ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2021 р. м. Київ Справа № 910/13585/20

Господарський суд Київської області у складі судді Сокуренко Л.В.

за участю секретаря судового засідання Абраменко М.К, дослідивши матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю УКРМЕТАЛУРГТРАНС
до Приватного акціонерного товариства Миронівський хлібопродукт
простягнення 2 823 086,44 грн.

Представники сторін:

від позивача: Гальченко В.Я., Барабаш О.В.;

від відповідача: Лавренюк Л.П.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю УКРМЕТАЛУРГТРАНС звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства Миронівський хлібопродукт про стягнення 2 823 086,44 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення умов укладеного договору не оплатив надані позивачем транспортно-експедиторські послуги з організації перевезень вантажів у залізничному рухомому складі, послуги з організації проведення поточного ремонту вагонів та плату за незадіяні вагони.

Ухвалою Господарського суду міста Києва у справі № 910/13585/20 від 15.09.2020 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРМЕТАЛУРГТРАНС" до Приватного акціонерного товариства "МИРОНІВСЬКИЙ ХЛІБОПРОДУКТ" про стягнення 2 823 086,44 грн. разом з доданими до неї матеріалами передано за встановленою підсудністю на розгляд Господарського суду Київської області.

21.09.2020 матеріали позовної заяви з додатками надійшли до Господарського суду Київської області.

Ухвалою суду від 28.09.2020 відкрито провадження по справі № 910/3026/20. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 22.10.2020.

19.10.2020 від відповідача до суду надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

22.10.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву разом із заявою про застосування строків позовної давності для звернення до суду.

22.10.2020 в судове засідання з`явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з`явися, про причини неявки повідомив суд клопотанням, поданим раніше.

В судовому засіданні 22.10.2020 судом оголошено ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання на 19.11.2020, яку занесено до протоколу судового засідання.

З метою повідомлення відповідача про дату та час наступного судового засідання, судом складено та направлено на адресу останнього ухвалу-повідомлення від 23.10.2020.

06.11.2020 від позивача до суду надійшли додаткові матеріали по справі, а 19.11.2020 позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача 2 823 086,44 грн. не збитків, а заборгованості.

19.11.2020 в судове засідання з`явились представники позивача та відповідача.

В судовому засіданні судом розглянута та прийнята, подана раніше, заява про уточнення позовних вимог, з урахуванням того, що фактично, позивачем не змінено, а ні предмет позову, а ні, підстави, а просто виправлено допущено у тексті позовної заяви описку.

В судовому засіданні 19.11.2020 судом оголошено ухвалу про продовження строку проведення підготовчого провадження та про відкладення підготовчого судового засідання на 10.12.2020, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 23.11.2020 судом виправлено описку щодо дати призначення судового засідання з 10.12.2020 на 16.12.2020.

09.12.2020 від відповідача до суду надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання, а 16.12.2020 - пояснення на заяву про уточнення позовних вимог.

16.12.2020 від позивача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 16.12.2020 з`явився представник відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явися, про причини неявки повідомив суд клопотанням, поданим раніше.

16.12.2020 судом розглянута та задоволена заява позивача про відкладення розгляду справи, у зв`язку із її обґрунтованістю.

В судовому засіданні 16.12.2020 судом оголошено ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання на 14.01.2021, яку занесено до протоколу судового засідання.

З метою повідомлення позивача про дату та час наступного судового засідання, судом складено та направлено на адресу останнього ухвалу-повідомлення від 21.12.2020.

14.01.2021 в судове засідання з`явились представники позивача та відповідача.

В судовому засіданні 14.01.2021 судом оголошено ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання на 10.02.2021, яку занесено до протоколу судового засідання.

18.01.2021 від позивача надійшла до суду відповідь на відзив.

09.02.2021 та 10.02.2021 від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив та 10.02.2021 клопотання про долучення доказів направлення позивачу заперечення.

10.02.2021 в судове засідання з`явились представники позивача та відповідача.

В судовому засіданні 10.02.2021 судом оголошено ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання на 17.03.2021, яку занесено до протоколу судового засідання.

12.03.2021 від відповідача до суду надійшло клопотання про долучення додаткових матеріалів до справи.

17.03.2021 від позивача до суду надійшли пояснення на заперечення на відповідь на відзив.

В судове засідання 17.03.2021 з`явились представники позивача та відповідача.

В судовому засіданні 17.03.2021 судом оголошено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 07.04.2021, яку занесено до протоколу судового засідання.

06.04.2021 відповідачем подано до суду письмові пояснення та клопотання про відкладення розгляду справи.

07.04.2021 в судове засідання з`явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з`явися, про причини неявки повідомив суд клопотанням, поданим раніше.

В судовому засіданні 07.04.2021 судом оголошено ухвалу про відкладення судового засідання на 21.04.2021, яку занесено до протоколу судового засідання.

З метою повідомлення відповідача про дату та час наступного судового засідання, судом складено та направлено на адресу останнього ухвалу-повідомлення від 08.04.2021.

Позивачем подано до суду додаткові письмові пояснення.

21.04.2021 в судове засідання з`явились представники позивача та відповідача.

В судовому засіданні 21.04.2021 судом оголошено перерву до 19.05.2021.

19.05.2021 відповідачем подано до суду письмову промову.

19.05.2021 в судове засідання з`явились представники позивача та відповідача.

В судовому засіданні 19.05.2021 представник позивача заявив усну заяву про зменшення позовних вимог на суму 84 870,28 грн., яку судом прийнято.

19.05.2021 в судовому засіданні судом оголошено ухвалу про відкладення судового засідання на 09.06.2021, яку занесено до протоколу судового засідання.

25.05.2021 позивачем подано до суду клопотання про уточнення заяви про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач зменшує позовні вимоги не на 84 870,28 грн., про що заявлено у судовому засіданні 19.05.2021, а на 79 835,15 грн.

09.06.2021 в судовому засіданні судом оголошено перерву до 10.06.2021.

10.06.2021 в судове засідання з`явились представники позивача та відповідача.

В судовому засіданні 10.06.2021, представник позивача надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги, з урахуванням зави про уточнення заяви про зменшення позовних вимог, підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити повністю, з посиланням на наступне.

Як стверджує позивач, 15.09.2019 між позивачем та відповідачем укладено договір про надання транспортно-експедиторських послуг № 13ТЕО/19 від 15.05.2019. На підставі укладеного договору, експедитором-позивачем були надані замовнику-відповідачу наступні послуги: транспортно-експедиторські послуги з організації перевезення вантажів у залізничному рухомому складі на загальну суму 409 197,84 грн., що підтверджуєтсья актом наданих послуг № 01/53/19 від 08.07.19 р. на суму 131 947,20 грн. з ПДВ. та актом наданих послуг № 17/113/19 від 20.11.19 р. на суму 277 250,64 грн. з ПДВ.; послуги з організації проведення поточного ремонту вагонів на загальну суму 84 870,28 грн. з ПДВ, що підтверджується актом наданих послуг № 09/89/19 від 30.09.19 р. на суму 38 734,74 грн. з ПДВ, актом наданих послуг № 12/97/19 від 21.10.19 р. на суму 28 038,41 грн. з ПДВ та актом наданих послуг № 15/110/19 від 20.11.19 р. на суму 18 097,13 грн. з ПДВ.

