суд постановив перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, продовжити строк підготовчого провадження по справі на 30 днів та підготовче засідання у справі призначити на 29.06.2021.

22.06.2021 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, у якій останній заявив про часткову відмову від позовних вимог в частині основного боргу в розмірі 2100,04 грн в зв`язку з сплатою відповідачем частини заборгованості.

На визначену судом дату (29.06.2021) у судове засідання з`явився представник позивача, який підтримав позицію, викладену у відповіді на відзив на позовну заяву, та не заперечив проти можливості закриття підготовчого провадження та призначення справи для розгляду по суті.

Судом прийнята відмова позивача від позову в частині основного боргу в розмірі 2100,04 грн на підставі ст. 46 ГПК України.

Ухвалою від 29.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу №902/195/21 для судового розгляду по суті на 12.07.2021.

На визначену судом дату представники сторін не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що стверджується наявними в справі доказами.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав.

Розглядаючи дану справу, суд з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 12.07.2021 судом долучено вступну та резолютивну частину рішення до матеріалів справи без його проголошення в зв`язку з неявкою представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

22 травня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" (позивач, за договором Постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Маланчук Анною Володимирівною (відповідач, за договором Покупець) укладено договір поставки № 9 (надалі Договір).

Згідно з предметом Договору Постачальник зобов`язується передати, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити алкогольну продукцію (напої) та інші товари (далі за текстом Договору разом - Товар) на умовах, визначених в цьому Договорі (п. 1.1. Договору).

Найменування, асортимент та кількість Товару визначаються у видаткових накладних, які складаються Сторонами при прийманні-передачі кожної партії Товару. Партією Товару вважається найменування, кількість та асортимент Товару, зазначені в одній видатковій накладній (п. 1.2. та п. 1.3. Договору).

Ціна кожної одиниці Товару визначається Постачальником та вказується у видаткових накладних. Вартість однієї партії Товару являє собою вартість Товару зазначену у видатковій накладній, за якою ця партія поставляється. Загальна сума Договору складається із сум всіх -видаткових накладних, складених відповідно до цього Договору (п.п. 2.1. - 2.3. Договору).

Поставка Товару здійснюється на підставі заявок Покупця окремими партіями протягом строку дії' цього Договору. Заявки Покупця повинні бути зроблені останнім в усній або письмовій формі за допомогою телефонного або факсимільного зв`язку. В заявці повинні бути зазначені: найменування, асортимент та кількість Товару. Постачальник протягом однієї доби повинен надати Покупцю усне підтвердження щодо можливості поставити замовлений Товар. У разі відсутності на складі Постачальника найменування, асортименту чи кількості Товару, замовленого Покупцем, Постачальник узгоджує з Покупцем в усній формі найменування, кількість та асортимент Товару, які він має змогу поставити. Поставка Товару здійснюється на умовах DDP відповідно до Міжнародних правил тлумачення термінів "Інкотермс" (в редакції 2010 р.). Поставка Товару здійснюється транспортними засобами та за рахунок Постачальника. Адреса доставки узгоджується Сторонами під час узгодження заявки Покупця. Сторони можуть визначати інші умови поставки Товару, при узгодженні замовлення на Товар. Поставка здійснюється протягом 3 (трьох) робочих днів задати узгодження заявки, а якщо Сторони домовились про попередню оплату Товару Поставка здійснюється протягом 2 (двох) робочих днів з дати оплати. Сторони вправі під час узгодження заявки збільшити строк поставки. Датою поставки партії Товару є дата підписання уповноваженим представником Покупця видаткової накладної або іншого товаросупроводжувального документу, який був пред`явлений до підпису під час приймання-передачі Товару (п.п. 3.1. - 3.6. Договору).

Розрахунки за Товар здійснюються за кожною поставленою партією Товару шляхом оплати Покупцем вартості партії Товару протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дати поставки такої партії. Оплата здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника або в іншій формі та спосіб (порядку), що не заборонені чинним законодавством України, за умови попереднього погодження форми і способу розрахунків із Постачальником (п. 4.1. та п. 4.2. Договору).

Днем оплати є день зарахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника. Постачальник має право без згоди Покупця та незалежно від призначення платежу, зараховувати кошти, які Покупець перерахував за отриману продукцію в рахунок погашення боргу за накладними на продукцію, яка була поставлена раніше (п. 4.4. та п. 4.5. Договору).

