ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14 липня 2021 року Справа № 926/1258/21

Суддя Ковальчук Т.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія Архітек-Буд-Сервіс, м. Київ,

до Фізичної особи-підприємця Ватраса Віктора Васильовича, м. Новодністровськ Чернівецької області,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 1) ОСОБА_1 , м. Київ,

2) Товариство з додатковою відповідальністю Страхове товариство Домінанта, м. Дніпро,

про стягнення шкоди, завданої внаслідок ДТП, у сумі 74652,00 грн.,

за участю секретаря судового засідання Гаврилюк І.С.,

представників сторін:

позивача Мельничук І.В., адвокат, дов. від 01.03.2021,

відповідача Кришталь В.В., адвокат, ордер серія АА № 1100574 від 26.04.2021,

третіх осіб не з`явилися (явка не обов`язкова),

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія Архітек-Буд-Сервіс, м. Київ, звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Ватраса Віктора Васильовича, м. Новодністровськ Чернівецької області, про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на суму 74652,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог у позовній заяві зазначено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 17.04.2018 з вини працівника відповідача водія ОСОБА_1 , було пошкоджено автомобіль позивача Peugeot Partner д.н.з НОМЕР_1 на суму 74652,00 грн., яка складає вартість ремонту автомобіля і підлягає відшкодуванню відповідачем за правилами статей 22, 386, 1167, 1172 Цивільного кодексу України.

Ухвалою від 02.04.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження за участю представників сторін, залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача фізичну особу ОСОБА_1 , підготовче засідання призначено на 22 квітня 2021 року, сторонам встановлено строки для подання відзиву на позов і відповіді на відзив.

Ухвалою від 22.04.2021 підготовче засідання відкладено на 18.05.2021 за клопотанням відповідача та в зв`язку з неявкою представників сторін і третьої особи, відповідачеві продовжено строк для подання відзиву на позов.

13.05.2021 електронною поштою до суду надійшов відзив від 07.05.2021 на позовну заяву з додатками.

У відзиві відповідач позовні вимоги відхилив з тих підстав, що за чинного правового регулювання цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів позивач мав звернутися до страховика ТДВ Страхове товариство Домінанта за виплатою страхового відшкодуванням, однак не надав доказів такого звернення та пропустив строк звернення за відшкодуванням шкоди внаслідок ДТП, чим позбавив відповідача можливості звернення до страховика в порядку регресу. Крім того, вказано у відзиві, позивачем не надано доказів на підтвердження відповідальності саме відповідача, оскільки винним у вчиненні ДТП визнано ОСОБА_1 , а також не підтверджено належними доказами розмір збитків, позаяк відповідний висновок експертного дослідження відсутній, а акт виконаних робіт від 17.03.2021 складено через три роки після ДТП, при цьому, вартість вказаного в акті ремонту перевищує вартість автомобіля станом на дату передачі його водієві 28.02.2012 (а.с. 77-80, оригінал а.с. 124-130).

18.05.2021 на електронну адресу суду надійшла датована 17.05.2021 відповідь позивача на відзив з додатками (а.с. 98-115, оригінал на а.с. 135-169).

У відповіді позивач заперечив проти аргументів відповідача і вказав, що позивач звертався до ТДВ Страхове товариство Домінанта за страховим відшкодуванням, однак безрезультатно, вартість ремонту автомобіля визначено експертним висновком Київського науково-дослідного криміналістичного центру МВС України від 17.04.2021, а розрахунок за ремонт здійснювався з відстроченням платежу за домовленістю з ФОП Бурченко Р.А., винний у ДТП ОСОБА_1 на момент її вчинення був працівником відповідача, тому останній у силу положень статей 1172 та 1187 ЦК України є належним відповідачем, крім того, відповідач не надав доказів, що здійснив повідомлення про ДТП до ТДВ СТ Домінанта.

Ухвалою від 18.05.2021, серед іншого, залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариство з додатковою відповідальністю Страхове товариство Домінанта, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, розгляд справи в підготовчому засіданні відкладено на 03.06.2021.

Ухвалою від 03.06.2021 розгляд справи в підготовчому засіданні відкладено на 17.06.2021 для подання позивачем додаткових відомостей і документів.

Листом від 10.06.2021 відповідач подав копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів відповідача.

17.06.2021 від позивача надійшли пояснення від 16.06.2021 з додатками.