Крім того, як зазначає позивач, оскільки в порушення умов договору та додаткової угоди, відповідачем в період з 01 липня 2019 р. по 30 червня 2020 р. (включно) задіяно менше ніж 100 вагонів щомісячно (лише 88 вагонів/12 діб), позивачем нарахована відповідачу плата за кожний незадіяний вагон в період з 01 липня 2019 р. по 30 червня 2020 р. (включно) у загальному розмірі 2 329 018,32 грн., що підтверджується актом наданих послуг № 24/06/20 від 28.01.20 на суму 925 20120 грн. з ПДВ, актом наданих послуг № 27/17/20 від 10.02.20 р. на суму 506 814,48 грн. з ПДВ, актом наданих послуг № 30/28/20 від 29.02.20 на суму 372 708,00 грн. з ПДВ, актом наданих послуг № 35/42/20 від 10.04.20 на суму 293 887,44 грн. з ПДВ, а також, актом наданих послуг № 39/57/20 від 14.05.20 на суму 230 407,20 грн. з ПДВ. При цьому, як зазначає позивач, всі вищенаведені акти були належним чином направлені відповідачу поштою для підписання. Проте, відповідач, в порушення умов договору, акти наданих послуг не підписав, та заборгованість у загальному розмірі 2 823 086,44 грн. не сплатив. Враховуючи наявну заборгованість відповідача перед позивачем по договору, останнім і подану зазначену позовну заяву до суду, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача 409 197,84 грн. за транспортно-експедиторські послуги з організації перевезення вантажів у залізничному рухомому складі, 5 035,13 грн. за організацію проведення поточного ремонту вагонів (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог), а також, 2 329 018,32 грн. за незадіяння вагонів, що в цілому становить 2 743 251,29 грн.

В свою чергу, представник відповідача у судовому засіданні 10.06.2021 надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких проти позовних вимог заперечує, з огляду на наступне.

Як стверджує відповідач, вимоги позивача щодо оплати транспортно-експедиторських послуг за актом № 02/53/19 від 08.07.2019 р. на загальну суму 131 947,20 грн. та актом 17/113/19 20.11.2019 р. на загальну суму 277 250,64 грн. є не обґрунтованими.

При цьому, відповідач стверджує, що в нього відсутній обов`язок щодо оплати акту № 02/53/19 від 08.07.2019 на загальну суму 131 947,20 грн., з огляду на неузгодження сторонами відповідною угодою дострокове надання позивачем, та прийняття відповідачем відповідних послуг в частині подання вагонів раніше ніж було замовлено відповідачем, а саме: раніше ніж з 01.07.2019.

В той же час, щодо оплати транспортно-експедиторських послуг за актом № 17/113/19 20.11.2019 р. на загальну суму 277 250,64 грн., то відповідач також стверджує про відсутність у нього обов`язку щодо оплати зазначеного акту, з огляду на те, що безпосередньо позивачем було витребувано у відповідача 12 вагонів за вимогою позивача для власних потреб згідно листа №1514 від 30.10.2019 на станції відвантаження відповідача. При цьому, відповідач зазначає, що згідно офіційно отриманих відомостей з ГІОЦ, вказані вагони були забрані: 02.11.2019 - 7 вагонів та 05.11.2019 - 5 вагонів. І, починаючи із зазначених вище дат, спірні вагони були задіяні та використовувались за їх призначенням саме позивачем. Отже, враховуючи умови додаткової угоди № 1 до договору щодо визначення дати закінчення надання послуг, а саме: дата закінчення надання послуг є дата (включно) прибуття порожнього та очищеного від залишків вантажів вагону на станцію вказану експедитором, у відповідача наявний обов`язок щодо оплати послуг ТЕО виключно за період з 30.10.2019 по 04.11.2019, саме в той час, коли вагони перебували на станції призначення, що вказана експедитором. Тобто, відповідач вважає, що в останнього виникає обов`язок щодо оплати послуг відповідача виключно за період до дати прибуття вагонів на станцію призначення експедитора та задіяння експедитором їх під інші перевезення, а саме: за 01.11.2019- за вагони №№ 95141057, 95146759, 95147674, 95150918, 95206777, 95660171, 95708681 та за період з 01.11.2019 по 04.11.20219 - за вагони №№ 95161055, 95162418, 95692463, 95694634, 65719860, що, за розрахунком відповідача, відповідає сумі 42 411,60 грн., в т.ч. ПДВ., а не зазначеній сумі у спірному акті у розмірі 277 250,64 грн.

Також, відповідач повністю заперечує проти позовних вимог в частині нарахування плати за незадіяння вагонів, з огляду на те, що відповідачем були надані позивачу заявки, в яких визначений період в якому відповідач вказав на необхідність надання вагонів (з 01.07.2019 по 30.06.2020) та їх кількість (100 шт.) та зазначив відповідні станції призначення. При цьому, відповідач стверджує, що саме з вини позивача (за його ініціативою) 12 вагонів були па початку листопада 2019 витребувані. Тобто, саме позивач, за власною волею забрав відповідні вагони від відповідача. Тобто, на думку відповідача, невиконання обсягу задіяння вагонів відбулось саме з вини позивача, що в свою чергу, на переконання відповідача, виключає право позивача вимагати оплату спірних актів: Акт від 28.01.2020 р. №24/06/20; Акт від 10.02.2020 р. №27/17/20; Акт від 29.02.2020р. №30/28/20, Акт від 10.04.2020р. №35/42/20 10.04.2020; Акт від 14.05.2020 р. № 39/57/20 на загальну суму 2 329 018,32 грн.

Одночасно, щодо обов`язку оплати послуг з організації проведення поточного ремонту вагонів на загальну суму 84 870,28 грн. з ПДВ, за актом наданих послуг № 09/89/19 від 30.09.19 р. на суму 38 734,74 грн. з ПДВ, актом наданих послуг № 12/97/19 від 21.10.19 р. на суму 28 038,41 грн. з ПДВ та актом наданих послуг № 15/110/19 від 20.11.19 р. на суму 18 097,13 грн. з ПДВ, відповідач стверджує, що на момент подачі позивачем позовної заяви зазначена сума була сплачена відповідачем, що підтверджується банківською випискою, що додана до матеріалів справи. Враховуючи все вищенаведене у сукупності, відповідач просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Крім того, відповідачем наголошено на наявній у матеріалах справи його зави про застосування позовної давності.

За висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

У судовому засіданні 10.06.2021 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Частина 6 ст. 233 ГПК України встановлює, що у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Враховуючи те, що суддя Сокуренко Л.В., починаючи з 05.07.2021 по 13.07.2021 знаходилась у відпустці, тому повний текст рішення суду складено суддею після виходу на роботу.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Київської області, -

ВСТАНОВИВ:

15.05.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю УКРМЕТАЛУРГТРАНС (далі експедитор, контрагент, позивач) та Приватним акціонерним товариством Миронівський хлібопродукт (далі - замовник, відповідач) укладено договір № 13ТЕО/19 (далі - договір). В подальшому, сторонами укладено ряд додаткових угод, копії яких долучено до матеріалів справи.

Пунктами 1.2 1.3 зазначеного правочину встановлено, що експедитор за плату надає замовнику транспортно-експедиторські послуги із організації перевезення вантажів у залізничному рухомому складі (далі за текстом договору - «послуги ТЕО» або «послуги»), а замовник приймає та сплачує надані експедитором послуги на умовах цього договору. Експедитор не є власником вантажу, не набуває в процесі послуги ТЕО за цим договором права володіння, користування та розпорядження вантажем.

