ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року Справа № 915/1184/17

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi Мавродієвої М.В., за участю:

секретаря судового засідання: Берко О.В.

представника позивача: не з`явився,

представника відповідача: Волошенюк О.В. - довіреність б/н від 01.01.2020; договір про надання правової допомоги №К-21 від 01.12.2017,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Фермерського господарства "МАТРИЦА"

(57410, Миколаївська обл., Березанський р-н, с.Попільне, вул.8-го Березня, буд.44,

),

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю - підприємства "АВІС"

(21037, м.Вінниця, вул.Пирогова, буд.150, ),

про: визнання недійсним Договору купівлі-продажу №ДА-75 від 07.04.2016, -

в с т а н о в и в:

10.11.2017 Фермерське господарство "МАТРИЦА" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою б/н від 28.09.2017 (вх.№15839/17) до Товариства з обмеженою відповідальністю - підприємства "АВІС", в якому просить суд визнати недійсним Договір купівлі-продажу №ДА-75, який укладено 07.04.2016 між ТОВ - підприємством "АВІС" та невідомою особою від імені ФГ "МАТРИЦА".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про наступне. Голова ФГ "МАТРИЦА" Степанова О.О. Договір купівлі-продажу №ДА-75 від 07.04.2016 або будь-який інший договір з відповідачем не укладала, не підписувала та нікого не уповноважувала це робити від імені та в інтересах ФГ "МАТРИЦА". Із змістом оспорюваного договору позивач ознайомився лише отримавши копію позовної заяви ТОВ - підприємства "АВІС" до ФГ "МАТРИЦА" про стягнення заборгованості за оспорюваним Договором №ДА-75. Підпис на Договорі №ДА-75 та Специфікаціях №1 та №2 від імені голови ФГ "МАТРИЦА" Степанової О.О. виконано невідомою особою. Жодного посівного матеріалу та добрив, на виконання Договору купівлі-продажу №ДА-75 від 07.04.2016, ФГ "МАТРИЦА" від ТОВ - підприємства "АВІС" не отримувало та не уповноважувало інших осіб на це. Позивач посилаючись на ст.ст.11, 15, 16 ЦК України, ч.7 ст.179 ГК України зазначає, що визнання договору недійсним є одним із способів захисту, який застосовується судом у випадках та порядку, визначеному законодавством. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення його сторонами вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6 ст.203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.ч.1, 3 ст.215 ЦК України). Посилаючись на ст.203, ч.ч.1, 2 ст.215 ЦК України та п.п.2.1., 2.9. Постанови пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" вказує, що в силу закону Договір №ДА-75 від 07.04.2016, на який посилається ТОВ - підприємство "АВІС" у своїх вимогах є недійсним та жодний обов`язок з його виконання у позивача відсутній.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.11.2017 - справу №915/1184/17 призначено головуючому судді Мавродієвій М.В.

Ухвалою суду від 13.11.2017 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі. Розгляд справи призначено на 12.12.2017.

12.12.2017 від відповідача на адресу суду факсимільним зв`язком надійшло клопотання №934 від 11.12.2017 (вх.№17607/17), в якому просить відкласти розгляд справи й призначити іншу дату судового засідання, про що повідомити його належним чином.

12.12.2017 від позивача на адресу суду надійшла заява про зупинення провадження у справі б/н від 12.12.2017 (вх.№17618/17), заява мотивована тим, що позивач мав намір клопотати перед Господарським судом Миколаївської області по справі №915/1184/17 про призначення судової-почеркознавчої експертизи належності підпису голови господарства Степанової О.О. на Договорі №ДА-75 та Специфікаціях №1 та №2, проте з урахуванням того, що Одеським апеляційним господарським судом така експертиза вже призначена, а отже її призначення у справі №915/1184/17 не виявляється за можливе, а відтак і подальший її розгляд. Отже, позивач просить суд зупинити провадження у справі №915/1184/17 до остаточного вирішення справи №915/635/17 Одеським апеляційним господарським судом.

Ухвалою суду від 12.12.2017 провадження у даній справі було зупинено до закінчення перегляду Одеським апеляційним господарським судом рішення Господарського суду Миколаївської області від 12.09.2017 у справі №915/635/17.