Ухвалою від 17.06.2021 закрито підготовче провадження у справі, призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні на 06.07.2021 за участю представників сторін.

22.06.2021 позивач надіслав електронною поштою до суду копії постанов Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/15513/18 з відмітками про набрання ними законної сили.

У судовому засіданні 06.07.2021 суд заслухав вступне слово представників сторін, дослідив частину доказів у справі та оголосив перерву в засіданні до 15-00 год. 14.07.2021.

Представник позивача у вступному слові просив задовольнити позов, посилаючись на те, що відповідач, як і страховик, несе обов`язок відшкодувати матеріальну шкоду, заподіяну водієм ОСОБА_1 під час ДТП, при цьому, позивач має право вибору відповідальної за відшкодування збитків особи, позивач звертався до страховика ТДВ СТ Домінанта, однак безрезультатно, тому вимагає відшкодування від відповідача збитків у розмірі згідно з експертним висновком та актом виконаних ремонтних робіт.

Представник відповідача у вступному слові проти позовних вимог заперечив, пояснив, що цивільна відповідальність відповідача застрахована в ТДВ СТ Домінанта, яке і зобов`язане відшкодувати збитки позивачеві, однак останній не виконав усіх дій щодо отримання відшкодування у страховика, не надав належних доказів у підтвердження розміру збитку, оскільки з дня ДТП до дати ремонту автомобіля пройшло майже три роки, а вартість ремонтних робіт перевищує ринкову вартість пошкодженого автомобіля, що свідчить про необгрунтованість позовних вимог.

Після оголошеної в судовому засіданні 06.07.2021 перерви представники третіх осіб у судове засідання 14.07.2021 не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, при цьому, їх участь у судовому засіданні обов`язковою не визнавалася.

Ухвали суду, що надсилалися на адресу ТДВ СТ Домінанта, повернуті без вручення з відміткою підприємства зв`язку про відсутність адресата за вказаною адресою.

На запит суду від 17.06.2021 Департамент з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України листом від 02.07.2021 повідомив, що місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 11.11.1989 зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 235).

Однак, упродовж розгляду справи суд надсилав, а третя особа ОСОБА_1 отримував ухвали суду за фактичним місцезнаходженням за адресою АДРЕСА_2 , яка вказана в постанові Шевченківського районного суду м. Києва від 09.07.2018 у справі № 761/15513/18 (а.с. 34, 186).

За даними трекінгу Укрпошти в мережі Інтернет ухвала від 06.07.2021 вручена третій особі ОСОБА_1 13.07.2021 (а.с. 237-238). Отже, учасник справи ОСОБА_1 повідомлений про дату, час і місце судового засідання 14.07.2021.

Третя особа ТДВ СТ Домінанта за юридичною адресою не перебуває, про зміну свого місцезнаходження всупереч нормі частини 7 статті 120 ГПК України суд не повідомило, отже, надіслана йому ухвала від 06.07.2021 вважається врученою.

За таких обставин усі учасники справи належним чином повідомлені про місце, час і дату розгляду справи, відтак, суд вважає за можливе закінчити вирішення спору в судовому засіданні 14.07.2021.

У судовому засіданні 14.07.2021 суд дослідив докази у справі, провів судові дебати та вирішив справу з виходом у нарадчу кімнату.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд встановив наступне.

Як слідує з доданих до позовної заяви документів, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія Архітек-Буд-Сервіс є власником транспортного засобу автомобілю марки Peugeot Partner, номер шасі НОМЕР_2 , 2008 року випуску. Зазначений автомобіль переданий до статутного капіталу названого товариства його засновником ОСОБА_2 по акту приймання-передачі транспортного засобу від 28.02.2012 і використовується в господарській діяльності ТОВ Будівельна компанія Архітек-Буд-Сервіс (а.с. 16-19). У вказаному акті прийому-передачі його сторони вказали ринкову вартість автомобіля в сумі 68000,00 грн.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 вантажний малотонажний фургон-В Peugeot Partner, номер шасі НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстровано за ТОВ Будівельна компанія Архітек-Буд-Сервіс 16.03.2012 (а.с. 20).