Відповідно до п. п. 1.1-1.3 додаткової угоди № 1, в період з 01 липня 2019р по 30 червня 2020р (включно) замовник зобов`язується щомісячно задіяти 100 вагонів для перевезень вантажів замовника та надавати експедитору заявки на перевезення вантажів, необхідних для завантаження 100 вагонів. В період з 01 липня 2019р. по 30 червня 2020р. (включно) експедитор зобов`язується організувати надання вагонів для організації перевезення вантажів замовника в кількості не менше ніж 100 вагонів щомісячно. У разі задіяння замовником приватних вагонів у місяць у кількості, меншій ніж зазначено в п. 1.1. цієї додаткової угоди, замовник сплачує експедитору плату у розмірі 1570,80 грн. з ПДВ за кожний не задіяний вагон за кожну добу, якщо таке не виконання сталося не з вини експедитора. У разі організації надання експедитором приватних вагонів у місяць на перевезення вантажів у кількості, меншій ніж зазначено в п. 1.2. цієї додаткової угоди, експедитор сплачує замовнику плату у розмірі 1570,80 грн. з ПДВ за кожний такий вагон за кожну добу, якщо таке не виконання сталося не з вини замовника.

Період, за який нараховується вартість послуг експедитора, визначається за весь термін надання послуг по кожному окремому вагону, включаючи час знаходження вагону на коліях залізниць, підприємств-вантажовідправників і вантажоодержувачів, підприємств залізничного транспорту, за виключенням часу знаходження вагонів в планових ремонтах. Датою початку надання послуг за цією додатковою угодою є дата (включно) прибуття придатного до перевезення в технічному та комерційному стані порожнього вагону на вказану замовником станцію першого навантаження. Технічна несправність вагонів підтверджується повідомленням ВУ-23, комерційний стан вагонів підтверджується лабораторією підприємства, де проводиться первинне завантаження, з наступним паданням акту огляду вагону та фотофіксацією. Датою закінчення падання послуг за цією додатковою угодою є дата (включно) прибуття порожнього та очищеного від залишків вантажів вагону на станцію, вказану експедитором. Зазначені дати визначаються відповідно до даних електронної бази ГІОЦ Укрзалізниці.

Згідно з п. п. 1.1-1.3 додаткової угоди № 3, в період з 01 січня 2020р по 30 червня 2020р (включно) замовник зобов`язується щомісячно задіяти 100 вагонів для перевезень вантажів замовника та надавати експедитору заявки на перевезення вантажів, необхідних для завантаження 100 вагонів, якщо інше не погоджено сторонами додатково у наступній Додатковій угоді. В період з 01 січня 2020 р. по 30 червня 2020 р. (включно) експедитор зобов`язується організувати надання вагонів для організації перевезення вантажів замовника в кількості не менше ніж 100 вагонів щомісячно, якщо інше не погоджено сторонами додатково у наступній додатковій угоді. У разі задіяння замовником приватних вагонів у місяць у кількості, меншій ніж зазначено в п. 1.1. цієї додаткової угоди, замовник сплачує експедитору плату, яка діяла у цей період та зазначена у п. 1.5. цієї додаткової угоди, за кожний не задіяний вагон за кожну добу, якщо таке невиконання сталося не з вини експедитора, якщо інше не погоджено сторонами додатково у наступній додатковій угоді.

У разі організації надання експедитором приватних вагонів у місяць на перевезення вантажів у кількості, меншій ніж зазначено в п. 1.2. цієї додаткової угоди, експедитор сплачує замовнику плату, яка діяла у цей період та зазначена у п. 1.5 цієї додаткової угоди, за кожний такий вагон за кожну добу, якщо таке не виконання сталося не з вини замовника, якщо інше не погоджено сторонами додатково у наступній додатковій угоді. Період, за який нараховується вартість послуг експедитора, визначається за весь термін надання послуг по кожному окремому вагону, включаючи час знаходження вагону на коліях залізниць, підприємств-вантажовідправників і вантажоодержувачів, підприємств залізничного транспорту, за виключення часу знаходження вагонів в планових ремонтах.

Датою початку надання послуг за цією додатковою угодою є дата (виключно) прибуття придатного до перевезення в технічному та комерційному стані порожнього вагону на вказану замовником станцію першого навантаження. Технічна несправність вагонів підтверджується повідомленням ВУ-23, комерційний стан вагонів підтверджується лабораторією підприємства, де проводиться первинне завантаження, з наступним наданням акту огляду вагону та фотофіксацією. Датою закінчення надання послуг за цією додатковою угодою є дата (включно) прибуття порожнього та очіщеного від залишків вантажів вагону на станцію, вказану Експедитором. Зазначені дати визначаються відповідно до даних електронної бази ГІОЦ Укрзалізниці.

Умовою п. 1.1 додаткової угоди № 4 узгоджено викласти п. 1.5 договору в наступній редакції: «Вартість послуг Експедитора з організації перевезення вантажів замовника за один вагон на добу, грн. з ПДВ становить за період з 01.01.2020-31.01.2020 - 1 400,04 грн., за період з 01.02.2020 року - 1071,00 грн. Період, за який нараховується вартість послуг експедитора, визначається за весь термін надання послуг по кожному окремому вагону, включаючи час знаходження вагону на коліях залізниць, підприємств-вантажовідправників і вантажоодержувачів, підприємств залізничного транспорту, за виключенням часу знаходження вагонів в планових ремонтах. Датою початку надання послуг за цією додатковою угодою є дата (включно) прибуття придатного до перевезення в технічному та комерційному стані порожнього вагону на вказану Замовником станцію першого навантаження. Технічна несправність вагонів підтверджується повідомленням ВУ-23, комерційний стан вагонів підтверджується лабораторією підприємства, де проводиться первинне завантаження, з наступним наданням акту огляду вагону та фотофіксацією. Датою закінчення надання послуг за цією додатковою угодою є дата (включно) прибуття порожнього та очищеного від залишків вантажів вагону на станцію, вказану Експедитором. Зазначені дати визначаються відповідно до даних електронної бази ГІОЦ Укрзалізниці.».

Вартість послуг Експедитора з організації перевезення вантажів замовника за один вагон на добу, грн. з ПДВ становить за період 01.01.2020-31.01.2020 - 1 400,04 грн. з ПДВ., за період з 01.02.2020-29.02.2020 - 1071,00 грн. з ПДВ. та за період з 3 01.03.2020- 790,02 грн. з ПДВ (п. 1.5 договору, з урахуванням додаткової угоди № 5).

Вартість послуг Експедитора з організації перевезення вантажів замовника за один вагон на добу, грн. з ПДВ становить за період з 01.01.2020-31.01.2020 - 1 400,04 грн. з ПДВ., за період з 01.02.2020-29.02.2020 - 1071,00 грн. з ПДВ., за період з 01.03.2020-31.03.2020 - 790,02 грн. з ПДВ. та за період з 3 01.04.2020 - 640,02 грн. з ПДВ (п. 1.5 договору, з урахуванням додаткової угоди № 7).

Відповідно до п.п. 2.3.1 та 2.3.2 договору, замовник зобов`язується не пізніше, ніж за 10 робочих днів до початку навантаження, надавати експедитору заявку на організацію перевезень із зазначенням: найменування вантажу, пункту і станції навантаження, запланованих обсягів перевезень, термінів початку навантаження, найменування станції призначення і одержувача вантажу, чітких інструкцій щодо заповнення залізничних перевізних документів, якісних та кількісних показників вантажу порядок погодження змін маршруту та іншу необхідну інформацію. 3а 7 робочих днів до запланованої дати початку навантаження надавати експедитору документи, необхідні для надання послуг по цьому договору.

Судом встановлено, що відповідачем, на виконання умов договору та додаткових угод до нього, складено та направлено позивачу заявку № 3 від 25.06.2019 та заявку № 4 від 26.06.2019, відповідно до змісту яких, відповідач просив позивача організувати надання не менше 100 вагонів зерновозів щомісячно в період з 01 липня 2019 року по 30 червня 2020 року для організації перевезень. Згідно заявки № 3 щодо 20 одиниць та згідно заявки № 4 20 одиниць. Копії зазначених заявок містяться у матеріалах справи. При цьому, при дослідженні листа позивача вих. № 1105 від 05.07.2019 (копія міститься у матеріалах справи), адресованого відповідачу, судом встановлено, що зі змісту останнього вбачається, що відповідачем, окрім вищенаведених заявок, копії яких містять у матеріалах справи, також було складено та направлено позивачу, і, відповідно, отримано останнім, заявки від 20.06.2019 та 21.06.2019.