Приймання-передача Товару здійснюється в місці поставки повноважними представниками Сторін. Покупець зобов`язується до моменту першої поставки надати Постачальнику письмову інформацію/довіреність про осіб, уповноважених приймати Товар, зразки їх підписів та зразки печатки/штампів, якими зазначені матеріально відповідальні особи завіряють свій підпис на документах (накладних) про одержання Товару. Така інформація оформлюється у вигляді додатку до даного Договору (надалі Додаток), який підписується керівником та завіряється печаткою. У випадку зміни/доповнення наданої інформації' Покупець зобов`язаний повідомити про це Постачальника до наступної поставки в порядку та з додержанням форми, передбаченими у даному підпункті. Підпис особи уповноваженої приймати Товар на товаросупроводжувальних документах, зразок якого є у Додатку наданому Покупцем, вважається достатнім доказом того, що Товар прийнятий уповноваженою особою Покупця, без необхідності завірення такого підпису печаткою (штампом). Наявність на товаросупроводжувальних документах печатки (штампу), зразки яких було попередньо надано Покупцем, є належним доказом того, що Товар прийнятий уповноваженою особою Покупця, навіть якщо зразок підпису особи зазначений у Додатку не збігається з тим, який наявний на товаросупроводжувальних документах. У випадку, якщо зразок підпису та (або) зразок печатки (штампу) на накладній не збігається зі зразками підписів та (або) зразками печаток (штампів) наданих Покупцем Постачальнику у Додатку, проте такий підпис (печатка, штамп) наявний на накладних, що були оплачені Покупцем раніше, то вважається, що Товар прийнятий уповноваженою особою Покупця. У випадку недотримання Покупцем умов пп. 6.1.1 п.6.1 цього Договору Постачальник вправі не здійснювати поставки Товару Покупцю до моменту надання ним інформації', зазначеної в пп. 6.1.1. п. 6.1 цього Договору. (п. 6.1. Договору).

Оформлення приймання-передачі Товару здійснюється шляхом підписання представниками Сторін видаткових накладних і/або інших товаросупроводжувальних документів (п. 6.3. Договору).

За невиконання чи неналежне виконання умов цього Договору винна Сторона зобов`язана відшкодувати іншій заподіяні таким невиконанням (неналежним виконанням) збитки та сплатити передбачені цим Договором штрафні санкції'. Відшкодування збитків та сплата штрафних санкцій не звільняє винну Сторону від виконання нею зобов`язань за даним Договором (п. 7.1. Договору).

Договір набирає чинності з моменту підписання і діє на протязі двох років з моменту укладення, а відносно розрахунків до повного їх виконання. По закінченню терміну дії даний Договір вважається автоматично пролонгованим строком на наступний календарний рік на тих самих умовах при відсутності письмового повідомлення про припинення, направленого однією Стороною іншій. Таке письмове повідомлення направляється другій Стороні не пізніше ніж за один місяць до дати фактичного припинення (розірвання) даного Договору (п. 10.2. Договору).

22 травня 2018 року Відповідачем на виконання умов п. 6.1. Договору надана позивачу довіреність в якій зазначено підписи осіб, яких уповноважено на прийом товару від Постачальника (ТОВ «Баядера Логістик») і що товар був прийнятий уповноваженими особами Довірителя як Покупця за Договором поставки №9 від 22.05.2018 р.

На виконання вимог Договору позивач передав, а відповідач отримав товар на загальну суму 16411,92 грн., що стверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними №87553/82549 від 17.12.2019 та 87554/82550 від 17.12.2019 (а.с. 14-16).

Відповідач за поставлений товар у визначені договором строки не розрахувався.

Разом з тим, за період з 23.03.2020 по 22.02.2021 відповідач провів часткові оплати в сумі 11870,00 грн., що стверджується прибутковими касовими ордерами (а.с. 17-24).

Як зазначено позивачем в позовній заяві станом на 23.02.2021 заборгованість відповідача перед позивачем становила 4541,92 грн.