Зі змісту наявної у матеріалах справи постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 09.07.2018 у справі № 761/15513/18, яка набрала законної сили 19.07.2018 (а.с. 230) з урахуванням постанови від 13.08.2018 (про виправлення описки) вбачається, що 17.04.2018 о 10 год. 20 хв. в м. Києві по вул. Річній біля буд. 51 по вул. Златоустівській, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем МАЗ 54323, д.н.з. НОМЕР_4 з напівпричепом МАЗ 9758, д.н.з. НОМЕР_5 , не впорався з керуванням, внаслідок несправності гальмівної штоки, внаслідок чого автомобіль почав рухатись заднім ходом, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем ЗАЗ Daewoo д.н.з. НОМЕР_6 , який рухався в попутному напрямку, також здійснив зіткнення з автомобілем Peugeot Partner, д.н.з. НОМЕР_1 та автомобілем Peugeot 307, НОМЕР_7 (а.с. 7-8).

Згідно даної постанови Шевченківського районного суду м. Києва, яка набрала законної сили 19.07.2018 (а.с. 232), встановлено вину ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди 17.04.2018 та визнано його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 та НОМЕР_9 за ОСОБА_4 (відповідач) 04.10.2016 зареєстровано транспортні засоби МАЗ 9758 напівпричіп Н/ПР-бортовий-Е реєстраційний номер НОМЕР_5 та МАЗ 54323 вантажний сідловий тягач-Е реєстраційний номер НОМЕР_4 (а.с. 207-208).

Згідно полісу № АМ/0519288 від 23.05.2017 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів транспортний засіб МАЗ 54323 державний номер НОМЕР_4 застрахований у страховій компанії Товаристві з додатковою відповідальністю Страхове Товариство Домінанта, страхувальник ОСОБА_4 (а.с. 10,11).

19.04.2018 заявник ОСОБА_2 подав до ТДВ СТ Домінанта повідомлення потерпілої особи про дорожньо-транспортну пригоду вх. № 2163 від 19.04.2018, в якому повідомив страховика про ДТП, що мала місце 17.04.2018 о 10-10 у м. Києві вул. Річна, вул. Златоустівська, 51, а саме автомобіль МАЗ з державним номером НОМЕР_4 та причепом з державним номером НОМЕР_5 почав скочувати назад, внаслідок чого вдарив його припаркований автомобіль марки Пежо модель Партнер з державним номером НОМЕР_1 .

У цьому повідомленні заявник також надав відомості про потерпілу сторону ТОВ Будівельна компанія Архітек-Буд-Сервіс, і страхувальника ОСОБА_4 , водія ОСОБА_1 , перелічив пошкодження свого транспортного засобу: ліві крило і колесо, передні фара, бампер і капот, праві крило і колесо, ліва передня дверка, задні двері, задній бампер, права передня дверка, просив визначити розмір збитку на підставі розрахунку страховика (а.с. 9).

Як пояснив представник позивача, страхове відшкодування від ТДВ СТ Домінанта ТОВ Будівельна компанія Архітек-Буд-Сервіс не отримало в зв`язку з позбавленням цього товариства членства в МТСБУ (Моторне (транспортне) страхове бюро України суд) та процедурою його ліквідації, в ході якої звернення адвоката позивача до ліквідаційної комісії ТДВ СТ Домінанта повернулися з поміткою по адресі не значиться.

Згідно відповіді Моторного (транспортного) страхового бюро України від 22.04.2020 № 3.1-02/12773 на запит адвоката Лебедєва В.В. від 14.04.2020 ТДВ Страхове Товариство Домінанта 02.07.2018 було позбавлено членства в МТСБУ через заборгованість до фондів МТСБУ та щодо нього, за наявною інформацією, засновниками прийнято рішення щодо припинення юридичної особи шляхом ліквідації. При цьому, МТСБУ повідомило адвоката, що питання здійснення регламентної виплати за заявою потерпілого (ТОВ Будівельна компанія Архітек-Буд-Сервіс суд) буде поновлено у разі, якщо ТДВ СТ Домінанта буде визнано банкрутом або до Єдиного державного реєстру буде внесено запис про його припинення, а коштів та майна страховика не вистачить для задоволення вимог, що буде підтверджено затвердженим господарським судом ліквідаційним балансом страховика (а.с. 143-145).

Згідно вміщених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей Товариство з додатковою відповідальністю Страхове товариство Домінанта перебуває в стані припинення (а.с. 117).

Адвокатський запит адвоката Лебедєва В.В. до ТДВ СТ Домінанта від 06.07.2020 стосовно ДТП, що мала місце 17.04.2018 за участю автомобілів позивача і відповідача, повернувся без вручення (а.с. 146-148).