Умовами п.п. 2.1.2 та 2.1.3 договору встановлено, що експедитор зобов`язується на підставі узгоджених заявок замовника та умов перевезень здійснювати попередній розрахунок вартості послуг та надавати замовнику рахунки на передплату послуг експедитора. Для здійснення навантаження вантажів замовника, відповідно до узгоджених експедитором заявок організовувати подачу залізничного рухомого складу (далі - вагони) під перше навантаження.

Як було зазначено судом вище, позивачем складено та направлено відповідачу лист вих. № 1105 від 05.07.2019, в якому Товариство з обмеженою відповідальністю УКРМЕТАЛУРГТРАНС, розглянувши заявки відповідача з організації перевезень від 20.06.2019, 21.06.2019 та дві заявки від 26.06.2019, повідомило Приватне акціонерне товариство Миронівський хлібопродукт, що позивач підтверджує надання вагонів-зерновозів в кількості 100 одиниць для здійснення перевезень вантажів відповідача з наступних станцій: Красне, Львівська жд 28 вагонів; Звенігородка, Одеська жд 5 вагонів; Вендичани, Півн-Західна жд 35 вагонів та Мостиска-2, Львівська жд 32 вагони. Розрахункова вартість організації транспортно-експедиторського обслуговування в липні 2019 року складе 4 869 480,00 грн. з ПДВ.

Відповідно до п. п. 2.1.15 договору, експедитор зобов`язується при наданні ТЕО використовувати технічно справні і комерційно придатні залізничні вагони. Технічна несправність вагонів підтверджується повідомленням ВУ-23, комерційний стан вагонів підтверджується лабораторією підприємства, де проводиться первинне завантаження, з наступним наданням акту огляду вагону та фотофіксацією.

Згідно з п. п. 3.1 та 3.2 договору, розрахунки по цьому договору здійснюються в національній валюті України. Загальна сума цього договору визначається на підставі всіх актів наданих послуг, оформлених сторонами порядком, передбаченим цим договором та не перевищує 100 000 000.00 (сто мільйонів) грн. 00 коп. з урахуванням ПДВ.

Вартість послуг з організації перевезень вантажів визначається в додаткових угодах, в разі необхідності проведення додаткових послуг, такі послуги будуть вказуватися в додаткових угодах до цього договору, підписаних сторонами, які є невід`ємною частиною даного договору.

Відповідно до п. п. 3.5-3.7 договору, замовник здійснює попередню оплату вартості послуг експедитора шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок експедитора в розмірі 100% від розрахункової вартості на 30 діб на задіяні вагони згідно цього договору до початку перевезення на підставі рахунку експедитора. Замовник здійснює розрахунки з експедитором згідно з рахунками, виставленими останнім протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати отримання рахунку. При надходженні грошових коштів від замовника в першу чергу погашається існуюча заборгованість, залишок грошових коштів зараховується в рахунок передплати наступних послуг. Датою оплати вважається дата зарахування коштів на рахунок Експедитора.

Умовам п. 3.4 договору сторони визначили, що факт надання послуг експедитором замовнику підтверджується актами наданих послуг. За підсумками роботи за місяць сторони не пізніше останнього дня звітного місяця оформляють акт наданих послуг, який є первинним документом для відображення операцій в бухгалтерському та податковому обліку. За ініціативою експедитора або замовника можуть оформлюватися декілька актів на місяць за підсумками роботи в періоді, який вказано в Акті наданих послуг.

Експедитор зобов`язується складати та надавати па підпис замовнику акти наданих послуг, а також надавати рахунки та податкові накладні (п.п. 2.1.13 договору).

Судом встановлено, що позивачем, на виконання умов договору та додаткових угод до нього, складено акт наданих послуг № 01/53/19 від 08.07.2019 на суму 131 947,20 грн. із розрахунком зазначених послуг у додатку № 1 до нього, а також, акт наданих послуг № 17/113/19 від 20.11.2019 на суму 277 250,64 грн. із розрахунком зазначених послуг у додатках № 1 та № 2 до нього (копії актів та додатків до них наявні у матеріалах справи).

Одночасно, при дослідженні зазначених актів та додатків до них, судом встановлено, що за актом наданих послуг № 01/53/19 від 08.07.2019 на суму 131 947,20 грн. позивачем розраховані послуги за період з 25.06.2019 по 30.06.2019. А за актом наданих послуг № 17/113/19 від 20.11.2019 на суму 277 250,64 грн., позивачем здійснено нарахування вартості послуг експедитора, пов`язаних з організацією перевезень на суму 224 624,40 грн. за 7 вагонів за період з 01.11.219 по 09.11.2019 та за 5 вагонів за період з 01.11.2019 по 16.11.2019, а також витрат експедитора, пов`язані з організацією перевезень на суму 52 626,24 грн.

Крім того, позивачем складено акти наданих послуг з організації проведення поточного ремонту вагонів, а саме: акт наданих послуг щодо № 09/89/19 від 30.09.19 р. на суму 38 734,74 грн., акт наданих послуг № 12/97/19 від 21.10.19 р. на суму 28 038,41 грн. та акт наданих послуг № 15/110/19 від 20.11.19 р. на суму 18 097,13 грн., що в цілому становить 84 870,28 грн. (копії актів наявні у матеріалах справи).

Крім того, у зв`язку із тим, що відповідачем в період з 01 липня 2019 р. по 30 червня 2020 р. (включно) задіяно менше ніж 100 вагонів щомісячно (88 вагонів/12 діб), позивачем нарахована відповідачу плата за кожний незадіяний вагон в період з 01 липня 2019 р. по 30 червня 2020 р. (включно) у загальному розмірі 2 823 086,44 грн. про що складено акт наданих послуг № 24/06/20 від 28.01.20 на суму 925 20120 грн., акт наданих послуг № 27/17/20 від 10.02.20 р. на суму 506 814,48 грн., акт наданих послуг № 30/28/20 від 29.02.20 на суму 372 708,00 грн., актом наданих послуг № 35/42/20 від 10.04.20 на суму 293 887,44 грн., а також, акт наданих послуг № 39/57/20 від 14.05.20 на суму 230 407,20 грн. (копії актів наявні у матеріалах справи).

Відповідно до п. п. 2.3.5 договору, замовник зобов`язується приймати і затверджувати акти наданих послуг протягом 3 банківських днів з моменту отримання від експедитора такого акту. У разі виникнення розбіжностей по акту наданих послуг замовник зобов`язаний затвердити (підписати) акт наданих послуг протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту одержання акту з розбіжностями і обов`язковим письмовим обґрунтуванням розбіжностей.

У разі не підписання та не передачі замовником експедитору наданого акту, послуги, що були зазначені в такому акті наданих послуг, вважаються наданими належним чином і в повному обсязі та прийняті замовником без зауважень. Такий акт наданих послуг вважається затвердженим (підписаним) замовником без розбіжностей та зауважень, у повному обсязі. При цьому, датою затвердження (підписання) замовником акту наданих послуг є останній день триденного терміну після отримання акту наданих послуг.

Судом встановлено, що позивач, листом вих. № 1536 від 01.11.2019 (копія наявна у матеріалах справи), просив відповідача підписати та повернути акт наданих послуг № 01/53/19 від 08.07.2019 на суму 131 947,20 грн., а також, здійснити оплату за послуги по даному акту.

