ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2021 р. м. Київ Справа № 911/73/21

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Янюк О.С. за участю секретаря судового засідання Мірошніченко В.В. розглянув у судовому засіданні

позовну заяву Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква

про стягнення грошових коштів

У судовому засіданні брали участь:

від позивача: Верхацький І.В. (посвідчення адвоката №6888/10 від 05.09.2018, довіреність №14-335 від 22.12.2020);

від відповідача: не з`явився

1. Стислий виклад позицій учасників справи (заяви по суті справи)

1.1. 29.12.2020 засобами поштового зв`язку до Господарського суду Київської області (далі суд) звернулось Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі позивач, АТ «НАК «Нафтогаз України») із позовною заявою №39/5-4411-20 від 23.12.2020 (вх. №65/21 від 31.12.2020) до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква (далі відповідач, КЕВ м. Біла Церква) про стягнення з останнього заборгованості у розмірі 167 927,20грн, з яких: основний борг у розмірі 139 318,08грн; пеня у розмірі 13 314,99грн; 3% річних у розмірі 7 203,53грн; інфляційній втрати у розмірі 6 547,95грн, збитки у розмірі 1 542,65грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2 518,91рн.

Позовну заяву обґрунтовує ст.ст. 20, 173-175, 193, 216-218, 230, 264-265 Господарського кодексу України (далі ГК України), ст.ст. 11-16, 509, 525-526, 530, 549, 610-612, 625, 629, 655, 692, 712 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та вказує на неналежне виконання відповідачем умов відповідного договору в частині оплати поставленого позивачем природного газу.

1.2. Відповідач скористався правом, передбаченим ст. 178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), та подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив з наступник підстав:

позивачем безпідставно збільшено у договорі строк позовної давності та розмір пені в разі прострочення відповідачем оплати;

КЕВ м. Біла Церква є структурним формуванням Збройних Сил України, підпорядкованим Міністерству оборони України та фінансується за рахунок призначень з державного бюджету;

відповідач є неприбутковою організацією, а тому всі розрахунки за надані послуги здійснюються через Державну казначейську службу України;

АТ «НАК «Нафтогаз України» звернувся до суду із вимогою про стягнення боргу, який виник у першому півріччі 2019 року, що призвело до збільшення штрафних санкцій. Крім того, у своєму відзиві КЕВ м. Біла Церква посилався на положення ст. 616 ЦК України (правові наслідки порушення зобов`язання з вини кредитора) та ст. 233 ГК України (зменшення розміру штрафних санкцій).

1.3. Позивач скористався правом, передбаченим ст. 166 ГПК України та подав відповідь на відзив, в якій в спростування обставин викладених у відзиві зазначив про те, що:

сторонами договору були визначені конкретні умови договору та порядок виконання зобов`язань, визначена відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань;

в момент підписання відповідного договору відповідач погодився з тим, що за неналежне виконання умов договору на нього буде покладено відповідальність відповідного до положень останнього;

відсутність коштів на рахунках або фінансування не є підставою для уникнення відповідальності за неналежне виконання умов договору.

1.4. Інших заяв по суті справи учасниками справи до суду подано не було.

1.5. 05.07.2021 у судове засідання представник КЕВ м. Біла Церква не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був проінформований належним чином та своєчасно (т. 1 а.с. 149). Водночас, явка відповідача обов`язковою судом не визнавалась, а тому, ураховуючи положення ст. 42 ГПК України, суд визнав за можливе здійснити розгляд справи без участі представника КЕВ м. Біла Церква.

1.6. 05.07.2021 під час судового засідання представник АТ «НАК «Нафтогаз України» у вступному слові учасників справи підтримав свою позовну заяву та просив суд її задовольнити з підстав викладених у заявах по суті справи.

2. Процесуальні дії у справі

2.1. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2021, відповідну позовну заяву передано до розгляду судді Янюк О.С., яка ухвалою від 16.01.2021, зокрема, відкрила провадження у справі, постановила здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження та призначила судове засідання на 15.02.2021.