Позивачем подано висновок експертного дослідження від 17.04.2019 № 13-3/191, проведеного Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром за результатами судового автотоварознавчого дослідження, проведеного за заявою директора ТОВ БК Архітек-Буд-Сервіс .

Указане дослідження проведено експертом В.Я. Міхалевським з питань:

1. Вартість відновлювального ремонту автомобіля вантажного малотоннажного фургону-В Peugeot Partner, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , 2008 року випуску, пошкодженого в результаті ДТП, яке мало місце 17.04.2018 за адресою: м. Київ, вул. Річна, 51, станом на 17.04.2018 року.

2. Вартість матеріального збитку, заподіяного мені, як власнику автомобіля вантажного малотоннажного фургону-В Peugeot Partner, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , 2008 року випуску, пошкодженого в результаті ДТП, яке мало місце 17.04.2018 за адресою: м. Київ, вул. Річна, 51, станом на 17.04.2018 року.

Згідно з висновком експертного дослідження від 17.04.2019 № 13-3/191:

1. Вартість відновлювального ремонту автомобіля вантажного малотоннажного фургону-В Peugeot Partner, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , 2008 року випуску, пошкодженого в результаті ДТП, яке мало місце 17.04.2018 за адресою: м. Київ, вул. Річна, 51, станом на 17.04.2018 року могла становити: 70203,60 грн.

2. Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля вантажного малотоннажного фургону-В Peugeot Partner, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , 2008 року випуску, пошкодженого в результаті ДТП, яке мало місце 17.04.2018 за адресою: м. Київ, вул. Річна, 51, станом на 17.04.2018 року могла становити: 32747,22 грн.

При складанні калькуляції враховувалися лише ті пошкодження, які вдалося визначити за допомогою візуального методу огляду без демонтажу окремих вузлів та агрегатів, у зв`язку з чим можлива наявність скритих або не зафіксованих дефектів (а.с. 150-157).

До висновку експертного дослідження додані додатки: № 1 Ілюстративна таблиця, № 3 Акт огляду транспортного засобу від 12.04.2019 та ремонтна калькуляція № 13-3/191 від 15.04.2019 на вартість ремонту 70203,60 грн. (а.с. 158-162).

Згідно акту виконаних робіт № БУ-К-00254 від 17.03.2021 на замовлення ТОВ БК Архітек-Буд-Сервіс Фізичною особою-підприємцем Бурченком Р.А. виконано ремонт автомобіля номерний знак НОМЕР_1 , модель Partner 1.4, 2008 року випуску, на загальну суму 74652,00 грн. (а.с. 14). Дану суму позивач сплатив ФОП Бурченку Р.А платіжним дорученням № 562 від 16.03.2021 (а.с. 15).

На запит адвоката позивача ОСОБА_5 від 12.04.2021 ГУ ДПС у Чернівецькій області листом від 13.05.2021 № 5210/6/24-13-24-04 надано інформацію, що ФОП Ватрасом В.В. 02.04.2018 подано повідомлення про прийняття працівника на роботу р/№ НОМЕР_10 , а саме ОСОБА_1 , наказ № 1 від 02.04.2018 року, дата початку роботи 02.04.2018 року (а.с. 164).

Вирішуючи спір, суд застосовує такі норми законодавства України.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

За змістом частин 1-3 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За загальним правилом відповідно до частин 1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною 1 статті 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки урегульовано статтею 1187 Цивільного кодексу України, відповідно до частин 1, 2 якої джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 5 цієї статті ЦК унормовано, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

За статтею 1192 Цивільного кодексу України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до частини 1 статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України врегульовано Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі Закон про обов`язкове страхування).

Відповідно до статей 3, 4, 5 цього Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ), потерпілі. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону про обов`язкове страхування).

Пунктом 22.1 статті 22 Закону про обов`язкове страхування передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 29 Закону про обов`язкове страхування у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Дії осіб у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) визначені статтею 33 Закону про обов`язкове страхування. Зокрема, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально (підпункти 33.1.3, 33.1.4 пункту 33.1 статті 33).