В свою чергу, відповідач, листом вих. № 04/11-УМТ01 від 04.11.2019 повідомив позивача про те, що за попередніми домовленостями, рухомий склад, що передавався відповідачу в оперування, мав бути переданий не раніше, ніж 01.07.2019 та не пізніше першої декади липня. При цьому, передача усіх узгоджених вагонів у кількості 100 шт. відбулась лише станом на 20.07.2019. Після зазначеного листа, відповідачем складено лист вих. № 19/11-УМТ01 від 19.11.2019, в якому відповідач повідомив позивача, що він не узгоджує акт наданих послуг № 14/107/19 та додатки № 1 та № 2 до нього. Одночасно, в самому листі відповідач наводить перелік вагонів по акту № 17/113/19 від 20.11.2019.

Також, відповідач, листами вих. № 15/01-2 від 15.01.2020, № 17/02-1 від 17.02.2020, 12/03-1 від 12.03.2020, № 22/05-1 від 22.05.2020 повідомив позивача про незгоду із наступними актами: актом наданих послуг № 24/06/20 від 28.01.20 на суму 925 20120 грн., актом наданих послуг № 27/17/20 від 10.02.20 р. на суму 506 814,48 грн., актом наданих послуг № 30/28/20 від 29.02.20 на суму 372 708,00 грн., актом наданих послуг № 35/42/20 від 10.04.20 на суму 293 887,44 грн., а також, актом наданих послуг № 39/57/20 від 14.05.20 на суму 230 407,20 грн., оскільки саме позивачем було відкликано у відповідача 12 вагонів. Доказів направлення зазначених листів матеріали справи не містять.

Договір вступає в дію з моменту підписання і діє до 31.12.2020 року, а в частині проведення розрахунків - до повного їх виконання. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік, якщо будь-яка із сторін не заявить про його розірвання протягом 30 (тридцяти) робочих днів до закінчення терміну його дії (п. 8.1 договору).

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір № 13ТЕО/19 від 15.05.2019 та всі додаткові угоди до нього, як належні підстави, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своїми основними ознаками є договором транспортного експедирування.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст. 316 Господарського кодексу України , за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням.

Згідно ч. 1 ст. 929 ЦК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату (ст. 931 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 527 Цивільного кодексу України визначено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.п. 2.3.1 та 2.3.2 договору, замовник зобов`язується не пізніше, ніж за 10 робочих днів до початку навантаження, надавати експедитору заявку на організацію перевезень із зазначенням: найменування вантажу, пункту і станції навантаження, запланованих обсягів перевезень, термінів початку навантаження, найменування станції призначення і одержувача вантажу, чітких інструкцій щодо заповнення залізничних перевізних документів, якісних та кількісних показників вантажу порядок погодження змін маршруту та іншу необхідну інформацію. 3а 7 робочих днів до запланованої дати початку навантаження надавати експедитору документи, необхідні для надання послуг по цьому договору.

Судом встановлено, що відповідачем, на виконання умов договору та додаткових угод до нього, складено та направлено позивачу заявку № 3 від 25.06.2019 та заявку № 4 від 26.06.2019, відповідно до змісту яких, відповідач просив позивача організувати надання не менше 100 вагонів зерновозів щомісячно в період з 01 липня 2019 року по 30 червня 2020 року для організації перевезень. Згідно заявки № 3 щодо 20 одиниць та згідно заявки № 4 20 одиниць. Копії зазначених заявок містяться у матеріалах справи. При цьому, при дослідженні листа позивача вих. № 1105 від 05.07.2019 (копія міститься у матеріалах справи), адресованого відповідачу, судом встановлено, що зі змісту останнього вбачається, що відповідачем, окрім вищенаведених заявок, копії яких містять у матеріалах справи, також було складено та направлено позивачу, і, відповідно, отримано останнім, заявки від 20.06.2019 та 21.06.2019.

Як встановлено судом та зазначалось раніше, позивачем, на виконання умов договору та всіх додаткових угод до нього, здійснювалось надання послуг з організації перевезення вантажів у залізничному рухомому складі.

При цьому, на підтвердження наданих послуг позивачем долучено до матеріалів справи копії наступних актів наданих послуг: № 01/53/19 від 08.07.2019 на суму 131 947,20 грн., № 17/113/19 від 20.11.2019 на суму 277 250,64 грн.

Крім того, позивачем складено акти наданих послуг з організації проведення поточного ремонту вагонів, а саме: акт наданих послуг № 09/89/19 від 30.09.19 р. на суму 38 734,74 грн., акт наданих послуг № 12/97/19 від 21.10.19 р. на суму 28 038,41 грн. та акт наданих послуг № 15/110/19 від 20.11.19 р. на суму 18 097,13 грн., на загальну суму 84 870,28 грн. (копії актів наявні у матеріалах справи).

Всі вищенаведені акти разом із супровідними листами та рахунками на оплату, були направлені відповідачу кур`єрською службою, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями накладних. Відповідачем також не заперечується факт отримання зазначених актів наданих послуг.

За умовами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Як було встановлено судом та зазначалось раніше, відповідно до п.п. 2.3.5 договору, замовник зобов`язується приймати і затверджувати акти наданих послуг протягом 3 банківських днів з моменту отримання від експедитора такого акту. У разі виникнення розбіжностей по акту наданих послуг замовник зобов`язаний затвердити (підписати) акт наданих послуг протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту одержання акту з розбіжностями і обов`язковим письмовим обґрунтуванням розбіжностей.

У разі не підписання та не передачі замовником експедитору наданого акту послуги, що були зазначені в такому акті наданих послуг, вважаються наданими належним чином і в повному обсязі та прийняті замовником без зауважень. Такий акт наданих послуг вважається затвердженим (підписаним) замовником без розбіжностей та зауважень, у повному обсязі. При цьому, датою затвердження (підписання) замовником акту наданих послуг є останній день триденного терміну після отримання акту наданих послуг.

Судом встановлено, що позивач, листом вих. № 1536 від 01.11.2019 (копія наявна у матеріалах справи), просив відповідача підписати та повернути акт наданих послуг № 01/53/19 від 08.07.2019 на суму 131 947,20 грн., а також, здійснити оплату за послуги по даному акту.

В свою чергу, відповідач, листом вих. № 04/11-УМТ01 від 04.11.2019 повідомив позивача про те, що за попередніми домовленостями, рухомий склад, що передавався відповідачу в оперування, мав бути переданий не раніше, ніж 01.07.2019 та не пізніше першої декади липня. При цьому, передача усіх узгоджених вагонів у кількості 100 шт. відбулась лише станом на 20.07.2019. Після зазначеного листа, відповідачем складено лист вих. № 19/11-УМТ01 від 19.11.2019, в якому відповідач повідомив позивача, що він не узгоджує акт наданих послуг № 14/107/19 та додатки № 1 та № 2 до нього. Одночасно, в самому листі відповідач наводить перелік вагонів по акту № 17/113/19 від 20.11.2019.

Отже, господарським судом встановлено, що відповідачем не погоджено та не підписано акти наданих послуг № 01/53/19 від 08.07.2019 на суму 131 947,20 грн. та № 17/113/19 від 20.11.2019 на суму 277 250,64 грн.

При цьому, судом взято до уваги, що відповідачем надано заперечення позивачу щодо погодження вищенаведених актів із порушенням строку, погодженого сторонами у п.п. 2.3.5 договору.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши зміст актів наданих послуг та додатків до них із детальним розрахунком, господарський суд встановив, що позивачем фактично безпідставно здійснено нарахування та складання акту наданих послуг № 01/53/19 від 08.07.2019 на суму 131 947,20 грн. та частково акту наданих послуг № 17/113/19 від 20.11.2019 на суму 277 250,64 грн. в частині 182 212,80 грн. вартості послуг експедитора, пов`язаних з організацією перевезень та 52 626,24 грн. витрат експедитора, пов`язаних з організацією експедитором перевезень.

