19.07.2021Справа № 910/5118/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участі секретаря судового засідання Єременок О.В., розглянувши заяву приватного акціонерного товариства "Житомирський меблевий комбінат" від 8 липня 2021 року № ЖМК-1650/Ю про стягнення витрат на правову допомогу в справі № 910/5118/21 за позовом приватного акціонерного товариства "Житомирський меблевий комбінат" до державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 749 086,92 грн.,
за участі представників:
позивача: Гнидки М.В.;
відповідача: Назаренко О.О.;
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 5 квітня 2021 року позовну заяву Товариства прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/5118/21, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 8 липня 2021 року позовні вимоги Товариства задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 162 806,60 грн. пені, 194 092,73 грн. інфляційних втрат, 40 733,33 грн. трьох процентів річних, а також 5 964,49 грн. витрат по сплаті судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

9 липня 2021 року через загальний відділ канцелярії суду надійшла заява Товариства від 8 липня 2021 року № ЖМК-1650/Ю, в якій останнє просило суд відшкодувати йому судові витрати, пов`язані з розглядом вищенаведеної справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києві від 13 липня 2021 року розгляд вищенаведеної заяви призначено до розгляду в судовому засіданні на 19 липня 2021 року.

19 липня 2021 року через загальний відділ канцелярії суду надійшло клопотання Підприємства від 15 липня 2021 року № 25/1273, в якому останнє просило суд зменшити суму витрат на правову допомогу.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом, зокрема, не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (частина 2 статті 244 ГПК України).

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина 3 статті 244 ГПК України).

У своєму попередньому розрахунку витрат на професійну правничу допомогу від 24 березня 2021 року № ЖМК-1501/Ю, Товариство просило суд стягнути з відповідача суму понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 100 000,00 грн., з яких: правовий аналіз справи - 20 000,00 грн.; збір доказів та розробка концепції захисту - 10 000,00 грн.; складання та подання позову до суду - 10 000,00 грн.; участь у підготовчому засіданні - 10 000,00 грн.; участь у судових засіданнях - 40 000,00 грн.; ознайомлення з матеріалами справи - 10 000,00 грн.

Водночас разом із заявою від 8 липня 2021 року № ЖМК-1650/Ю позивачем подано докази понесення витрат на правничу допомогу Товариству на загальну суму 93 977,58 грн.

Відповідно до частини 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема до них належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 2, 3 статті 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 8 статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно зі статтею 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Статтею 30 цього Закону встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 липня 2020 року між Товариством та адвокатом Гнидкою Мирославом Васильовичем було укладено договір про надання правової допомоги № 28/07/2020, за умовами якого останній зобов`язався надати Товариству правову допомогу за окремими письмовими та/або усними дорученнями в усіх правовідносинах, що склалися між клієнтом та будь-якими юридичними та фізичними особами, установами, організаціями, органами, міністерствами, та будь-якими судами будь-якої інстанції.

За пунктом 4.1 даного договору розмір гонорару адвоката сторони вирішили погодити у попередніх розрахунках витрат на професійну правничу допомогу, що складається адвокатом щодо кожного доручення клієнта.

Сторони дійшли згоди, що у випадку, якщо ухвалене у справі рішення буде на користь клієнта, розмір гонорару адвоката збільшується на 1 % від присудженої клієнту судом грошової суми (пункт 4.3 договору).

Відповідно до пункту 4.4 даного правочину оплата гонорару адвоката здійснюється на підставі акта приймання-передачі наданих правових послуг у строк не пізніше 2 місяців з моменту підписання відповідного акта приймання-передачі наданих правових послуг адвокатом та клієнтом.

8 липня 2021 року між Товариством та адвокатом Гнидкою М.В. було підписано акт приймання-передачі наданих послуг № 08-07/2021, в якому сторони визначили, що загальна вартість наданих адвокатом послуг за вказаним правочином у цій справі становить 93 977,58 грн. Згідно з поданою позивачем копією звіту від 8 липня 2021 року про надану професійну правничу допомогу та розмір гонорару, вартість вищевказаних послуг складає 93 977,58 грн., з яких: правовий аналіз справи, збір доказів, розробка концепції захисту, складання та подання до Господарського суду міста Києва позовної заяви (з додатками) - 40 000,00 грн. (послуги надавалися в період з 26 березня 2021 року по 29 березня 2021 року включно); участь у підготовчих засіданнях та судових засіданнях у справі № 910/5118/21 - 50 000,00 грн. (послуги надавалися 29 квітня 2021 року, 10 червня 2021 року, 24 червня 2021 року та 8 липня 2021 року); гонорар за надану професійну правничу допомогу - 3 977,58 грн.