Як видно з матеріалів справи, у відповідності до наведених вище законодавчих положень позивачем 19.04.2018 було складено і подано до ТДВ СТ Домінанта повідомлення встановленого зразка потерпілої особи про дорожньо-транспортну пригоду, в якому вказано відомості про саму ДТП, інформацію про транспортні засоби, за участю яких сталася ДТП, та про її учасників: потерпілу сторону позивача, і страхувальника відповідача, реквізити полісу обов`язкового страхування цивільної відповідальності ТДВ СТ Домінанта серія АМ, № 0519288 від 24.05.2017, дані водія страхувальника ОСОБА_1 , опис пошкоджень транспортного засобу.

Однак, з боку страховика ТДВ СТ Домінанта не було виконано дій, передбачених статтями 34, 36 Закону про обов`язкове страхування з проведення розслідування страхового випадку з автомобілем позивача та вирішення питання про виплату ТОВ БК Архітек-Буд-Сервіс страхового відшкодування.

Так, в матеріалах справи в наявності листи і запити адвоката Лєбедєва В.В., який надавав позивачеві правову допомогу у вирішенні питання виплати страхового відшкодування, до ТДВ Страхова компанія Домінанта, які (листи) повернуті без вручення в зв`язку з відсутністю адресата (а.с. 21, 103 на звороті, 104 на звороті).

Також адвокат Лєбедєв В.В. звертався із запитом до Моторного (транспортного) страхового бюро України, яке листом від 22.04.2020 повідомило, що 02.07.2018 ТДВ Страхове товариство Домінанта позбавлено членства в МТСБУ та перебуває в процедурі припинення за рішенням учасників, у зв`язку з чим МТСБУ не здійснює відшкодування за зобов`язаннями ТДВ Страхове товариство Домінанта, при цьому, МТСБУ за заявою потерпілого поновить питання щодо здійснення регламентної виплати у разі визнання ТДВ СТ Домінанта банкрутом та внесення запису про його припинення якщо коштів і майна страховика не вистачить для задоволення зазначених вимог.

Таким чином, на думку суду, позивачем виконано передбачені Законом про страхування дії з інформування страховика ТДВ СТ Домінанта про дорожньо-транспортну пригоду, а невиплата страхового відшкодування має місце з вини третьої особи страховика.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 910/4720/20 від 04 березня 2021 року зазначено, що за загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 Цивільного кодексу України.

У цій постанові Верховний Суд виклав правовий висновок, відповідно до якого:

30. Завдання потерпілому шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди).

31. Водночас, така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик).

32. Разом з тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди.

33. Отже, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 Цивільного кодексу України підстав.

34. Згідно з положеннями статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

35. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому третьою особою, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

37. Вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків (відшкодування шкоди), господарський суд перш за все повинен з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності, а саме наявність правила поведінки, встановленого законом або договором; наявність факту порушення такого правила поведінки винною особою; наявність збитків у потерпілої особи; наявність безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони.

38. При цьому, визначаючи розмір заподіяної шкоди суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля (кінець цитати).

Таким чином, не отримавши страхової виплати від третьої особи ТДВ СТ Домінанта з причин, які не пов`язані з відсутністю підстав для відшкодування шкоди та не з вини позивача, останній має правові підстави для звернення з вимогою до заподіювача шкоди відповідача, з вимогою про відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

З огляду на викладене суд відхиляє доводи відповідача про те, що суб`єктом, який має задовольнити вимогу позивача, є виключно страховик ТДВ Страхове товариство Домінанта.

У ході розгляду справи підтверджено склад деліктного правопорушення відповідача, наслідком якого є відшкодування заподіяної позивачеві шкоди.

Так, порушення статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна) та протиправна винна поведінка водія відповідача ОСОБА_1 , у результаті якої сталася ДТП і пошкоджено автомобіль позивача, підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 09.07.2018 у справі № 761/15513/18 з урахуванням постанови від 13.08.2018 (про виправлення описки), а правові підстави для відшкодування юридичною або фізичною особою шкоди, завданої їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, передбачено нормою статті 1172 Цивільного кодексу України.

Слід зазначити, що відповідач визнає факт трудових відносин з третьою особою ОСОБА_1 та виконання ним трудових обов`язків на дату вчинення ДТП 17.04.2018 р.( а.с. 42).

При цьому, в матеріалах справи в наявності лист ГУ ДПС у Чернівецькій області від 13.05.2021 № 5210/6/24-13-24-04, яким підтверджено прийняття відповідачем 02.04.2018 ОСОБА_1 на роботу. Крім того, відповідні відомості про трудові відносини між ОСОБА_4 і ОСОБА_1 указані в повідомленні потерпілої особи про дорожньо-транспортну пригоду і на той час могли бути відомі позивачеві лише від самого ОСОБА_1 .