Отже, при дослідженні зазначених спірних актів та додатків до них, судом встановлено, що за актом наданих послуг № 01/53/19 від 08.07.2019 на суму 131 947,20 грн. позивачем розраховані послуги з організації перевезенні вантажів у залізничному рухомому складі за період з 25.06.2019 по 30.06.2019. А за актом наданих послуг № 17/113/19 від 20.11.2019 на суму 277 250,64 грн., позивачем здійснено нарахування вартості послуг експедитора, пов`язаних з організацією перевезень на суму 224 624,40 грн. за 7 вагонів за період з 01.11.219 по 09.11.2019 та за 5 вагонів за період з 01.11.2019 по 16.11.2019, а також витрат експедитора, пов`язаних з організацією перевезень на суму 52 626,24 грн.

Одночасно, п.п. 1.1 додаткової угоди, сторони чітко визначили початок строку надання позивачем відповідачу послуг, а саме: з 01 липня 2019 року. Наразі, суд вважає за необхідне зазначити, що останнім взято до уваги зміст п.п. 1.5 додаткової угоди № 1, який визначає вартість послуг експедитора та в якому зазначено період надання послуги з 01.06.2019, проте, умовами п.п.2.3.1 договору сторони погодили, що замовник зобов`язаний надавати експедитору заявку на організацію перевезень із чітким зазначенням, окрім іншого, термінів початку навантаження та іншу необхідну інформацію.

Отже, як вбачається із заявки № 3 від 25.06.2019 та заявки № 4 від 26.06.2019, відповідач просив позивача організувати надання не менше 100 вагонів зерновозів щомісячно саме в період з 01 липня 2019 року по 30 червня 2020 року для організації перевезень.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Умовами п. 9.4 договору визначено, що зміна, доповнення договору здійснюється за письмовою згодою сторін.

Матеріали справи не містять доказів зміни сторонами умов договору або наявних додаткових угод до нього в частині передування дії з надання послуг позивачем, дії щодо здійснення відповідачем заявок на такі послуги, а також, щодо обов`язковості зазначення відповідачем у таких заявках строку надання послуг.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи все вищенаведене у сукупності, беручи до уваги початок строку надання послуг, визначений у пп. 1.1 додаткової угоди, а також, дату, зазначену у заявках відповідача, а саме: 01.07.2019, також, з урахуванням періоду визначеного позивачем, за який він і здійснив нарахування відповідачу плати за послуги (з 25.06.2019 по 30.06.2019), господарський суд встановив, що зазначений період (з 25.06.2019 по 30.06.2019) є непогоджений відповідачем, що фактично свідчить про зміну в односторонньому порядку позивачем умов договору та додаткової угоди № 1 до нього без погодження на такі зміни відповідача, а тому, нарахування плати за спірним актом, позивачем здійснено незаконно, в порушення умов договору та чинного законодавства України, що не призводить до обов`язку відповідача в частині здійснення оплати акта наданих послуг № 01/53/19 від 08.07.2019 на суму 131 947,20 грн.

Крім того, судом досліджено акт наданих послуг № 17/113/19 від 20.11.2019 на суму 277 250,64 грн. та додатки №№ 1 та 2 до нього.

Отже, як встановлено судом, вищенаведений акт наданих послуг містить два види нарахувань, а саме: 224 624,10 грн. вартості послуг експедитора, пов`язаних з організацією перевезень, розрахунок яких наведено у додатку № 1 до акту, а також, 52 626,24 грн. витрат експедитора, пов`язаних з організацією експедитором перевезень, розрахунок яких наведено у додатку № 2 до акту (копії акту та додатків до нього наявні у матеріалах справи).

Щодо першої частини нарахувань в акті № 17/113/19, у сумі 224 624,10 грн., господарський суд встанови наступне.

Як вбачається із додатку № 1 до акту № 17/113/19, позивачем здійснено нарахування вартості послуг експедитора, пов`язаних з організацією перевезень на суму 224 624,40 грн. за 7 вагонів за період з 01.11.2019 по 09.11.2019 та за 5 вагонів за період з 01.11.2019 по 16.11.2019.

При цьому, в матеріалах справи наявний лист позивача вих. № 1514 від 30.10.2019, в якому позивач повідомляє відповідача про вимушену ротацію парку вагонів-зерновозів, які задіяні під перевезення вантажів МХП, а саме, вагонів за номерами: 95719860, 95694634, 95692463, 95161055, 95162418, 95147674, 95708681, 95660171, 95141057, 95146759, 95150918, 95206777 у зв`язку із виробничою необхідністю.

У відповідь на зазначений лист, відповідачем за вих. № 31/10-УМТ від 31.10.2019 було погоджено передачу вищенаведених 12 вагонів.

Умовами п. 1.5 додаткової угоди № 1 до договору визначено, що датою закінчення надання послуг за цією додатковою угодою є дата (включно) прибуття порожнього та очищеного від залишків вантажів вагону на станцію, вказану експедитором. Зазначені дати визначаються відповідно до даних електронної бази ГІОЦ Укрзалізниці.

Відповідно до п. 9.13 договору, дані електронної бази ГІОЦ Укрзалізниці є достатнім доказом фактів на які посилаються сторони.

Матеріалами справи підтверджено, та не заперечується позивачем, що 7 із вищенаведених вагонів були забрані позивачем 02.11.2019, а 5 вагонів 05.11.2019 (дані ГІОЦ). Також, матеріали справи містять докази використання спірних вагонів із 02.11.2019 та 05.11.2019 відповідно безпосередньо позивачем (дані ГІОЦ).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, враховуючи вищенаведене у сукупності, господарський суд встановив, що дійсний період, в якому позивач надав, а відповідач прийняв транспортно-експедиторські послуги з організації перевезення вантажів за актом № 17/113/19 є 1 день за 7 вагонів 01.11.2019 та 4 дні з 01.11.2019 по 04.11.2019 за 5 вагонів.

Відповідно до п.п. 1.5 додаткової угоди № 1 до договору, вартість послуг експедитора за один вагон на добу з ПДВ становить 1 570,80 грн.

З урахуванням встановленого періоду надання позивачем відповідачу послуг за актом № 17/113/19 в частині організації перевезення вантажів, а також розміру плати, погодженого сторонами, господарський суд встановив, що позивачем надано відповідачу послуги на загальну суму 42 411,60 грн.

Щодо другої частини нарахувань в акті № 17/113/19, у сумі 52 626,24 грн., господарський суд встановив наступне.

Як вбачається із додатку № 2 до акту № 17/113/19, позивачем здійснено нарахування відповідачу тарифу за перевезення по території України та додаткових зборів за 12 пустих вагонів з номерами: 95719860, 95694634, 95692463, 95161055, 95162418, 95147674, 95708681, 95660171, 95141057, 95146759, 95150918, 95206777 із датами документів: 02.11.2019 за 7 вагонів та 05.11.2019 за 5 вагонів.

Відповідно до п. 2.3 додаткової угоди № 1 до договору, замовник за власний рахунок проводить оплату тарифу за перевезення по території України вагону у порожньому стані при його направленні після завершення останнього завантаженого рейсу замовника па станцію, вказану експедитором.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд наголошує, що матеріали справи не містять доказів здійснення позивачем оплати Укрзалізниці тарифу за перевезення по території України вищенаведених 12 вагонів, що, в свою чергу, виключає виникнення права у позивача на нарахування позивачем відповідачу та включення останнього до акту наданих послуг такого тарифу у розмірі 52 626,24 грн., а тому, фактично, послуги у зазначеному розмірі є не наданими позивачем відповідачу.