Відповідач у визначені договором строки за поставлений товар не розрахувався, що стало підставою звернення позивача до суду з вимогою про стягнення з відповідача 13584,78 грн - заборгованості, з яких: 4541,92 грн - боргу, 527,55 грн - 24% річних; 8205,96 грн - штрафу 50% за порушення строків оплати товару; 187, 62 грн - пені за порушення строків оплати товару, 121,73 грн - інфляційних нарахувань.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що визнає основну заборгованість в розмірі 3147,06 грн, оскільки після подачі позовної заяви до суду між сторонами підписано акт звірки розрахунків від 16.03.2021 в якому сторонами погоджена дана сума заборгованості. Щодо стягнення пені та штрафу просить застосувати спеціальну позовну давність та крім того просить зменшити нараховані штрафні санкції до мінімуму якщо суд не відмовить в них з зазначених у відзиві підстав.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що з моменту подання до суду заяву відповідачем проведено часткові оплати за загальний період з 01.03.2021 по 05.04.2021 в сумі 2100,04 грн, з огляду на це позивач відмовляється від позовних вимог в частині стягнення основної заборгованості в зазначеному розмірі. Крім того, позивач заперечує проти застосування до позовних вимог спеціальної позовної давності та зазначає що Господарським кодексом не передбачено позовної давності щодо неустойки, а тому слід застосовувати загальну позовну давність тривалістю 3 роки.

З огляду на встановлені судом обставини станом на день прийняття рішення судом розглядається вимога позивача про стягнення з відповідача 2441,88 грн - основного боргу, 527,55 грн - 24% річних; 8205,96 грн - штрафу 50%; 187, 62 грн - пені та 121,73 грн - інфляційних нарахувань.

Надаючи правову кваліфікацію правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує таке.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Дії позивача по передачі товару та дії відповідача по прийняттю вказаного товару, за визначеною ціною свідчать про те, що у боржника (відповідача) виникло зобов`язання по оплаті товару.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини щодо поставки товару, за якими згідно зі ст. 712 ЦК України одна сторона продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст.692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини першої статті 222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

В п. 4.1. Договору сторонами визначено, що розрахунки за Товар здійснюються за кожною поставленою партією Товару шляхом оплати Покупцем вартості партії Товару протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дати поставки такої партії.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що зобов`язання за Договором в частині проведення розрахунків за поставлений товар, відповідачем в повному розмірі не виконано.

Виходячи з встановлених обставин справи та наведених вище законодавчих приписів, суд вважає вимогу позивача про стягнення боргу в розмірі 2441,88 грн. правомірною та обґрунтованою.

Крім суми основного боргу, у зв`язку з неналежним виконанням грошових зобов`язань за договором в частині своєчасної та повної оплати вартості поставленого товару, позивачем заявлено до стягнення 527,55 грн - 24% річних; 8205,96 грн - штрафу 50%; 187, 62 грн - пені та 121,73 грн - інфляційних нарахувань за загальний період з 01.01.2020 по 23.02.2021.

Розглянувши дані вимоги суд зазначає наступне.

За приписами ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

В свою чергу невиконання зобов`язання або виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що мало місце у даному випадку (несвоєчасна оплата товару) згідно ст. 610 Цивільного кодексу України є порушенням зобов`язання, зокрема з боку відповідача.

Ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Як передбачено частиною 1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Згідно положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 232 ГК України передбачено нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 7.2. Договору за несвоєчасну оплату Товару Покупець додатково сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день погашення боргу за весь час, а також 24 % річних від суми заборгованості. У разі, якщо заборгованість не буде погашено протягом 10 днів з дати її виникнення, Покупець зобов`язаний сплатити на користь Постачальника штраф у розмірі 50 % від суми поставки, строк розрахунків по якій було порушено.

Разом з тим, відповідач у відзиві на позовну заяву просить при визначенні розміру пені і штрафу застосувати строк позовної давності.

До вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені) позовна давність застосовується в один рік, що передбачено пунктом 1 частини другої ст. 258 Цивільного кодексу України.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 Цивільного кодексу України.

На підставі викладеного, оскільки пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення за кожен день прострочення, то позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін.