Отже, судом встановлено такі складові делікту як протиправна поведінка третьої особи ОСОБА_1 , відповідальність за дії якого несе відповідач, наявність збитків у позивача у вигляді пошкодження автомобіля, безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою третьої особи ОСОБА_1 і завданою автомобілю позивача шкодою.

Визначаючи розмір збитків, що підлягає відшкодуванню на користь позивача, суд бере до уваги, що відповідно до статті 1166, частини 2 статті 1192 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Суд відхиляє як доказ поданий позивачем на підтвердження майнової шкоди виконаний Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром висновок експертного дослідження від 17.04.2019 № 13-3/191 за результатами судового автотоварознавчого дослідження, проведеного за заявою директора ТОВ БК Архітек- Буд-Сервіс.

Відповідно до частин 1-4 статті 98 ГПК України висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

Частиною 6 цієї статті ГПК України встановлено, що у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

У постанові Великої Палати від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 міститься положення про те, що висновок експерта не є належним та допустимим доказом, якщо у ньому не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і що він підготовлений для подання до суду.

Дослідивши поданий позивачем висновок експертного дослідження, суд констатує, що в ньому відсутні відомості про те, що експерт ОСОБА_6 , який проводив експертизу, попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Відтак, указаний висновок експертного дослідження не є належним доказом і не може бути покладений в основу судового рішення.

Разом з тим, на підтвердження завданої шкоди позивачем надано акт виконаних робіт № БУ-К-00254 від 17.03.2021 та платіжне доручення № 562 від 16.03.2021, відповідно до яких вартість ремонту автомобіля, виконаного ФОП Бурченком Р.А. і оплаченого позивачем, складає 74652,00 грн.

Дослідивши акт виконаних робіт, суд встановив, що в ньому вказано запчастини і ремонтні роботи, що стосуються саме тих пошкоджень, які зазначено в повідомленні потерпілої особи про дорожньо-транспортну пригоду від 19.04.2018.

При цьому, ремонт заднього бампера автомобіля позивача, який було пошкоджено у попередній ДТП, ФОП Бурченком Р.А. не поводився.

Відповідно до викладеної вище правової позиції Верховного Суду розмір шкоди може бути визначений, виходячи з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Згідно вміщених у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відкритих даних основним видом діяльності ФОП Бурченка Р.А. (ідентифікаційний номер НОМЕР_11 ) є технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (а.с. 234).

Отже, ремонт проводився фаховим спеціалістом, тому акт виконаних робіт № БУ-К-00254 від 17.03.2021 суд визнає належним доказом, який підтверджує розмір матеріального збитку позивача в заявленій до стягнення сумі 74652,00 грн.

Роблячи такий висновок, суд враховує правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладену в постанові від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19.

У вказаній постанові Верховний Суд зазначив, що під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного виплаває, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права.

Судді ВС підкреслили, що відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за особою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

У постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що: правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку, згідно зі статтею 1194 ЦК України, відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із особи_2, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

ВС підкреслив, що відмовляючи у задоволенні позову в частині відшкодування майнової шкоди, суди не звернули уваги, що різниця між виплаченою особі страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлюваного ремонту автомобіля, пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

За таких обставин саме особа_2, як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язана сплатити таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (кінець цитати).

У справі № 926/1258/21 позивач з незалежних від нього причин не отримав страхове відшкодування від ТОВ СТ Домінанта і звернувся з позовом до відповідача як особи, яка зобов`язана відшкодувати шкоду в деліктному правовідношенні, при цьому, обсяг такої шкоди визначається у відповідності до статті 22 ЦК України у розмірі вартості відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого в ДТП, без врахування зносу.

З огляду на викладе суд відхиляє доводи відповідача про те, що дійсний розмір завданих позивачеві збитків є завищеним і не доведений належними доказами.

Відповідачем не подано доказів на підтвердження доводів, що від дня ДТП 17.04.2018 до дати ремонту 17.03.2021 автомобіль позивача зазнавав інших пошкоджень, вартість ремонту яких могла бути включена до ціни позову, а в акті виконаних робіт № БУ-К-00254 від 17.03.2021 відсутні роботи з ремонту заднього бамперу, який було пошкоджено в попередній ДТП.

