РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2021Справа № 910/6342/21
за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах"

до Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк"

про стягнення 24 940,00 грн.

Суддя Картавцева Ю.В.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інгосстрах" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" про стягнення 24940,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем не виконано вимогу позивача та не повернуто грошові кошти у розмірі 24940,00 грн, які безпідставно було перераховано позивачем на ім`я фізичної особи.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

У прохальній частині позову позивач просить суд здійснювати розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження.

З огляду на наведене, оскільки у справі № 910/6342/21 ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, враховуючи клопотання позивача, суд доходить висновку про можливість здійснення розгляду даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Так, враховуючи, що предметом позову у даній справі є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі (з огляду на заявлені предмет та підстави позову) не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; запропонувати відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали; встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву; встановити відповідачу строк для подання заперечень - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив.

У встановлений строк відповідачем не подано до суду відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та письмові пояснення, викладені позивачем у позовній заяві та поданій заяві, суд

ВСТАНОВИВ:

22.08.2014 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Інгосстрах" та ОСОБА_1 було укладено Договір добровільного страхування від нещасних випадків № VIY0NS-147M0ZA, відповідно до якого страховими випадками є події, які сталися внаслідок нещасного випадку, що мав місце під час дії договору страхування та підтверджені документами, виданими компетентними органами у встановленому законодавством порядку (медичними закладами, судом тощо), а саме смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, ушкодження здоров`я застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, згідно Додатку № 1 до правил страхування.

Вироком Апеляційного суду Вінницької області від 12.02.2016 у справі № 153/508/15-к, зокрема, встановлено, що 28.01.2015 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої ОСОБА_1 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 6 від 18.03.2015 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечними для життя в момент їх утворення та перебувають у причинному зв`язку із смертю ОСОБА_1 .

З огляду на настання страхової події (смерть внаслідок нещасного випадку), відповідно до Страхового акту № INGS1737578 позивачем було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 24940,00 грн.

Як вбачається з відомості розподілу масових виплат та платіжного доручення № 1 від 17.04.2018 позивач через ПАТ КБ «Приватбанк» перерахував на рахунок ОСОБА_1 (карта НОМЕР_1 ) страхове відшкодування у сумі 24940,00 грн.

Поряд з цим, у вересні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" про стягнення суми страхової виплати за Договором добровільного страхування від нещасних випадків № VIY0NS-147M0ZA від 22.08.2014 в розмірі 25000,00 грн в зв`язку зі смертю ОСОБА_1 , а також пені, 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку із несвоєчасним виконанням зобов`язань.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14.09.2020 у справі № 214/6355/18, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 16.12.2020 позовні вимоги ОСОБА_2 , в інтересах малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» про стягнення страхової виплати в зв`язку зі смертю застрахованої особи задовольнити частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» на користь ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість зі сплати страхового відшкодування у розмірі 25000 грн. 00 коп., пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 2642 грн. 50 коп., інфляційні збитки у зв`язку з порушенням встановлених строків виплати страхового відшкодування у розмірі 5764 грн. 72 коп., 3% річних за порушення встановлених строків виплати страхового відшкодування у розмірі 2171 грн. 92 коп.

21.01.2021 відповідно до платіжного доручення № 2859 ПрАТ СК «Інгосстрах» на виконання заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14.09.2020 у справі № 214/6355/18 перерахувало на рахунок приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області грошові кошти у розмірі 51907,05 грн, фактично здійснивши повторне страхове відшкодування за Договором № VIY0NS-147M0ZA від 22.08.2014 у зв`язку зі смертю ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що позивач звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з вимогою Вих. № 17-02/02-01 від 17.02.2021, у якій зазначив про зобов`язання відповідача згідно з ст. 1212 ЦК України повернути на користь ПрАТ СК «Інгосстрах» 24940,00 грн, які були ним перераховані на транзитний рахунок 2924, що використовується АТ КБ «Приватбанк», протягом 7 календарних днів з дати одержання цієї вимоги.

Однак, як зазначає позивач мотивуючи позовні вимоги, відповідачем не виконано вимогу Вих. № 17-02/02-01 від 17.02.2021 та не повернуто грошові кошти у розмірі 24940,00 грн, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача зазначену суму коштів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Частиною 1 статті 25 Закону України «Про страхування» встановлено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до п. 3.6 Умов страхування до Договору страхування № VIY0NS-147M0ZA, у разі прийняття рішення про здійснення страхової виплати, вона виплачується страховиком застрахованій особі (спадкоємцям застрахованої особи) протягом 5 банківських днів з моменту оформлення страхового акта. Страхове відшкодування виплачується застрахованій особі (спадкоємцям застрахованої особи) на один з його рахунків, відкритих в ПАТ КБ «ПриватБанк», а у випадку відсутності таких в ПАТ КБ «ПриватБанк», на будь-який інший, зазначений у заяві на виплату страхового відшкодування. Якщо застрахована особа (спадкоємець) є малолітньою, страхове відшкодування виплачується її законним представникам (опікунам).

