ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"19" липня 2021 р. м. Одеса № 916/1982/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М.., розглянувши позовну заяву за вх. ГСОО №2065/21 від 12.07.2021р.

за позовом Фізичної особи-підприємця Кістол Любові Григорівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

до відповідача Теплицького сільського споживчого товариства (68421, Одеська обл., Арцизький р-н, с. Теплиця, вул. Центральна, буд. 133, код ЄДРОПОУ 01706185);

про визнання незаконними дії голови правління Теплицької споживчої спілки щодо нарахування єдиного податку, визнання договору недійсним, зупинення реорганізації Теплицької споживчої спілки, накладення арешту на об`єкти нерухомого майна, та ін.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: позивач - ФОП Кістол Л. Г. звернулась до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. ГСОО №2065/21) до відповідача - Теплицького сільського споживчого товариства в якому просить:

- визнати незаконними дії Голови правління Теплицької споживчої спілки Кічук Олени Дмитрівни по відношенню щодо донарахування єдиного податку у розмірі 5% у платіжних квитанціях : Рахунок № 9 від 16.09.2020 року - 221,65 грн., Рахунок № 9 від 16.10.2020 року - 147,98 грн., Рахунок №13 від 25.11.2020 року - 99,53 грн., Рахунок № 23 від 16.12.2020 року - 151,41 грн. . Загальна сума переплати - 620,57 грн.;

- визнати Договір № 14 від 1.09.2020 р. до 31.12.2020 р. недійсним на підставі того, що орендна плата була навмисно в рази завищена ОСОБА_1 , та не відповідає нормам нарахування орендної плати з розрахунку грн./кв.м. . Також вона не попередила про свої наміри та дії. Загальна сума переплати 18 700 грн.;

- порушити кримінальне провадження по відношенню до дій ОСОБА_1 , яка займалась підробкою документів, зловживанням службових обов`язків, крадіжкою майна, внести данні в ЄРДР;

- зупинити реорганізацію Теплицької Сільської Споживчої Спілки на час розслідування;

- накласти арешт на об`єкти нерухомого майна, та майна, які були у оренді з 1 вересня 2020 року до 31 грудня 2020 року, та які були захоплені з майном без рішення суду ОСОБА_1 та в якої досі незаконно знаходиться і експлуатується майно. Які знаходяться за адресою : Договір № 14 від 1 вересня 2020 року по 31 грудня 2020 року- АДРЕСА_2 , Договір № 15 від 1 вересня 2020 року по 31 грудня 2020 року, Договір N2 16 від 1 вересня 2020 року по 31 грудня 2020 року, Договір № 17 від 1 вересня 2020 року по 31 грудня 2020 року - Одеська обл., Белградський р-он., с.Теплиця, вул. Центральна, 133;

- встановити орендні правовідносини , які були до порушень у договірних відношеннях між ФОП Кістол Любов Григорівна та Теплицької Сільської Споживчої Спілки в особі Кічук Олени Дмитрівни у договорах : Договір № 14 від 1 вересня 2020 року по 31 грудня 2020 року, Договір № 15 від 1 вересня 2020 року по 31 грудня 2020 року, Договір № 16 від 1 вересня 2020 року по 31 грудня 2020 року, Договір № 17 від 1 вересня 2020 року по 31 грудня 2020 року;

- визнання права на оренду об`єктів нерухомості за договорами : Договір № 14 від 1 вересня 2020 року по 31 грудня 2020 року, Договір № 15 від 1 вересня 2020 року по 31 грудня 2020 року, Договір № 16 від 1 вересня 2020 року по 31 грудня 2020 року, Договір № 17 від 1 вересня 2020 року по 31 грудня 2020 року., між ФОП Кістол Любов Григорівна та Теплицької Сільської Споживчої Спілки в особі Кічук Олени Дмитрівни, згідно вчасному зверненню із заявою на продовження термінів оренді на новий строк з 01.01.2021 р. до 31.12.2021 р.;

- дати можливість після рішення суду на укладення договорів оренди даних об`єктів нерухомості, які будуть відповідати нормам ГКУ глава 20 Господарськи Договори ст. 179-187, та правилам, встановленими ЦКУ, наприклад, як попередній проект Договорів № 14, № 15, № 16, № 17 від 1.09.2020 р. до 31.12.2020 р., строком на (3) три роки з моменту підписання, з переважним правом на продовження строку оренди перед другими особами, правом надавати у суборенду третім особам, та переважним правом на придбання цих об`єктів ЦКУ Ст.777 ч.2, з можливістю переходу договорів оренди на договору купівлі у розстрочку терміном на 10 років, у випадку придбання об`єктів;