На підтвердження того, що Гнидка М.В. є адвокатом, до матеріалів справи було подано належним чином засвідчену копію відповідного свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 14 липня 2016 року серії КВ № 005768, а також ордер від 23 березня 2021 року серії АА № 1091659, що підтверджує повноваження даного адвоката на представництво інтересів Товариства в суді.

За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У своєму клопотанні про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу від 15 липня 2021 року відповідач зазначив, що заявлений Товариством розмір витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованим та неспівмірними з наданими адвокатом послугами.

Відповідно до частин 4, 5, 6 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Зі змісту наведених приписів вбачається, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Разом із тим, за частиною 6 статті 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За висновками суду, заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям, що наведені у статті 126 ГПК України.

Суд звертає увагу на те, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 липня 2019 року в справі № 904/66/18.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 202, частини 1 статті 203, частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст двостороннього договору як правочину становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ці умови не можуть суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

В аспекті цивільно-правових зобов`язань виконавця предметом договору про надання юридичних послуг є вчинення певної дії або здійснення певної діяльності в інтересах другої сторони (клієнта).

Таким чином, гонорар за прийняття судового рішення на користь Товариства, який відповідно до розрахунку розміру винагороди за договором про надання правової допомоги від 28 липня 2020 року № 28/07/2020 становить 3 977,58 грн., є так званим "гонораром успіху", який передбачений як форма матеріального заохочення адвоката з метою посилення його зацікавленості у результаті розгляду справи.

Отже, додаткова винагорода адвокату за досягнення позитивного рішення у справі за своїм змістом і правовою природою не є платою за надані послуги в розумінні статей 123, 126 ГПК України та статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Судове рішення є результатом вирішення спору. Воно приймається та підписується виключно суддями. Отже, погодження між стороною спору та її адвокатом розміру гонорару останнього за позитивний результат вирішення спору у вигляді прийняття судом відповідного судового рішення не є витратами на професійну правничу допомогу в розумінні статті 126 ГПК України, а відповідний гонорар не підлягає стягненню з відповідача в порядку статей 129, 130, 344 ГПК України.

У той же час суд погоджується з доводами відповідача, викладеними у його клопотанні про зменшення витрат на правову допомогу, у зв`язку з їх неспівмірністю.

У своєму звіті позивач вказував на те, що вартість послуг з правового аналізу справи, збору доказів, розробки концепції захисту, складання та подання до Господарського суду міста Києва позовної заяви (з додатками) складають 40 000,00 грн. Проте вказані вище послуги з правового аналізу справи та послуги з розробки концепції захисту мають аналогічний за змістом характер. Крім того, Товариством не було надано жодних документів на підтвердження надання послуг зі збору доказів.

Товариство також зазначало, що вартість послуг адвоката з участі в підготовчих та судових засіданнях, які надавалися 29 квітня 2021 року, 10 червня 2021 року, 24 червня 2021 року та 8 липня 2021 року, складає 50 000,00 грн.

У той же час суд звертає увагу на те, що представник позивача був присутній: у підготовчому засіданні 29 квітня 2021 року, тривалістю 3 хв. (початок - 11:02:41, закінчення - 11:05:15); у підготовчому засіданні 10 червня 2021 року, тривалістю 5 хв. (початок - 11:37:15, закінчення - 11:42:01); у судовому засіданні 24 червня 2021 року, тривалістю 19 хв. (початок - 11:40:43, закінчення - 11:59:51) та у судовому засіданні 8 липня 2021 року, тривалістю 7 хв. (початок - 12:00:12, закінчення - 12:07:48), що підтверджується відповідними протоколами засідань від 29 квітня 2021 року, від 10 червня 2021 року, від 24 червня 2021 року та від 8 липня 2021 року.

У зв`язку з наведеними обставинами суд дійшов висновку про зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 50 000,00 грн.

Крім того, відповідно до пункту 3 частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням встановлених обставин та складності справи, кількості судових засідань, виходячи з характеру спірних правовідносин, обсягу матеріалів справи, умов договору, тривалості підготовчих та судових засідань, часткове задоволення позовних вимог, беручи до уваги клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за необхідне задовольнити заявлену суму витрат позивача на професійну правничу допомогу в справі № 910/5118/21 у розмірі 26 541,16 грн. Водночас суд відмовляє у стягненні з відповідача витрат зі сплати гонорару за прийняття рішення на користь позивача у сумі 3 977,58 грн.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Стягнути з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, місто Київ, вулиця Назарівська, будинок 3; ідентифікаційний код 24584661) на користь приватного акціонерного товариства "Житомирський меблевий комбінат" (01015, місто Київ, вулиця Лейпцизька, будинок 15; ідентифікаційний код 32744172) 26 541 (двадцять шість тисяч п`ятсот сорок одну) грн. 16 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 19 липня 2021 року.

Суддя Є.В. Павленко