У зв`язку із закінчення перегляду Південно-Західним апеляційним господарським судом рішення Господарського суду Миколаївської області від 12.09.2017 у справі №915/635/17, 18.03.2019 ухвалою суду провадження у справі поновлено та призначено підготовче засідання на 10.04.2019.

10.04.2019 від відповідача на адресу суду факсимільним зв`язком надійшло клопотання №233 від 10.04.2019 (вх.№5756/19) про зупинення провадження у даній справі, яке мотивована тим, що у судовому засіданні 03.04.2019 Верховним судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду проголошено лише вступну та резолютивну частину постанови, якою задоволено касаційну скаргу ТОВ - підприємство "АВІС", постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.01.2019 у справі №915/635/17 скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції в іншому складі.

Враховуючи скасування Верховним судом постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.01.2019 у справі №915/635/17 та направлення справи №915/635/17 на новий розгляд до суду апеляційної інстанції в іншому складі, суд дійшов висновку, що перегляд Південно-західним апеляційним господарським судом рішення Господарського суду Миколаївської області від 12.09.2017 у справі №915/635/17, станом на 10.04.2019 не було закінчено.

Ухвалою суду від 10.04.2019 провадження за клопотанням ТОВ - підприємства "АВІС" у справі №915/1184/17 зупинено до закінчення перегляду Південно-західним апеляційним господарським судом рішення Господарського суду Миколаївської області від 12.09.2017 у справі №915/635/17. Зобов`язано сторони повідомити суд про результати розгляду вказаної справи та набрання рішенням у ній законної сили.

Ухвалою суду від 18.02.2021 провадження у справі поновлено та призначено підготовче засідання на 03.03.2021.

03.03.2021 у зв`язку з неявкою сторін, суд ухвалив відкласти розгляд справи на 31.03.2021.

29.03.2021 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву №190 від 23.03.2021 (вх.№4593/21), в якому останній проти позовних вимог заперечує та зазначає про наступне. Посилаючись на ст.ст.215, 216 ЦК України та ст.ст.207, 208 ГК України відповідач вказує, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) i настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Пунктом 2.6. Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" №11 від 29.05.2013 передбачено, що не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено (договір, який не укладено). У зв`язку з наведеним господарським судам необхідно, встановлювати, чи є оспорюваний правочин вчиненим та з якого моменту (ст.ст.205-210, 640 ЦК України, ч.ч.2-5, 7 ст.180 ГК України тощо). Сама лише відсутність у договорі тієї чи іншої істотної умови (умов) може свідчити про його неукладення, а не про недійсність. Ухвалою від 18.02.2021 Господарський суд Миколаївської області провадження у справі №915/1184/17 поновив у зв`язку із набранням законної сили постанови Південно-Західного апеляційного господарського суду від 20.08.2020 у справі №915/635/17. Вищезазначена справа розглядалася за позовом ТОВ - підприємства "АВІС" до ФГ "МАТРИЦА" про стягнення коштів і протягом усього часу розгляду представники ФГ "МАТРИЦА" також стверджували, що Договір ними не підписувався, не укладався й не виконувався. В мотивувальній частині постанови Південно-Західного апеляційного господарського суду від 20.08.2020 у справі №915/635/17 зазначено, що "Колегія суддів зазначає, що відсутність волевиявлення однієї із сторін згідно з наведеними нормами права дає правові підставі вважати, що вказаний правочин є неукладеним". ФГ "МАТРИЦА" дану постанову не оскаржувало.

Відповідач посилаючись на Постанову ВП ВС від 16.06.2020 №145/2047/16-ц (14-499цс19), ст.11, ч.1 ст.202, ч.3 ст.203, ч.1 ст.205, ст.207, ч.1 ст.215, ст.ст.229-233, ч.1 ст.627, ч.1 ст.638 ЦК України вказує, що у тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Відповідач зазначає, що неукладений договір є неіснуючим, тому до нього не можуть застосовуватися наслідки у вигляді двосторонньої чи односторонньої реституції як до договору недійсного. Законодавством наслідки визнання договору неукладеним не передбачені й не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено (договір, який не укладено). Також від відповідача до суду надійшло клопотання б/н б/д (вх.№4594/21 від 29.03.2021) про стягнення з позивача витрат на послуги адвоката та заява №192 від 23.03.2021 (вх.№4624/21 від 29.03.2021) про долучення до матеріалів справи Акту (звіту) приймання-передачі наданих послуг від 13.07.2020 до Договору про надання правової допомоги №К-21 від 01.12.2017.