За вимогами ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до частин 4, 5 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Згідно пункту 4.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року N 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" якщо відповідно до чинного законодавства або договору неустойка (пеня) підлягає стягненню за кожний день прострочення виконання зобов`язання, позовну давність необхідно обчислювати щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін. Якщо договором чи іншим правочином визначено різні строки виконання окремих зобов`язань, що з нього виникають (наприклад, у зв`язку з поетапним виконанням робіт або з розстроченням оплати), позовна давність обчислюється окремо стосовно кожного з таких строків.

В даному випадку договором передбачено що розрахунки за Товар здійснюються за кожною поставленою партією Товару шляхом оплати Покупцем вартості партії Товару протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дати поставки такої партії. Оскільки відповідач за поставлений, видатковими накладними №87553/82549 від 17.12.2019 та 87554/82550 від 17.12.2019, товар сплачував не вчасно і не в повному обсязі, датою виникнення обов`язку оплатити є наступний день після останнього дня виконання відповідачем свого обов`язку з оплати. Таким днем за видатковими накладними є: 01.01.2020. Відповідач звернувся до суду 02.03.2021р. (згідно вхідному штампу суду на позовній заяві №199/21 від 02.03.2021), тобто розрахунок пені за період з 01.01.2020 по 02.03.2020 здійснений за межами позовної давності.

Позивачем не наведено суду поважності причин пропуску строку позовної давності, а з матеріалів справи господарський суд таких причин не встановив.

Твердження позивача викладені у відповіді на відзив стосовно застосування до даних вимог загальну позовну давність спростовуються вище викладеними нормами законодавства.

Приймаючи до уваги вищевикладене, у задоволенні позову в частині стягнення пені, за загальний період з 01.01.2020 по 02.03.2020 на суму 1914,84 грн суд відмовляє у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Разом з тим, позовна давність щодо стягнення пені - за період з 02.03.2020 по 30.06.2020 не закінчилась.

Крім того, позивачем при обрахунку пені враховано ч. 6 ст. 232 ГК України.

Таким чином, судом здійснено власний розрахунок пені в системі «Ліга Закон» за загальний період з 02.03.2020 по 30.06.2020 включно, та встановлено що вимога позивача про стягнення 187,62 грн. - пені підлягає задоволенню частково в сумі 109,55 грн.

Щодо заявленого штрафу суд зазначає наступне. Оскільки штраф - це санкція, яка нараховується у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, суд вважає, що вірним обрахунком даного виду неустойки має бути відсоток від загальної суми заборгованості на день подачі позовної заяви до суду, а саме 4541,92*50%= 2270,96 грн.

З огляду на викладене вимога позивача про стягнення з відповідача 8205,96 грн - штрафу підлягає задоволенню у визначеному судом розмірі 2270,96 грн.

Щодо заявлених річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначалось вище сторонами в п. 7.2. Договору визначено 24 % річних від суми заборгованості

Суд перевіривши наданий позивачем розрахунок 24% річних та інфляційних втрат, в межах вказаного позивачем періоду, помилок не виявив, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 527,55 грн - 24% річних та 121,73 грн - інфляційних втрат підлягають задоволенню, як такі що передбачені договором та законом.

З огляду на викладене позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до положень ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 ГПК України, підлягають покладенню на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам, прицьому в частині відмови позивача від позову на відповідача, оскільки зверненню позивача до суду слугувало не належне виконання відповідачем своїх зобов`язань.

Керуючись статтями 2, 3, 7, 13, 46, 73, 74, 76-80, 86, 91, 113, 118, 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 242, 252, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця Маланчук Анни Володимирівни ( АДРЕСА_1 , ідент. код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" (вул. Харченка Євгенія, 42, м. Київ, 02088, ) 2441,88 грн - основного боргу; 527,55 грн - 24% річних; 2270,96 - штрафу; 109,55 грн - пені; 121,73 грн - інфляційних втрат та 1081,50 грн - витрат пов`язаних зі сплатою судового збору

3. У частині стягнення 78,07 грн. - пені та 5935,00 грн - штрафу відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

5. Копію рішення направити сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та на відому суду адресу електронної пошти представника позивача: .

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається відповідно до ст.ст. 256, 257 та п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено 16 липня 2021 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Харченка Євгенія, 42, м. Київ, 02088; вул. Гната Мороза, 102, м. Вінниця, 21000)

3 - відповідачу (АДРЕСА_1)