- визнати нові проекти договорів Договір №6 з 1 січня 2021 року до 30 червня 2021 року , Договір № 7 з 1 січня 2021 року до 30 червня 2021 року, Договір № 8 з 1 січня 2021 року до 30 червня 2021 року, Договір №9 з 1 січня 2021 року до 30 червня 2021 року недійсними, так як вони не відповідають нормам, встановленими ЦКУ України Глава 20 ст, 179-181, та правилам ЦКУ Глава 53 ст. 638-654;

- визнати, що своїми навмисними незаконними діями, як голова Теплицької Сільської Споживчої Спілки, так і члени правління ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , нанесли моральної шкоди, та шкоду стану здоров`я, а саме : 1) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправної поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 2) у душевних стражданнях , яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;. 3) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи;

- стягнути з Голови Правління Теплицької Споживчої Спілки Кічук Олени Дмитрівни судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2379 грн.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 Господарського процесуального кодексу України. Так, за п.1 ч.1 цієї статті, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Відповідно до положень ст. 21 Господарського процесуального кодексу України, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

За статтею 45 Господарського процесуального кодексу України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в ст. 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (наприклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Наведене свідчить про те, що одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є: наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З огляду на положення частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України, а також статей 4, 45 цього Кодексу, для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Так, поданий на вирішення суду спір частково не відноситься до числа спорів віднесених до юрисдикції господарських судів згідно із ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, зокрема позовні вимоги в частині про порушення кримінального провадження по відношенню до дій ОСОБА_1 , належать до кримінальної юрисдикції, а вимога про визнання, що своїми навмисними незаконними діями, як голова Теплицької Сільської Споживчої Спілки, так і члени правління ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , нанесли моральної шкоди, та шкоду стану здоров`я, а саме : 1) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправної поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна за своїми ознаками є похідною від вищезазначеної та може бути заявлена в межах кримінального або цивільного судочинства.

Крім того, вимога про накладення арешту на об`єкти нерухомого майна, та рухомого майна, які були у оренді з 1 вересня 2020 року до 31 грудня 2020 року, та які були захоплені без рішення суду ОСОБА_1 містить ознаки заходів забезпечення позову, між тим позивачем не оформлено відповідної заяви про забезпечення позову відповідно до вимог чинного Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, щодо заявлених вимог позивача про: визнання незаконними дії Голови правління Теплицької споживчої спілки Кічук Олени Дмитрівни по відношенню щодо донарахування єдиного податку у розмірі 5% у платіжних квитанціях : Рахунок № 9 від 16.09.2020 року - 221,65 грн., Рахунок № 9 від 16.10.2020 року - 147,98 грн., Рахунок №13 від 25.11.2020 року - 99,53 грн., Рахунок № 23 від 16.12.2020 року - 151,41 грн..; визнання Договору № 14 від 1.09.2020 р. до 31.12.2020 р. недійсним на підставі того, що орендна плата була навмисно в рази завищена ОСОБА_1 , та не відповідає нормам нарахування орендної плати з розрахунку грн./кв.м.; зупинення реорганізацію Теплицької Сільської Споживчої Спілки на час розслідування; встановлення орендні правовідносини , які були до порушень у договірних відношеннях між ФОП Кістол Любов Григорівна та Теплицької Сільської Споживчої Спілки в особі Кічук Олени Дмитрівни у договорах : Договір № 14 від 1 вересня 2020 року по 31 грудня 2020 року, Договір № 15 від 1 вересня 2020 року по 31 грудня 2020 року, Договір № 16 від 1 вересня 2020 року по 31 грудня 2020 року, Договір № 17 від 1 вересня 2020 року по 31 грудня 2020 року; визнання права на оренду об`єктів нерухомості за договорами : Договір № 14 від 1 вересня 2020 року по 31 грудня 2020 року, Договір № 15 від 1 вересня 2020 року по 31 грудня 2020 року, Договір № 16 від 1 вересня 2020 року по 31 грудня 2020 року, Договір № 17 від 1 вересня 2020 року по 31 грудня 2020 року., між ФОП Кістол Любов Григорівна та Теплицької Сільської Споживчої Спілки в особі Кічук Олени Дмитрівни, згідно вчасному зверненню із заявою на продовження термінів оренді на новий строк з 01.01.2021 р. до 31.12.2021 р.; надання можливості після рішення суду на укладення договорів оренди даних об`єктів нерухомості, які будуть відповідати нормам ГКУ глава 20 Господарськи Договори ст. 179-187, та правилам, встановленими ЦКУ, наприклад, як попередній проект Договорів № 14, № 15, № 16, № 17 від 1.09.2020 р. до 31.12.2020 р., строком на (3) три роки з моменту підписання, з переважним правом на продовження строку оренди перед другими особами, правом надавати у суборенду третім особам, та переважним правом на придбання цих об`єктів ЦКУ Ст.777 ч.2, з можливістю переходу договорів оренди на договору купівлі у розстрочку терміном на 10 років, у випадку придбання об`єктів; визнання нові проекти договорів Договір №6 з 1 січня 2021 року до 30 червня 2021 року , Договір № 7 з 1 січня 2021 року до 30 червня 2021 року, Договір № 8 з 1 січня 2021 року до 30 червня 2021 року, Договір №9 з 1 січня 2021 року до 30 червня 2021 року недійсними, так як вони не відповідають нормам, встановленими ЦКУ України Глава 20 ст, 179-181, та правилам ЦКУ Глава 53 ст. 638-654, суд зазначає, що проаналізувавши зміст позивних вимог та форму у якій вони викладені позивачем, суд позбавлений можливості самостійно роз`єднати вказані вимоги, що в майбутньому може істотно ускладнити, затягнути вирішення спору та, як наслідок, призведе до невиконання завдань господарського судочинства, а саме справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спору.