2.2. Ухвалою суду від 04.02.2021, зокрема, прийнято до спільного розгляду із первісним позовом зустрічну позовну заяву КЕВ м. Біла Церква №302 від 29.01.2021 (вх. №2569/21 від 03.02.2021) до АТ «НАК «Нафтогаз України» про визнання недійсними п.п. 7.2, 9.3 договору №9495/19-ТЕ(Т)-17 від 02.01.2019.

2.3. Ухвалою суду від 15.02.2021 постановлено, зокрема, здійснювати подальший розгляд справи №911/73/21 за правилами загального позовного провадження, на стадії - підготовче провадження та призначено підготовче засідання на 15.03.2021.

Водночас, у період з 15.03.2021 по 01.04.2021 суддя Янюк О.С. перебувала на лікарняному, у зв`язку із чим підготовче засідання призначене на 15.03.2021 не відбулось, а тому, після закриття лікарняного листа та відновлення працездатності судді, ухвалою від 05.04.2021 призначено підготовче засідання на 17.05.2021.

2.4. За результатами підготовчого засідання 17.05.2021 судом закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті на 14.06.2021, про що постановлено ухвалу від 17.05.2021.

Ухвалою суду від 14.06.2021, яка занесена до протоколу судового засідання від 14.06.2021, на підставі ст. 216 ГПК України у судовому засіданні оголошено перерву до 05.07.2021.

2.5. Ухвалою суду від 05.07.2021 на підставі ч. 4 ст. 202 ГПК України та у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України зустрічну позовну заяву КЕВ м. Біла Церква до АТ «НАК «Нафтогаз України» про визнання недійсним частини договору залишено без розгляду.

2.6. На підставі ст. 233 ГПК України у судовому засіданні 05.07.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

3. Фактичні обставини, встановлені судом, із посиланням на докази

02.01.20219 між АТ «НАК «Нафтогаз України» (постачальник) та КЕВ м. Біла Церква (споживач) укладено договір постачання природного газу №9495/19-ТЕ(Т)-17 із відповідними змінами та доповненнями (далі Договір) відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ за кодом ДК 021:00-6 газове паливо (природний газ), а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору (т. 1 а.с. 13-23).

Природний газ, що поставляється за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (п. 1.2 Договору).

У п. 2.1 Договору сторони домовились, що постачальник передає споживачу в період з 01.01.2019 по 30.04.2019 (включно) замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 270,000тис.куб.метрів, в тому числі по місяцях (тис.куб.м.): січень 90,000; лютий 85,000; березень 88,000; квітень 7,000.

Споживач підтверджує, що замовлені ним обсяги природного газу, які визначені в п. 2.1 цього договору повністю покривають потреби споживача у відповідних розрахункових періодах для потреб, визначених п. 1.2 цього договору. Споживач самостійно визначає обсяги, зазначені у п. 2.1 цього договору, і несе відповідальність за правильність їх визначення (п. 2.2 Договору).

Відповідно до п. 2.4 Договору перегляд та коригування замовлених споживачем обсягів природного газу за цим договором може відбуватися за ініціативою споживача шляхом підписання додаткової угоди, в тому числі протягом відповідного розрахункового періоду. Для цього споживач зобов`язаний надати постачальнику не пізніше ніж за три робочих дні до кінця місяця постачання газу два екземпляри належним чином оформленої додаткової угоди. Споживач зобов`язується самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів або своєчасно надавати додаткові угоди на коригування замовлених обсягів за цим договором.

Допускається відхилення обсягу використання природного газу від замовленого обсягу протягом відповідного розрахункового періоду в розмірі +/- 5 відсотків від зазначеного у п. 2.1 обсягу без підписання додаткової угоди (п. 2.5 Договору).

У п. 3.8 Договору сторони домовились, що приймання-передача газу переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання передачі газу.

Споживач в акті приймання-передачі природного газу, зазначає то обсяг, який був фактично використаний споживачем у відповідному розрахунковому періоді для потреб, зазначених в п. 1.2 цього договору (пп. 3.8.1 п. 3.8 Договору).

Оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу (п. 5.1 Договору).

Згідно пп. 6 п. 6.2 Договору споживач зобов`язаний, зокрема, своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором.

Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.01.2019 по 30.04.2019 (включно), відповідно до ст. 631 ЦКУ, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п.11.1 Договру).

Так, на виконання умов Договору постачальником поставлено споживачу природний газ на загальну суму 2 020 305,24грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, підписаними між сторонами без зауважень та скріпленими їх печатками: від 31.01.2019 на суму 735 772,72грн (обсяг поставленого природного газу 98,331); від 28.02.2019 на суму 598 324,62грн (обсяг поставленого природного газу 79,962); від 31.03.2019 на суму 686 207,90грн (обсяг поставленого природного газу 91,707), а покупцем прийнято вказаний природний газ та оплачено його вартість на загальну суму 1 880 987,16грн, що підтверджується відповідними банківськими виписками (т. 1 а.с. 24-26, 42-50). Залишок неоплаченого природного газу становить 139 318,08грн.

22.06.2021 АТ «НАК «Нафтогаз України» на підставі п.п. 3.12, 3.13 та п. 5.7 Договору направив КЕВ м. Біла Церква акт-претензію №26-2383-19 від 19.06.2021 в якому вимагав сплатити збитки у розмірі 18 332,39грн, у зв`язку із використанням у квітні 2019 року газу в обсязі, меншому від замовленого (т. 1 а.с. 31-36).

У відповідь на вказану претензію відповідач листом №4/474 від 05.07.2019 не визнав вказану претензію, у зв`язку із тим, що КЕВ м. Біла Церква не здійснював споживання природного газу у квітні 2019 року. При цьому, замовлений споживачем природний газ за Договором використаний повністю (т. 1 а.с. 37).

22.11.2019 позивач направив відповідачу лист №26-3643-19 від 19.11.2019, в якому здійснено перерахунок суми збитків, виставленої в акті №26-2383-19 від 19.06.2021, а відтак, сума збитків, яка підлягає відшкодуванню становить 1 542,65грн (т. 1 а.с. 38-41). Зазначений лист КЕВ м. Біла Церква залишив без реагування.

Доказів, які б вказували на протилежне учасниками справи суду надано не було.

4. Щодо порушеного права

Ураховуючи те, що відповідач у добровільному порядку не сплатив наявну у нього заборгованість перед позивачем, останній звернувся із даним позовом до суду та нарахував КЕВ м. Біла Церква штрафні та фінансові санкції.

5. Висновки суду із посиланням на норми права, які застосовано

5.1. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України (ч. 1 ст. 175 ГК України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України, зокрема, з договорів та інших правочинів (угод).

Судом встановлено, що укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки, який недійсним у судовому порядку не визнавався, у зв`язку з чим, у силу ст. 629 ЦК України, він є обов`язковим для виконання сторонами. Доказів протилежного учасниками справи не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Із наведеною нормою узгоджується ч. 1 ст. 265 ГК України.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 526, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Аналогічне положення стосовно господарських зобов`язань міститься у ст. 193 ГК України.

На виконання умов Договору, постачальником поставлено споживачу природний газ у період з січня 2019 року по березень 2019 року на загальну суму 2 020 305,24грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, підписаними між сторонами без зауважень та скріпленими їх печатками.

Згідно ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Так, у п. 5.1 Договору сторони домовились, що КЕВ м. Біла Церква здійснює остаточну оплату постановленого останньому АТ «НАК «Нафтогаз України» природного газу до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Проаналізувавши зазначене, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний оплачувати поставлений позивачем товар таким чином: за поставлений газ у січні 2019 року до 25.02.2019; за поставлений газ у лютому 2019 року до 25.03.2019; за поставлений газ у березні 2019 року до 25.04.2019.

