ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2021 справа № 914/1332/21

Господарський суд Львівської області у складі судді О.Д. Запотічняк

за участю секретаря судового засідання А.П. Полянського

розглянувши у судовому засіданні справу в порядку загального позовного провадження

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗЕНЕРГО ТРЕЙД», м. Львів,

до відповідача: Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, м. Львів

про стягнення 544 488,02 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: Морганюк Ю.Є.;

від відповідача: не з`явився;

Хід розгляду справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГАЗЕНЕРГО ТРЕЙД» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова про стягнення 544 488,02 грн.

Ухвалою від 18.05.2021 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначив розгляд справи на 22.06.2021.

Ухвалою від 22.06.2021 суд відклав розгляд справи на 06.07.2021, у зв`язку із першою неявкою представника Відповідача.

В судове засідання 06.07.2021 з`явились представник Позивача та Відповідача, зазначили, що додаткових клопотань та заяв не мають, всі необхідні питання підготовчого засідання вирішено, відтак ухвалою від 06.07.2021 суд закрив підготовче провадження та признав розгляд справи по суті 13.07.2021.

В судове засідання 13.07.2021 з`явилась представник Позивача, надала пояснення по суті позовних вимог, просила позовні вимоги задоволити повністю. Представник Відповідача не з`явився, причин не явки не вказав.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

В судовому засіданні 13.07.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Правова позиція позивача.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що у січні 2021 року відповідно до домовленості між сторонами, позивач поставив на адресу відповідача природній газ у обсязі 59,0551 тис. метрів кубічних. Дана поставка була виконана напередодні укладення договору за результатами переговорних процедур, який, в подальшому укладений не був.

Поставка була вчинена із погодженням цінових параметрів, а саме виходячи з вартості 1 тис. м3 у розмірі 9 220,00 грн. з ПДВ.

На підтвердження факту поставки між сторонами було підписано Акт приймання- передачі природного газу № РН-0000267 від 31 січня 2021 року, у якому зафіксовано обсяги, період та ціну постачання природного газу.

Вказані поставлені обсяги природного газу з боку боржника не були оплачені, відтак борг Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова перед ТзОВ «ГАЗЕНЕРГО-ТРЕЙД» становить 544 488,02 грн.

Правова позиція відповідача.

Відповідач відзиву чи письмових обґрунтованих пояснень суду не представив, позовні вимоги не заперечив, доказів сплати заборгованості не подав.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приписами ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

У січні 2021 року відповідно до домовленості між сторонами, ТОВ «ГАЗЕНЕРГО ТРЕЙД» поставив на адресу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова природній газ у обсязі 59,0551 тис. метрів кубічних. Дана поставка була виконана напередодні укладення договору за результатами переговорних процедур, який, в подальшому укладений не був.

Поставка була вчинена із погодженням цінових параметрів, а саме виходячи з вартості 1 тис. м3 у розмірі 9 220,00 грн. з ПДВ.

На підтвердження факту поставки між сторонами було підписано Акт приймання- передачі природного газу № РН-0000267 від 31 січня 2021 року, у якому зафіксовано обсяги, період та ціну постачання природного газу, Акт підписано двома сторонами та скріплено печаткою.

Позивач зазначає, що відповідач свої зобов`язання не виконав, оплати за переданий газ згідно акту приймання- передачі природного газу № РН-0000267 від 31 січня 2021 року не здійснив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в сумі 544 488,02 грн, що у встановленому порядку не сппростовано відповідачем.

З метою досудового врегулювання спору, Позивач звернувся до відповідача з відповідною претензією (вимогою про оплату), вих № 13/04-11 від 13.04.2021 року, котра була направлена цінним листом з описом, однак відповіді не отримав станом на дату подачі позову до суду.

Оцінка суду.

Відповідно до вимог ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно із ст.526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Станом на день прийняття рішення суду, доказів на спростування вищенаведених обставин не поступало, доказів щодо оплати заборгованості відповідачем не представлено, відтак заборгованість становить 544 488,02 грн.

Відповідач проти наявності заборгованості не заперечив, не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судового розгляду.

Згідно із ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Доказів наявності обставин зазначених у ст. 617 ЦК України, які є підставами звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідачем не подано.

Отже, відповідач своїх зобов`язань не виконав, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 193 ГК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України, вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України, встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України, встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

З аналізу матеріалів справи та наявних доказів у сукупності вбачається, що право позивача, за захистом якого мало місце звернення до суду, є порушеним відповідачем.

З огляду на викладені обставини, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені матеріалами справи, відповідачем не спростовані та підлягають до задоволення, а саме в розмірі 544 488,02 гривень.

Судові витрати.

Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір необхідно віднести на відповідача пропорційно задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 13, 74, 76, 77, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова (790007, м. Львів, вул. Батуринська, 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ГАЗЕНЕРГО ТРЕЙД (79026, м. Львів, вул. Сахарова 82, оф. 82, ) 544 488,02 грн основного боргу та 8166,73 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 13.07.2021.

Суддя О.Д. Запотічняк