За замістом ч. 1 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України, порушення правил об`єднання позовних вимог має місце у випадках, якщо заявлені в одній позовній заяві вимоги (1) не пов`язані підставою виникнення або поданими доказами (не є однорідними); (2) не співвідносяться між собою як основна та похідна.

Крім того, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які можуть і відповідати критеріям, наведеним у ч. 1 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України, проте підпадають під заборони, прямо визначені в частинах 4, 5 вказаної статті.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України у системному співвідношенні з приписами статті 173 цього Кодексу свідчить про те, що у разі порушення правил об`єднання позовних вимог суд з метою виконання завдання господарського судочинства може не повертати позовну заяву, а за клопотанням учасника справи або за власною ініціативою самостійно роз`єднати позовні вимоги за правилами ч. 6 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України та розглянути кожну з заявлених вимог окремо.

Згідно ч. 6 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.

Отже, приписи ч. 6 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України суд, з урахуванням конкретних обставин, має право застосувати як у разі дотримання правил об`єднання позовних вимог, так і у випадку їх порушення. Проте вчинення відповідної процесуальної дії є дискрецією господарського суду, яка застосовується (або не застосовується) ним за власним переконанням та з урахуванням конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 15.03.2021 по справі № 910/16077/20 та Постанові Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 902/434/19.

Таким чином, якщо у справі вимоги можуть бути об`єднані в одній позовній заяві і таке об`єднання не матиме наслідком утруднення вирішення спору, а навпаки, дасть можливість досягти процесуальної економії за однакових обставин, то вказане є доцільним.

Суд зазначає, що у даному випадку позивачем об`єднано вимоги які належить розглядати в порядку різного судочинства (господарського, кримінального, цивільного), що матиме наслідком утруднення вирішення спору та виключає можливість їх спільного розгляду в одному судовому провадженні. При цьому, жодних перешкод у зверненні до суду позивача з окремими позовами в порядку різного судочинства судом не встановлено.

Крім того суд зауважує, що виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, надані докази та правові підстави наведені у позові не дають змоги зпівставити їх із змістом позовних вимог та обраними позивачем способами захисту, що не дає можливості суду самостійно роз`єднати позовні вимоги за правилами, передбаченими ч.6 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 03.03.2021 по справі №914/285/19.

Саме встановлення господарським судом наведених вище обставин, які свідчать про порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог, є підставою для повернення позовної заяви з посиланням на п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, оскільки позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог, що призведе до утруднення виконання завдань господарського судочинства, суд дійшов до висновку про повернення позовної заяви ФОП Кістол Л. Г. до відповідача Теплицького сільського споживчого товариства (вх. ГСОО 2065/21 від 12.07.2021 року) без розгляду.

При цьому суд зазначає, що повернення позовної заяви не позбавляє позивача права уточнити зміст позовних вимог (обрати належний спосіб захисту прав та інтересів) та звернутись з окремими позовами до відповідача після відповідного уточнення та роз`єднання.

Керуючись ч. 4 ст. 173, п.2 ч.5 ст. 174, ст.ст. 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Фізичної особи підприємця Кістол Любові Григорівни до відповідача Теплицького сільського споживчого товариства (вх. ГСОО 2065/21 від 12.07.2021 року) повернути.

Додаток позовні матеріали на 106 аркушах.

Ухвала набирає законної сили 19.07.2021р. та може бути оскаржена в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя Ю.М. Невінгловська