У свою чергу, із матеріалів справи вбачається, що відповідач здійснював оплату таким чином: 15.02.2019 на суму 596 454,64грн; 20.03.2019 на суму 598 324,62грн; 18.04.2019 на суму 686 207,90грн, що у свою чергу, спричинило прострочення платежів та як наслідок порушення КЕВ м. Біла Церква, строку, погодженого у п. 5.1 Договору.

Таким чином, суд дійшов висновку, що залишок неоплаченого природного газу, який відповідач зобов`язаний сплатити позивачу, становить 139 318,08грн (2 020 305,24 - 596 454,64 - 598 324,62 - 686 207,90 = 139 318,08).

Посилання КЕВ м. Біла Церква на те, що останній є неприбутковою організацією та фінансується за рахунок державного бюджету, у зв`язку із чим не мав можливості сплатити відповідну заборгованість судом до уваги не приймається з огляду на те, що відсутність бюджетних коштів передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік не виправдовує бездіяльність боржника (п. 48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005).

Ураховуючи зазначене та те, що відповідач виконав свій обов`язок з оплати товару лише частково, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 139 318,08грн є правомірною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

5.2. Крім того, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, щодо сплати заборгованості за поставлений природний газ, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 13 314,99грн за період з 26.02.2019 по 25.10.2019. З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України).

Частиною 6 ст. 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Так, у п. 7.2 Договору сторони домовились про те, що у разі прострочення споживачем оплати згідно п.п. 5.1, 5.6 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

При цьому, відповідно до п. 9.3 Договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), зокрема, щодо стягнення пені становить 5 років.

5.2.1. Щодо посилання відповідача на неправомірність п. 9.3 Договору, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Як зазначено вище, у п. 9.3 Договору учасниками справи погоджено строк у межах якого вони можуть звернутись до суду за захистом своїх прав.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У свою чергу, презумпція договору означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору, всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.01.2021 у справі № 906/129/20).

Ураховуючи те, що у судовому порядку відповідний Договір недійсним не визнався, суд, з урахуванням ч. 1 ст. 628 ЦК України, дійшов висновку про погодження сторонами у встановленому порядку збільшеного строку позовної давності.

За таких обставин, відповідне посилання відповідача є необґрунтованим, у зв`язку із чим не береться судом до уваги.

5.2.2. Щодо посилання КЕВ м. Біла Церква на те, що розмір пені, визначений Договором, суперечить ч.ч. 1, 2 ст. 231 ГК України суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 231 ГК України законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Частиною 2 ст. 231 ГК України, зокрема, встановлено, що у разі якщо виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

При цьому, у відповідності до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Проаналізувавши зазначені положення у своїй сукупності, суд дійшов висновку, що законодавством України щодо правовідносин, які склалися між сторонами, не встановлено заборони щодо визначення іншого розміру штрафних санкцій, аніж той, який встановлений, зокрема, у ч. 2 ст. 231 ГК України.

З огляду на викладене, відповідне посилання відповідача є необґрунтованим, у зв`язку із чим не береться судом до уваги.

5.2.3. Отже, як встановлено судом, відповідач несвоєчасно оплачував поставлений позивачем природний газ, у зв`язку із чим суд дійшов висновку, про наявність підстав у АТ «НАК «Нафтогаз України» вимагати сплати відповідачем пені у відповідному розмірі.

Ураховуючи зазначене та перевіривши наданий позивачем розрахунок пені у розмірі 13 314,99грн (т. 1 а.с. 11), суд вважає його правильним та обґрунтованим.

5.2.4. Водночас, у своєму відзиві КЕВ м. Біла Церква посилався на положення ст. 616 ЦК України (правові наслідки порушення зобов`язання з вини кредитора) та ст. 233 ГК України (зменшення розміру штрафних санкцій). Проте, жодних клопотань щодо застосування зазначених положень відповідачем суду заявлено не було.

Разом із цим, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 616 ЦК України якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов`язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Тобто, положеннями ст. 616 ЦК України передбачено право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника.