За умовами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно до п. п. 3.5-3.7 договору, замовник здійснює попередню оплату вартості послуг експедитора шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок експедитора в розмірі 100% від розрахункової вартості на 30 діб на задіяні вагони згідно цього договору до початку перевезення на підставі рахунку експедитора. Замовник здійснює розрахунки з експедитором згідно з рахунками, виставленими останнім протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати отримання рахунку. При надходженні грошових коштів від замовника в першу чергу погашається існуюча заборгованість, залишок грошових коштів зараховується в рахунок передплати наступних послуг. Датою оплати вважається дата зарахування коштів на рахунок Експедитора.

Як свідчать матеріали справи, позивачем 21.11.2019 було направлено відповідачу супровідний лист вих. № 1626 від 21.11.2019 разом із додатками до нього, в тому числі і актом наданих послуг № 17/113/19 від 20.11.2019 та рахунком № 978 від 20.11.2019, які отримані адресатом 22.11.2019 (копія накладної експрес служби наявна у матеріалах справи).

Отже, враховуючи вищенаведене у сукупності, строк виконання відповідачем свого зобов`язання в частині оплати отриманих послуг за актом № 17/113/19 від 20.11.2019 в сумі 42 411,60 грн. є таким, що настав 29.05.2019.

В свою чергу, відповідачем послуги не оплачені. Протилежного суду не доведено, доказів оплати в сумі 42 411,60 грн. не подано.

При цьому, господарський суд відхиляє посилання позивача щодо невчасного направлення відповідачем повідомлення позивача про незгоду із підписанням актів наданих послуг, в порядку, визначеному в договорі, як на підставу для належного погодження спірних актів, а також для задоволення позовних вимог, з огляду на те, що відмова суду в цій частині ґрунтується безпосередньо на недоведеності позивачем самого факту надання зазначених послуг в рамках початку строку надання послуг, визначеного сторонами у укладеному правочині, додатковій угоді № 1 до нього, а також, наданих відповідачем заявках (з 01.07.2020).

Також, на момент звернення позивачем із даним позовом до суду, останнім було заявлено до стягнення з відповідача заборгованість з послуг з організації проведення поточного ремонту вагонів на загальну суму 84 870,28 грн., на підставі акта наданих послуг № 09/89/19 від 30.09.19 р. на суму 38 734,74 грн., акта наданих послуг № 12/97/19 від 21.10.19 р. на суму 28 038,41 грн. та акта наданих послуг № 15/110/19 від 20.11.19 р. на суму 18 097,13 грн. Зазначені акти з боку відповідача не підписані.

При цьому, під час розгляду справи, позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог з урахуванням клопотання про уточнення, відповідно до якої, позивач зменшив зазначені вимоги з 84 870,28 грн. до 5 035,13 грн. за послуги з організації проведення поточного ремонту вагонів. При цьому, обґрунтовуючи зменшення позовних вимог в зазначеній частині, позивач посилається на підписаний останнім з відповідачем акт звірки взаєморозрахунків з розбіжностями, який наявний у матеріалах справи.

Також, підчас розгляду справи, відповідачем надано письмові пояснення, відповідно до яких останній підтвердив здійснення оплати за надані позивачем послуги за актом наданих послуг № 09/89/19 від 30.09.19 р. на суму 38 734,74 грн., актом наданих послуг № 12/97/19 від 21.10.19 р. на суму 28 038,41 грн. та актом наданих послуг № 15/110/19 від 20.11.19 р. на суму 18 097,13 грн. На підтвердження чого долучено до матеріалів справи банківську виписку та акт звірки взаєморозрахунків.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши вищенаведені докази, господарський суд встановив, що послуги за актом наданих послуг № 09/89/19 від 30.09.19 р. на суму 38 734,74 грн., актом наданих послуг № 12/97/19 від 21.10.19 р. на суму 28 038,41 грн. та актом наданих послуг № 15/110/19 від 20.11.19 р. на суму 18 097,13 грн. є наданими позивачем та прийнятими відповідачем, з огляду на погодження останнім факту надання в своїй письмовій промові, долученої до матеріалів справи. При цьому, з огляду на всі наявні докази здійснених відповідачем оплат по договору, господарський суд встановив, що спірні послуги оплачені відповідачем у повному обсязі у сумі 84 870,28 грн., а тому, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості у сумі 5 035,13 грн. задоволенню не підлягають.

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 2 329 018,32 грн. плати за незадіяні вагони.

Щодо зазначеної вимоги, господарський суд встановив наступне.

Згідно з п. 1.1 додаткових угод №№ 1-3, в період з 01 липня 2019 року по 30 червня 2020 року (включно) замовник зобов`язується щомісячно задіяти 100 вагонів для перевезень вантажів замовника та надавати експедитору заявки на перевезення вантажів, необхідних для завантаження 100 вагонів, якщо інше не погоджено сторонами додатково у наступній додатковій угоді.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, за період з 01 липня 2019 року по 30 червня 2020 року відповідачем було задіянно менше 100 вагонів щомісячно, а саме: 88 вагонів/12 діб.

При цьому, судом враховано, що позивач листом вих. № 1514 від 30.10.2019 повідомив відповідача про вимушену ротацію парку вагонів-зерновозів, які задіяні під перевезення вантажів МХП, а саме: вагонів за номерами: 95719860, 95694634, 95692463, 95161055, 95162418, 95147674, 95708681, 95660171, 95141057, 95146759, 95150918, 95206777 у зв`язку із виробничою необхідністю.

У відповідь на зазначений лист, відповідачем, у листі за вих. № 31/10-УМТ від 31.10.2019, було погоджено передачу вищенаведених 12 вагонів.

Однак, судом також досліджено численні листи позивача, а саме: вих. № 1514 від 30.10.2019, вих. № 1537 від 01.11.2019, вих. № 1583 від 06.11.2019вих № 1639 від 26.11.2019, вих. № 1646 від 28.11.2019, вих. № 1819 від 27.12.2019, вих. № 26 від 03.01.2020, вих. № 46 від 11.01.2020, вих. № 62 від 16.01.2020, в яких Товариство з обмеженою відповідальністю УКРМЕТАЛУРГТРАНС просить відповідача надати позивачу реквізити відправлення 12 вагонів-зерновозів під навантаження.

Однак, як вбачається зі матеріалів справи, відповідачем так і не надано позивачу реквізити для відправлення 12 вагонів-зерновозів під навантаження, з урахуванням умов, встановлених п.п. 2.3.1 договору (найменування вантажу, пункту і станції навантаження, термінів початку навантаження, найменування станції призначення і одержувача вантажу, чітких інструкцій щодо заповнення залізничних перевізних документів, якісних та кількісних показників вантажу порядок погодження змін маршруту та іншу необхідну інформацію). Протилежного суду не доведено.

Відповідно до п. 1.3 додаткових угод №№ 1-3, у разі задіяння замовником приватних вагонів у місяць у кількості, меншій ніж зазначено в п. 1.1. цієї додаткової угоди, замовник сплачує експедитору плату, яка діяла у цей період та зазначена у п. 1.5. цієї додаткової угоди, за кожний не задіяний вагон за кожну добу, якщо таке невиконання сталося не з вини експедитора, якщо інше не погоджено сторонами додатково у наступній додатковій угоді.