Судом було встановлено, що у вересні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з позовом у справі № 214/6355/18 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" про стягнення суми страхової виплати за Договором добровільного страхування від нещасних випадків № VIY0NS-147M0ZA від 22.08.2014 в розмірі 25000,00 грн в зв`язку зі смертю ОСОБА_1 , а також пені, 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку із несвоєчасним виконанням зобов`язань.

Так, Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу під час розгляду справи № 214/6355/18 встановлено, що відповідачем ПАТ «СК «ІНГОССТРАХ» належним чином не було виконано свої обов`язки за договором страхування №VIY0NS-147M0ZA від 22.08.2014 року та безпідставно не здійснено страхове відшкодування на користь спадкоємців загиблого ОСОБА_1 , в чиїх інтересах виступає ОСОБА_2 .

У заочному рішенні від 14.09.2020 у справі № 214/6355/18, суд зазначає, що загиблий ОСОБА_1 у виниклій ситуації жодним чином не може виступати належною особою, на користь якої ПАТ «СК «ІНГОССТРАХ» повинно було здійснити страхове відшкодування, адже на момент перерахування коштів останній більш, як три роки помер, внаслідок чого втратив свою цивільну правоздатність. Більш того, відповідно до матеріалів справи, страховику достеменно було відомо, що на момент здійснення страхового відшкодування 17.04.2018 року, діти загиблого прийняли спадщину, про що свідчать копії свідоцтв про право на спадщину за законом від 20.03.2018 року, але, не зважаючи на цю обставину, ПАТ «СК «ІНГОССТРАХ» все одно було перераховано кошти на ім`я їх батька ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом було встановлено, що ПрАТ СК «Інгосстрах» на виконання заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14.09.2020 у справі № 214/6355/18 перерахувало страхове відшкодування за Договором № VIY0NS-147M0ZA від 22.08.2014 у зв`язку зі смертю ОСОБА_1 (підтверджується платіжним дорученням № 2859 від 21.01.2021).

Тобто, зобов`язання по сплаті страхового відшкодування спадкоємцям померлого ОСОБА_1 позивач виконав через орган виконавчої служби за вищезазначеним рішенням суду.

Поряд з цим, як вбачається з відомості розподілу масових виплат та платіжного доручення № 1 від 17.04.2018 позивачем також було перераховано через ПАТ КБ «Приватбанк» (рахунок № НОМЕР_2 ) ОСОБА_1 (карта НОМЕР_1 ) страхове відшкодування у сумі 24940,00 грн.

Частиною 4 статті 25 Цивільного кодексу України визначено, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до абзацу 5 пункту 20 розділу 1 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного Банку України№ 492 від 12.11.2003року (у редакції від 21.12.2017 року, яка діяла на дату зарахування коштів на рахунок ОСОБА_1 ), поточні рахунки клієнтів банків закриваються, зокрема, у разі смерті власника рахунку - фізичної особи (у тому числі фізичної особи-підприємця) - на підставі свідоцтва про смерть.

Згідно з додатком до Правил бухгалтерського обліку операцій з використанням платіжних карток у банках України, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 08.04.2005 року № 123, рахунок 2924 відноситься до: "Транзитний рахунок за операціями, здійсненими з використанням платіжних карток".

Відповідно до ст. 4.2. зазначених Правил, банк у разі потреби може використовувати транзитний рахунок 2924 (Пункт 4.2 глави 4 в редакції Постанови Національного банк/ N 496 ( 21217-10 ) від 17.11.2010).

Відтак, транзитний рахунок 2924 використовується виключно відповідачем, тобто страхове відшкодування, яке було сплачено страховою компанією, знаходиться у повному та абсолютному володінні та розпорядженні АТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Частиною першою статті 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

З огляду на встановлення обставини перерахування позивачем через ПАТ КБ «Приватбанк» (рахунок № НОМЕР_2 ) страхового відшкодування у розмірі 24940,00 грн ОСОБА_1 вже після його смерті, оскільки, позивачем було виконано обов`язок щодо сплати страхового відшкодування спадкоємцям ОСОБА_1 на підставі судового рішення у справі № 214/6355/18, що є належним виконанням умов Договору № VIY0NS-147M0ZA, а відповідачем не надано суду доказів на підтвердження виконання ним вимоги Вих. № 17-02/02-01 від 17.02.2021, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача повернути грошові кошти у сумі 24940,00 грн, перераховані ним на рахунок ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача з огляду на задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д; ідентифікаційний код: 14360570) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" (49100, м. Дніпро, Кодацький Узвіз, 2; ідентифікаційний код: 33248430) грошові кошти у розмірі 24940 (двадцять чотири тисячі дев`ятсот сорок) грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Картавцева