Крім того, ч. 1 ст. 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

У свою чергу, суд зазначає, що зменшення суми пені є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.07.2020 у справі №914/1470/19, від 14.04.2021 у справі №922/1716/20).

Однак, відповідачем не було надано суду будь-яких доказів у розумінні ст.ст. 76-79 ГПК України, які б у своїй сукупності свідчити про те, що позивачем вчинялись дії, які перешкоджали відповідачу виконати свої договірні зобов`язання в частині здійснення вчасної оплати поставленого позивачем природного газу. У зв`язку і зазначеним, посилання позивача на ст. 616 ЦК України не знайшло свого відображення у встановлених судом обставинах справи.

Разом із цим, проаналізувавши матеріали справи, судом не встановлено підстав з якими закон пов`язує право суду зменшити розмір штрафних санкцій у порядку ст. 233 ГК України.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача пені у розмірі 13 314,99грн.

5.3. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, щодо сплати заборгованості за поставлений природний газ, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 7 203,53грн за період з прострочення з 26.02.2019 по 30.11.2020. З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів встановлений договором або законом.

Так, ураховуючи встановлені у п. 5.1 цього рішення обставини та перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних у розмірі 7 203,53грн, суд вважає його правильним та обґрунтованим, у зв`язку із чим вказана сума підлягає стягненню з відповідача.

5.4. Разом з тим, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, щодо сплати заборгованості за поставлений газ, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 6 547,95грн за період прострочення з травня 2019 по листопад 2020 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ураховуючи зазначене, судом береться до уваги правова позиція об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладена у постанові від 26.06.2020 у справі №905/21/19, відповідної до якої при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007. Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування ст. 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків.

Суд зазначає, що ст. 625 ЦК України передбачено розрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - «дефляція», то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця.

Так, ураховуючи встановлені у п. 5.1 цього рішення обставини та перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат у розмірі 6 547,95грн, суд вважає його правильним та обґрунтованим, у зв`язку із чим вказана сума підлягає стягненню з відповідача.

5.5. Крім того, позивач просить стягнути із відповідача збитки у розмірі 1 542,65грн, розрахованих на підставі п. 3.13 Договору, у зв`язку із неналежним виконанням п. 2.1 останнього відповідачем у квітні 2019 року.

Як зазначалось вище, сторони Договору домовились, що у квітні 2019 року АТ «НАК «Нафтогаз України» передає КЕВ м. Біла Церква замовлений споживачем обсяг (об`єм) у кількості 7,000 куб.м. Проте, доказів постачання (споживання) природного газу саме у квітні 2019 року, у відповідності до п. 3.9 Договору, учасниками справи суду надано не було.

Відповідно до пп. 3.13.1 п. 3.13. Договору якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в пункті 2.1 договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки в порядку, визначеному пунктом 5.7 договору. Розмір збитків визначається таким чином: якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий період).

Згідно п. 5.7 Договору відшкодування постачальнику вартості збитків, розрахованих відповідно до умов п. 3.3 цього договору, здійснюється наступним чином:

- постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо споживач порушив п. 3.9 цього договору та не надав акт приймання-передачі, використання газу за відповідний період приймається 0куб.м.) та замовлених обсягів, визначених п. 2.1 цього договору, розраховує збитки відповідно до пп. 3.13.1 або 3.12.2 п. 3.13 цього договору;

- постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків;

- споживач протягом 20 робочих днів з моменту отримання акту-претензії, зобов`язаний відшкодовувати постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.

Відповідно до п. 1 Розділу VІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 (далі - Правила) відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадках, зокрема, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період.