Вказівка на ринкову вартість автомобіля в сумі 68000,00 грн. в акті приймання-передачі транспортного засобу від 28.02.2012 до Статутного капіталу ТОВ Будівельна компанія Архітек-Буд-Сервіс не впливає на висновки суду про обгрунтованість вартості відновлювального ремонту, оскільки відповідно до частини 2 статті 13 Закону України Про господарські товариства грошова оцінка вкладу учасника господарського товариства здійснюється за згодою учасників товариства, а у випадках, встановлених законом, вона підлягає незалежній експертній перевірці.

Отже, грошова оцінка автомобіля, визначена учасниками ТОВ Будівельна компанія Архітек-Буд-Сервіс при передачі його в статутний фонд, ніяким чином не корелює з вартістю ремонту, проведеного ФОП Бурченком Р.А.

Безпідставними є доводи відповідача про пропуск позивачем строку звернення за відшкодуванням шкоди внаслідок ДТП, оскільки на дату звернення позивача з позовом до суду встановлений статтею 257 ЦК України трирічний строк позовної давності не сплив.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивач не скористався своїм правом на страхове відшкодування і своєю бездіяльністю позбавив відповідача можливості звернення до страховика за страховою виплатою, в тому числі в порядку регресу.

Як встановлено судом і зазначалося вище, позивач звертався до ТДВ СТ Домінанта, яка уникла від виконання своїх зобов`язань, і в зв`язку з неотриманням страхового відшкодування позивач мав право звернутися з позовом до безпосереднього завдавача шкоди, яким у даному випадку є відповідач.

Заперечення проти акту виконаних робіт ФОП Бурченка Р.А. з тих підстав, що враховуючи давність вчинення ДТП майже три роки, до вартості ремонту могли бути включені інші пошкодження автомобіля позивача, не пов`язані з дорожньо-транспортною пригодою за участю водія відповідача, носять характер припущень і не підтверджені жодними доказами, тому відхиляються судом.

Відповідно до пунктів 20.1-20.3 статті 20 Закону про обов`язкове страхування у разі ліквідації страховика, правонаступника якого встановлено, договори страхування зберігають свою силу до закінчення строку дії такого договору. У разі ліквідації страховика за його власним рішенням визначені договором обов`язки цього страховика виконує ліквідаційна комісія. У разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Отже, на думку суду, відповідач не позбавлений можливості в установленому порядку вирішувати питання про отримання від страховика або МТСБУ виплати у зв`язку з відшкодуванням шкоди позивачеві.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. (статті 76, 77 ГПК України).

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За результатами розгляду справи, оцінивши зібрані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів у відповідності до статті 86 ГПК України, суд доходить висновку, що подані позивачем докази на підтвердження підстав відшкодування і розміру шкоди в сумі 74652,00 грн., крім висновку експертного дослідження № 13-3/191 від 17.04.2019, є належними та достовірними і з більшою вірогідністю підтверджують позовні вимоги та не спростовані відповідачем.

Відтак, підсумовуючи, суд зазначає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з покладенням на відповідача витрат зі сплати судового збору на суму 2270,00 грн. у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України.

Стосовно розподілу витрат на правничу допомогу адвоката.

У судовому засіданні 14.07.2021 представник позивача зробив заяву про подання доказів на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду відповідно до положення частини 8 статті 129 ГПК України.

Представник відповідача про відшкодування витрат на правничу допомогу не заявляв.

Отже, питання розподілу витрат на правничу допомогу під час ухвалення даного рішення судом не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 20, 129, 238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія Архітек-Буд-Сервіс до Фізичної особи-підприємця Ватраса Віктора Васильовича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 , Товариство з додатковою відповідальністю Страхове товариство Домінанта, про стягнення шкоди, завданої внаслідок ДТП, у сумі 74652,00 грн. задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Ватраса Віктора Васильовича ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_12 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія Архітек-Буд-Сервіс (03150, м. Київ. вул. Ульянових, будинок 14, квартира 20, ) 74652,00 грн. майнової шкоди та 2270,00 грн. судового збору.

З набранням судовим рішенням законної сили видати наказ.

Строк і порядок набрання рішенням законної сили та його оскарження.

Відповідно до статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (стаття 257 ГПК України).

У судовому засіданні 14.07.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст підписано 16.07.2021.

Суддя Т.І. Ковальчук

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.