У зв`язку з перебуванням судді Мавродієвої М.В. у відпустці, розгляд справи, призначений на 31.03.2021 - не відбувся.

Після виходу судді Мавродієвої М.В. із відпустки, ухвалою суду від 06.04.2021 справу №915/1184/17 призначено до розгляду на 17.05.2021.

Ухвалою суду від 17.05.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.06.2021.

08.06.2021 суд ухвалив відкласти розгляд справи на 01.07.2021.

Позивач в судові засідання не з`являвся, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України, шляхом надсилання на його юридичну адресу ухвал суду у даній справі.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням позивача є: 57410, Миколаївська обл., Березанський р-н, с.Попільне, вул.8-го Березня, буд.44 .

Проте, вказані ухвали суду були повернуті підприємством зв`язку з приміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Тобто позивач був повідомлений про розгляд даної справи судом належним чином.

Крім того, суд зазначає, що позивач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалами, винесеними у даній справі, у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Отже, суд вчинив всі можливі дії для належного та своєчасного повідомлення сторін про розгляд даної справи.

Позивач явку повноважних представників у підготовчі та судові засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно п.1) ч.3 ст.202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення про причини неявки.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності представника позивача.

У судовому засіданні 01.07.2021 судом підписано вступну та резолютивну частини рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів у їх сукупності, а також приймаючи до уваги, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступні обставини.

В матеріалах справи міститься Договір купівлі-продажу сільськогосподарської продукції №ДА-75 від 07.04.2016 (надалі - Договір), за умовами п.п.1.1.1, 1.1.2, 1.3 якого ТОВ - підприємство "АВІС" зобов`язується передати у власність ФГ "МАТРИЦА" посівний матеріал високоолеїнового соняшника (посівний матеріал), мінеральні добрива (добрива) та здійснити розрахунок за поставлений ФГ "МАТРИЦА" соняшник, вирощений із посівного матеріалу, а ФГ "МАТРИЦА" прийняти посівний матеріал, добрива, використати їх за призначенням, встановленим даним договором, здійснити за них розрахунок та поставити ТОВ - підприємство "АВІС" соняшник, вирощений із посівного матеріалу із застосуванням добрив. Одиниця виміру, ціна одиниці виміру та загальна сума посівного матеріалу, добрива та соняшнику визначаються у специфікаціях, рахунках, видаткових накладних та/або інших товарно-супровідних документах, які є невід`ємною частиною даного Договору. Оплата вартості посівного матеріалу добрива ФГ "МАТРИЦА" зобов`язано здійснити до 01.10.2016 (п.2.2.4 Договору).

Відповідно до змісту наданих позивачем Специфікацій №1 та №2 від 07.04.2016, ТОВ - підприємство "АВІС" передає ФГ "МАТРИЦА" посівний матеріал на загальну суму 888974,0 грн, а саме: Pioner PR64H34 на суму 611600,0 грн, Карбамід на суму 120624,0 грн та Нітроамофоска (азофоска) 16:16:16 на суму 156750,0 грн.

Вказаний договір та специфікації підписано з боку ТОВ - підприємства "АВІС" директором департаменту агропереробки Человенко В.Г. , а з боку ФГ "МАТРИЦА" - головою підприємства Степановою О.О. та скріплений печатками сторін.

Позивач в обґрунтування своїх вимог зазначає, що зазначений Договір купівлі-продажу №ДА-75 є недійсним, оскільки позивач такий договір з відповідачем ніколи не укладав та не мав жодного волевиявлення на його укладення, крім того, жодною уповноваженою особою ФГ "МАТРИЦА" вказаний Договір не підписувався. Підпис на Договорі № ДА-75, Специфікаціях №1 та №2 від імені голови ФГ "МАТРИЦА" Степанової О.О. виконано невідомою особою. Жодного посівного матеріалу та добрив на виконання Договору купівлі-продажу №ДА-75 від 07.04.2016 ФГ "МАТРИЦА" від ТОВ - підприємства "АВІС" не отримувало та не уповноважувало інших осіб не це.