З урахуванням додаткової угоди № 1, вартість зазначена у п. 1.5 додаткової угоди № 1 становила 1 570,80 грн.; у додатковій угоді № 3 1 400,04 грн.; у додатковій угоді № 4 за період з 01.01.2020-31.01.2020 1400,04 грн. та з 1.02.2020 1 071,00 грн.; у додатковій угоді № 7 - з 01.01.2020-31.01.2020 - 1 400,04 грн., за період з 01.02.2020-29.02.2020 - 1071,00 грн., за період з 01.03.2020-31.03.2020 - 790,02 грн. та за період з 3 01.04.2020640,02 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що позивачем складено та направлено на адресу відповідача акт наданих послуг № 24/06/20 від 28.01.20 на суму 925 20120 грн., акт наданих послуг № 27/17/20 від 10.02.20 р. на суму 506 814,48 грн., акт наданих послуг № 30/28/20 від 29.02.20 на суму 372 708,00 грн., актом наданих послуг № 35/42/20 від 10.04.20 на суму 293 887,44 грн., а також, акт наданих послуг № 39/57/20 від 14.05.20 на суму 230 407,20 грн. (копії актів, рахунків на оплату та докази їх направлення наявні у матеріалах справи).

В свою чергу, відповідачем зазначені акти отримані, проте не погоджені та не підписані, заборгованість у загальному розмірі 2 329 018,32 грн. не сплачено.

При цьому, судом встановлено, що позивачем у розгляді справи не заявляється про застосування господарських санкцій у вигляді відшкодування збитків. Натомість, внесення відповідної плати виглядає і розцінюється судом, як господарське зобов`язання, що випливає з договору в разі настання передбачених ним (зокрема, пунктом 1.3 додаткової угоди) умов (обставин).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 904/778/18.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Перевіривши правильність нарахування позивачем плати за незадіянні вагони у погодженій сторонами місячній кількості, судом встановлено правильність її обчислення позивачем у загальному розмірі 2 329 018,32 грн.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 2 329 018,32 грн. плати за незадіяні вагони та 42 411,60 грн. заборгованості за надані послуги з організації перевезення вантажів, нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Одночасно, відповідачем, у відзиві на позовну заяву, заявлено вимогу про застосування наслідків спливу строку позовної давності до позовних вимог за актами наданих послуг № 01/53/19, № 24/06/20, а також, щодо оплати за незадіяні вагони по актах № 24/06/20, № 27/17/20, № 30/28/20. При цьому, обґрунтовуючи зазначену заяву, відповідач стверджує, що за умовами укладеного між сторонами договору, позивач, як експедитор, в даному випадку частково є перевізником, і тому, до заявлених позовних вимог щодо невиконання умов договору внутрішнього перевезення має бути застосований скорочений строк позовної давності у шість місяців, як встановлено ч. 5 ст. 315 ГК України.

Разом із тим, господарський суд не може погодитися з такою правовою позицією відповідача і тому відхиляє її, виходячи із наступного.

Як встановлено судом, причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача заборгованості за надані позивачем послуги, а також, плати за незадіяння вагонів, як господарського зобов`язання за договором.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу приписів ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, відповідно до статей 929, 930 Цивільного кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов`язки експедитора виконуються перевізником.

Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі.

Згідно з приписами статті 931 Цивільного кодексу України, розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність»:

транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів;

транспортно-експедиторська послуга - це робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів;

експедитор (транспортний експедитор) - це суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування;

клієнт - це споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), який за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг та оплачує їх, враховуючи плату експедитору;

перевізник - це юридична або фізична особа, яка взяла на себе зобов`язання і відповідальність за договором перевезення вантажу за доставку до місця призначення довіреного їй вантажу, перевезення вантажів та їх видачу (передачу) вантажоодержувачу або іншій особі, зазначеній у документі, що регулює відносини між експедитором та перевізником;

учасники транспортно-експедиторської діяльності - це клієнти, перевізники, експедитори, транспортні агенти, порти, залізничні станції, митні брокери та інші особи, що виконують роботи (надають послуги) при перевезенні вантажів.

Дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають при транспортному експедируванні вантажів усіма видами транспорту, крім трубопровідного (стаття 2 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність).

Судом встановлено, що за своєю правовою природою укладений сторонами правочин є договором про транспортно-експедиторські послуги.

Наразі, господарський суд зазначає, що за своїми основними ознаками укладений сторонами правочин є договором транспортного експедирування, незважаючи на різні акти виконання робіт (послуги з організації перевезень вантажів, послуги з організації проведення поточного ремонту та плата за незадіяння вагонів), і всі спірні акти підписані саме на виконання Договору № 13ТЕО/19 від 15.05.2019. Правовідносини сторін полягають в організації перевезення та наданні послуг, пов`язаних з перевезенням, на відміну від правовідносин саме щодо перевезення. Відповідно, на правовідносини, які виникли між сторонами за Договором поширюється загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.05.2019 у справі № 916/1482/18.

Крім того, відповідно до частин першої та третьої статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, сторони на власний розгляд визначили умови договору та уклали саме договір про надання транспортно-експедиторських послуг.

Враховуючи, що строк оплати за договором настав по першому Акту наданих послуг № 17/113/19 від 20.11.2019 - 29.05.2019 (дата вручення рахунку відповідачу 22.11.2019 + 5 б.д.), а прострочення почалось з 30.05.2019, тому, звернувшись 03.09.2020 до суду з позовом позивач не пропустив трирічну позовну давність, тому у господарського суду відсутні підстави для застосування наслідків спливу позовної давності.

При цьому, надаючи оцінку доводам всіх учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України, у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994р. Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язокщодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.) від 9 грудня 1994 року, серія A, 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen. ), 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення даєстороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v.), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

Всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Приймаючи до уваги висновки суду про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 35 571,45 грн.

Крім того, згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України Про судовий збір, у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Таким чином, з урахуванням прийняття заяви про зменшення позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення заяви позивача про повернення йому з бюджету надмірно сплаченого судового збору в розмірі 1 197,53 грн.

З приводу розподілу судових витрат за наслідками розгляду спору, суд зазначає наступне.

Наразі, позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрати на послуги адвоката в сумі 50 000,00 грн.

Позивачем на підтвердження понесених витрат на правову допомогу до матеріалів справи надано копії:

- договору про надання правничої допомоги № 14012019/М від 14.01.2019;

- додаткової угоди № 06072020/1 від 06.07.2020;

- свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю від 24.12.2015 серія КС № 5557/10;

- акту приймання-передавання наданих послуг до договору та до додаткової угоди від 16.07.2020;

- рахунку-фактури № 160720 від 16.07.2020.

Та оригінал ордеру серія КС № 782046 від 22.10.2020.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу

Згідно зі ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас, доказів на підтвердження неспівмірності заявленої суми витрат на правничу допомогу відповідачем надано не було, клопотань про зменшення суми відшкодування витрат представник відповідача не заявляв.

З огляду на викладене та враховуючи часткове задоволення позову, суд дійшов висновку про відшкодування позивачу витрат на оплату послуг адвоката у сумі 43 302,46 грн.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства Миронівський хлібопродукт (місцезнаходження: 08800, Київська обл., Миронівський р-н, м. Миронівка, вул. Елеваторна, буд. 1; адреса для листування: 03143, м. Київ, вул. Ак. Заболотного, буд. 158; код ЄДРПОУ 25412361) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю УКРМЕТАЛУРГТРАНС (місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, пл. Героїв Майдану, буд. 1, к. 546; ) 42 411,60 грн. за послуги з організації перевезень, 2 329 018,32 грн. плата за незадіяні вагони, 35 571,45 грн. судового збору та 43 302,46 грн. адвокатських витрат.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю УКРМЕТАЛУРГТРАНС (місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, пл. Героїв Майдану, буд. 1, к. 546; ) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 197,53 грн., сплачений на підставі платіжного доручення № M3W0000259 від 28.07.2020.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст.241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 256 та п.п. 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 16.07.2021.

Суддя Л.В. Сокуренко