РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.07.2021Справа № 910/5832/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Комунального підприємства «ЖИТОМИРТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» Житомирської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАККО ХОЛДИНГ»

про стягнення 46 382, 03 грн

Без повідомлення (виклику) учасників судового процесу.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «ЖИТОМИРТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» Житомирської міської ради звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАККО ХОЛДИНГ» про стягнення 46 382, 03 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх обов`язків за договором на постачання теплової енергії № 1644/291117-01/4п від 29.11.2017 в частині оплати за надані йому позивачем послуги щодо постачання теплової енергії. Відтак, за прострочення термінів оплати наданих послуг за період з грудня 2019 року по березень 2020 року, за відповідачем обліковується заборгованість, про стягнення якої просить позивач.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14 квітня 2021 року позовну заяву було залишено без руху через недодержання заявником вимог ст. 162, 164 Господарського процесуального кодексу України.

29 квітня 2021 року до суду надійшла заява позивача в порядку усунення недоліків, зі змісту якої вбачається, що виявлені ухвалою Господарського суду міста Києва від 14 квітня 2021 року недоліки усунуто.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11 травня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 420 ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.05.2021 вручено уповноваженому представнику відповідача - 21.05.2021.

Приймаючи до уваги, що відповідач так і не скористався наданим йому правом на подання відзиву на позовну заяву, а за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

29 листопада 2017 року між Комунальним підприємством «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПАККО ХОЛДИНГ» (споживач) було укладено Договір № 1644/291117-01/4п на постачання теплової енергії (далі - Договір), відповідно до якого, виконавець зобов`язався своєчасно та відповідної якості постачати теплову енергію, а споживач зобов`язався своєчасно проводити її оплату за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором (п. 1.1 Договору).

Пунктом 2.1. Договору визначено тарифи на теплову енергію, які, для другої групи споживачів, становлять 1 496, 21 грн за одну Гкал.

У цьому ж пункті зазначено, що тарифи на теплову енергію може бути змінено в порядку визначеному чинним законодавством України, про що споживачу повідомляється в засобах масової інформації. Розмір щомісячної плати коригується у відповідності до зміни тарифів.

Згідно з пунктами 2.3, 2.4 Договору, плата за надану теплову енергію при наявності засобів обліку справляється за їх показаннями згідно пунктами 10-13 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

При відсутності приладу обліку або його несправності, оплата теплової енергії за даним договором проводиться по розрахунковому тепловому навантаженню з урахуванням середньомісячної фактичної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи теплоспоживального обладнання споживача в розрахунковому періоді, а на підігрів води - за існуючими нормативами.

Відповідно до п. 3.1 Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць, зокрема, споживачі - госпрозрахункові підприємства, організації та бюджетні установи проводять попередню оплату до 20 числа поточного місяця у розмірі 50% від очікуваних нарахувань. Решту суми нарахувань споживач оплачує до 20 числа місяця наступного за розрахунковим.

При цьому, у п. 3.5 Договору сторони погодили, що не пізніше 8 числа місяця, наступного за розрахунковим, споживач повинен отримати рахунок на оплату теплової енергії, спожитої у розрахунковому місяці. Не отримання споживачем рахунку не звільняє останнього від обов`язку оплати по цьому Договору.

Згідно п. 11.1 Договору, він укладається на один рік і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання.

13.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПАККО ХОЛДИНГ» (первісний боржник), Товариством з обмеженою відповідальністю «ГІППО» (новий боржник) та Комунальним підприємством «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради (кредитор) було укладено договір про переведення боргу, відповідно до п. 1 якого, первісний боржник переводить на нового боржника грошове зобов`язання у розмірі 12 787, 24 грн, яке виникло на підставі договору № 1644 від 29.11.2017, укладеного між кредитором та первісним боржником.

Відповідно до платіжного доручення № 2549 від 20.01.2020 новим боржником погашено грошове зобов`язання перед кредитором у розмірі 12 787, 24 грн.

Як зазначає позивач, в період з грудня 2019 року по березень 2020 року ним було надано послуги з постачання теплової енергії на загальну суму 46 382, 03 грн, які відповідач не оплатив всупереч умовам Договору, що і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з п. 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 275 ГК України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Енергопостачальні підприємства інших, крім державної і комунальної, форм власності можуть брати участь у забезпеченні енергією будь-яких споживачів, у тому числі через державну (комунальну) енергомережу, на умовах, визначених відповідними договорами (ч. 5 ст. 275 ГК України).

Статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що одним із основних обов`язків споживача теплової енергії, серед іншого, є додержання вимог договору.

Згідно ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів та виконання приписів органів, уповноважених здійснювати державний нагляд за режимами споживання теплової енергії згідно із законом (ч. 4 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання»).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 193 ГК України та ст. 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У спірний період, тарифи на теплову енергію були встановленні рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради № 1400 від 19.12.2018, відповідно до якого для потреб інших споживачів (крім населення) тариф на теплову енергію визначено у розмірі 1 351, 14 грн/Гкал та рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради № 1475 від 23.12.2019, відповідно до якого для потреб інших споживачів тариф на теплову енергію визначено у розмірі 1 2 79, 88 грн/Гкал.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем виставлялись наступні рахунки на оплату за поставлену теплову енергію:

- № 1644 від 30.11.2019 за листопад 2019 року на суму 12 787, 24 грн;

- № 1644 від 31.12.2019 за грудень 2019 року на суму 12 000, 23 грн;

- № 1644 від 31.01.2020 за січень 2020 року на суму 14 285, 15 грн;

- № 1644 від 29.02.2020 за лютий 2020 року на суму 14 242, 13 грн;

- № 1644 від 31.03.2020 за березень 2020 року на суму 5 854, 51 грн.

За встановленими обставинами справи, 13.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПАККО ХОЛДИНГ» (первісний боржник), Товариством з обмеженою відповідальністю «ГІППО» (новий боржник) та Комунальним підприємством «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради (кредитор) було укладено договір про переведення боргу, відповідно до п. 1 якого, первісний боржник переводить на нового боржника грошове зобов`язання у розмірі 12 787, 24 грн, яке виникло на підставі договору № 1644 від 29.11.2017, укладеного між кредитором та первісним боржником.

Відповідно до платіжного доручення № 2549 від 20.01.2020 новим боржником погашено грошове зобов`язання перед кредитором у розмірі 12 787, 24 грн, яке виникло внаслідок нездійснення відповідачем оплати за надані послуги з теплопостачання за листопад 2019 року.

Доказів же погашення решти заборгованості матеріали справи не утримують.

Таким чином, вартість спожитої відповідачем, але не оплаченої теплової енергії становить 46 382, 02 грн.

З наданого позивачем розрахунку нарахувань і оплати по ТОВ «ПАККО ХОЛДИНГ» згідно Договору № 1644 від 29.11.2017 вбачається, що станом на жовтень 2019 року існувало сальдо у розмірі 0, 01 грн, яке позивачем включено в загальну суму боргу.

Разом з цим, доказів в підтвердження існування такої заборгованості (як-то неоплачений або оплачений частково рахунок) до матеріалів справи не додано.

З огляду на те, що такий розрахунок не є первинним документом бухгалтерської звітності, який може підтвердити здійснення господарської операції, а наявні в матеріалах справи докази не свідчить про існування у відповідача заборгованості у розмірі 0, 01 грн, позовні вимоги в цій частині є безпідставними.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищенаведене та встановлення факту невиконання відповідачем обов`язку з оплати за спожиті послуги з теплопостачання, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 46 382, 02 грн є цілком обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене в сукупності, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, у зв`язку з чим наявні підстави для часткового задоволення позову.

З огляду на результат вирішення справи, судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог. Проте, беручи до уваги перерахунок суми судового збору та арифметичні правила заокруглення, це не вплинуло на загальний розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача (отже, стягненню підлягає 2270,00 грн. судового збору).

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАККО ХОЛДИНГ» (03680, м. Київ, вул. Заболотного Академіка, буд. 150, прим. 17; ідентифікаційний код 34928470) на користь Комунального підприємства «ЖИТОМИРТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» Житомирської міської ради (10014, Житомирська обл., м. Житомир, вул. Київська, буд. 48; ідентифікаційний код 35343771) 46 382, 02 грн (сорок шість тисяч триста вісімдесят дві гривні 02 коп.) заборгованості та 2 270, 00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.) судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Рішення в повному обсязі складено 12.07.2021.

Суддя О.С. Комарова