Під час розгляду справи судом встановлено, що за позовом ТОВ - підприємства "АВІС" до ФГ "МАТРИЦА" Господарським судом Миколаївської обставі було відкрито провадження у справі №915/635/17 та прийняті відповідні судові рішення.

Предметом спору у справі №915/635/17 була вимога ТОВ - підприємства "АВІС" про стягнення з ФГ "МАТРИЦА" 2276507,62 грн (888974,0 грн основний борг, 24769,48 грн - 3% річних, 126336,19 грн інфляційні втрати, 222633,15 грн пеня, 418000,0 грн штраф за непоставку соняшника до 01.01.2017, 418000,0 грн штраф за непоставку соняшника до 01.05.2017, 177794,80 грн штраф за безпідставне використання посівного матеріалу) з підстав неналежного виконання відповідачем умов Договору купівлі-продажу сільськогосподарської продукції №ДА-75 від 07.04.2016 в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого позивачем товару.

Під час розгляду Південно-західним апеляційним господарським судом апеляційної скарги ФГ "МАТРИЦА" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 12.09.2017 у справі №915/635/17 за позовом ТОВ - підприємства "АВІС" до ФГ "МАТРИЦА" про стягнення 2276507,62 грн у постанові від 20.08.2020 колегією суддів, на підставі висновків судової технічної експертизи документів та судової почеркознавчої експертизи, встановлено, що голова ФГ "МАТРИЦА" Степанова О.О. не підписувала договір та специфікації до нього. Крім того, відбитки печатки ФГ "МАТРИЦА 36743240" у видаткових накладних, нанесені не печаткою відповідача, експериментальні та вільні зразки відтисків якої надані для порівняльного дослідження, що на думку суду також свідчить про те, що ФГ "МАТРИЦА" не приймало участь у здійсненні господарської операції за цими накладними.

За вказаних обставин, у постанові колегією суддів встановлена відсутність волевиявлення однієї із сторін договору, що дає правові підстави вважати, що вказаний правочин є неукладеним.

Судом у справі №915/635/17 також враховано, що в матеріалах справи відсутні будь-які інші докази, що підтверджуються отримання ФГ "МАТРИЦА" спірного товару. У витребуваних відділом ДВС у податкової інспекції податкових декларацій з ПДВ та Додатках 5 ФГ "МАТРИЦА" спірні операції не відображені. Щодо акту звірки взаєморозрахунків станом на січень 2016 - січень 2017 між ТОВ - підприємством "АВІС" та ФГ "МАТРИЦА", колегією суддів критично поставилася до копії даного документу, оскільки за твердження позивача вказаний акт був наданий разом з листом-проханням від 27.12.2016, підпис Степанової О.О. на йому не підтверджений експертною установою. Щодо видаткових накладних колегією суддів зазначено, що експертизою також не підтверджено підпис Степанової О.О. на них, печатки на спірних видаткових накладних нанесені не печаткою відповідача.

Постанова від 20.08.2020 Південно-західного апеляційного господарського суду у справі №915/635/17 оскаржена на була, тобто набрала законної сили.

Згідно ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до положень ч.4 ст.75 ГПК України, обставини, встановлені у рішенні суду (постанові Південно-Західного апеляційного господарського суду від 20.08.2020 у справі №915/635/17) господарській справі, що набрало законної сили, не підлягає доказуванню при розгляді даної справи, у якій беруть участь ті самі особи.

Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Отже, для укладення двостороннього правочину необхідна наявність волевиявлення обох сторін, здійснена в належній формі.

Належність підпису особі є обов`язковою умовою при констатації волевиявлення сторони.

Отже, відсутність волевиявлення однієї із сторін згідно з наведеними нормами права дає правові підстави вважати, що вказаний правочин є неукладеним, що і було встановлено постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.08.2020 у справі №915/635/17.

Недійсним може бути визнаний лише укладений договір (такий, що відбувся). Неукладений же договір (такий, що не відбувся) взагалі не може виступати предметом спору, в тому числі про визнання його недійсним з будь-яких підстав. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №922/2140/20.

Враховуючи викладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України, сплачений судовий збір підлягає покладенню на позивача.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 129, 210, 220, 232, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне судове рішення складено 12 липня 2021 року.

Суддя М.В. Мавродієва