Згідно п. 3 Розділу VІ Правил, зокрема, за результатами виявлених порушень представником постачальника складається акт-претензія, який оформлюється з урахуванням таких вимог: 1) форма акта-претензії є довільною; 2) при порушенні, зазначеному в підпункті 3 пункту 1 цього розділу, акт-претензія складається представниками постачальника після пред`явлення ними відповідних посвідчень у присутності уповноваженого представника споживача (власника або наймача) і скріплюється їхніми підписами. У разі відмови споживача від підписання акта-претензії про це зазначається в акті-претензії. Акт-претензія, у якому зазначаються підстави та розмір нарахованих збитків, складається в двох примірниках, один з яких надсилається (надається) споживачу (з позначкою про вручення), а споживач зобов`язаний протягом двадцяти робочих днів з моменту його отримання відшкодувати постачальнику завдані збитки або написати мотивовану відмову від їх повного або часткового відшкодування. У випадку нереагування у встановлений строк на акт-претензію або невідшкодування завданих збитків постачальник має право звернутись до суду.

Так, на виконання зазначених вимог та п. 5.7 Договору АТ «НАК «Нафтогаз України» звернувся до КЕВ м. Біла Церква із актом-претензією №26-2383-19 від 19.06.2021 в якому вимагав, із урахуванням листа №26-3643-19 від 19.11.2019, сплатити збитки у розмірі 1 542,65грн, у зв`язку із використанням у квітні 2019 року газу в обсязі, меншому від замовленого.

У свою чергу, відповідач відмовився відшкодовувати збитки, у зв`язку із використанням усього обсягу газу, який передбачений п. 2.1 Договору, у період з січня по березень 2019 року.

Водночас, судом встановлено, що у відповідний період відповідач споживав газ таким чином: у січні 2019 року 98,331куб.м., натомість як у Договорі передбачено - 90,000куб.м. у лютому 2019 року 79 962куб.м., натомість як у Договорі передбачено - 85,000куб.м. у березні 2019 року 91,707куб.м., натомість як у Договорі передбачено - 88,000куб.м. Доказів протилежного учасниками справи надано не було.

Отже, споживання природного газу КЕВ м. Біла Церква відбувалось у розмірі більшому аніж визначено Договором. Водночас, доказів виконання відповідачем п. 2.4. Договору в частині звернення до АТ «НАК «Нафтогаз Україна» із відповідними додатковими угодами з метою коригування замовлених обсягів природного газу, КЕВ м. Біла Церква суду не надав.

Згідно з ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України, зокрема, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Пунктом 6.3 Договору визначено, що постачальник має право вимагати від споживача відшкодування постачальнику збитків, що виникли через порушення споживачем умов п. 2.1 цього договору, у разі якщо відхилення фактично використаних споживачем в розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5% (як в бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених.

Ураховуючи зазначене та те, що нарахування збитків за відхилення договірного споживання обсягу газу передбачено умовами Договору, суд вважає, що нарахування позивачем збитків за порушення договірного споживання обсягу природного газу у квітні 2019 року правомірним.

Так, перевіривши наданий позивачем розрахунок збитків (т. 1 а.с. 30) у розмірі 1 542,65грн, суд вважає його правильним та обґрунтованим, у зв`язку із чим вказана сума підлягає стягненню з відповідача.

6. Щодо судових витрат.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, судовий збір у даній справі покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 7, 20, 42, 46, 73-74, 77-80, 86, 126, 129, 236-238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Ярмаркова, буд. 1, ідентифікаційний код 08167863) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м.Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний код 20077720) основний борг у розмірі 139 318,08грн (сто тридцять дев`ять тисяч триста вісімнадцять грн 08 коп.), пеню у розмірі 13 314,99грн (тринадцять тисяч триста чотирнадцять грн 99 коп.), 3% річних у розмірі 7 203,53грн (сім тисяч двісті три грн 53 коп.), інфляційні втрати у розмірі 6 547,95грн (шість тисяч п`ятсот сорок сім грн 95 коп.), збитки у розмірі 1 542,65грн (одна тисяча п`ятсот сорок дві грн 65 коп.), судовий збір у розмірі 2 518,91грн (дві тисячі п`ятсот вісімнадцять грн 91 коп.).

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення до Північного апеляційного господарського суду у порядку, визначеному ст. 257 та з урахуванням п.17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Суддя О.С. Янюк

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 15.07.2021.

Станом на 15.07.2021 рішення законної сили не набрало.