РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.07.2021Справа № 910/3686/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін господарську справу

За позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, )

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРО ГРУП» (03191, м. Київ, вул. Композитора Лятошинського, буд. 14А, )

2) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )

про солідарне стягнення 48 402,33 грн заборгованості

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРО ГРУП», як позичальника (боржника) кредитних коштів за договором банківського обслуговування б/н від 26.12.2014 та ОСОБА_1 , як поручителя позичальника за договором поруки від 04.05.2016, про солідарне стягнення 32490,36 грн інфляційних втрат, 15911,97 грн 3% річних за період з 03.02.2018 по 03.02.2021 прострочення виконання зобов`язання щодо сплати 176638,36 грн заборгованості, факт невиконання якого встановлено рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.05.2017 у справі №357/1833/17.

Разом із позовною заявою позивач подав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Господарський суд місті Києва ухвалою від 15.03.2021 звернувся до Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради із запитом щодо доступу до персональних даних фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме інформації щодо її місця проживання (перебування).

01.04.2021 до суду від Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради надійшла інформацію про місце проживання (перебування) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Господарський суд місті Києва ухвалою від 05.04.2021, встановивши, що позивач направив копію позовної заяви на іншу адресу відповідача 2, дійшов висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху, встановив позивачу строк та спосіб усунення недоліків шляхом направлення копії позовної заяви на адресу відповідача 2.

13.04.2021 на виконання ухвали суду від 05.04.2021 від позивача (засобами поштового зв`язку) надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Господарський суд місті Києва ухвалою від 19.04.2021 відкрив провадження у справі №910/3686/21, вирішив здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, визначив сторонам у справі строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив;

Згідно повідомлень про вручення поштових відправлень, ухвалу суду від 19.04.2021 позивач отримав - 05.05.2021.

Відповідачі правом на подачу відзивів на позов не скористалися. Ухвалу суду від 19.04.2021 було надіслано відповідачу 1 на адресу згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-фізичних осіб підприємців та громадських формувань поштовим відправленням №683, яке повернено до суду 05.04.2021 із зазначенням причини повернення «не розшукано». Поштове відправленням №691 повернено із адреси відповідача 2 згідно відомостей Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради 21.05.2021 із зазначенням причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Будь-яких заяв та клопотань від відповідачів до суду не надходило

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

26.12.2014 Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпро Груп» (надалі - ТОВ «Дніпро Груп») шляхом підписання заяви про відкриття поточного рахунку, приєдналось до «Умов та правил надання банківських послуг» тарифів ПАТ «КБ «Приватбанк», що розміщені в мережі Інтернет на сайті, які разом із заявою складають Договір банківського обслуговування №Б/Н від 26.12.2014.

Відповідно до вказаного договору ТОВ «Дніпро Груп» було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок № НОМЕР_2 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку банку і клієнта, що визначено і врегульовано «Умовами та правилами надання банківських послуг».

Згідно довідки від 30.01.2017, що видана Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк», кредитний ліміт ТОВ «Дніпро Груп» надавався 05.05.2016 року у розмірі 200 000 гривень.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №б/н від 26.12.2014 року, 04.05.2016 року між ПАТ «КБ«Приватбанк» та ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) був укладений договір поруки №POR166 від 04.05.2016, предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпро Груп» всіх свої обов`язків за договором б/н від 26.12.2014 року.

Відповідно до п.1.2. даного договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за «Угодою 1 та Угодою « 2» в тому ж розмірі, що і боржник включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно цього пункту поручитель відповідає перед кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності.

За розрахунком ПАТ «КБ» «Приватбанк», станом на 24.01.2017 заборгованість ТОВ «Дніпро Груп» за кредитним договором №Б/Н від 26.12.2014 становила 232 730, 86 грн., яка складається з наступного: 176638,36 грн. заборгованість за кредитом; 36799,66 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 12973,54 пеня несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 6 319, 30 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом.

Вказані обставини встановлені рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.05.2017 у справі №357/1833/17 за позовом ПАТ «КБ» «Приватбанк» до ОСОБА_1 , третя особа ТОВ «Дніпро Груп», яким стягнуто з ОСОБА_1 , як поручителя за виконання ТОВ «Дніпро Груп» зобов`язань за кредитним договором №Б/Н від 26.12.2014, заборгованості за кредитом у розмірі 176638,36 грн., 2649,58 грн судових витрат.

27.09.2017 на виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.05.2017 у справі №357/1833/17 був виданий виконавчий лист.

Звертаючись з даним позовом до Господарського суду міста Києва позивач - АТ КБ «Приватбанк» вказав, що в зв`язку з невиконанням зобов`язання з погашення кредитних коштів - заборгованості у розмірі 176638,36 грн, стягненої рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.05.2017 у справі №357/1833/17, банк вправі вимагати сплати відповідачами коштів в порядку ст. 625 ЦК України, зокрема: 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту за період з 03.02.2018 по 03.02.2021 в розмірі 15911,97 грн.; інфляційних втрат, пов`язаних з несвоєчасним погашенням кредиту за період з лютого 2018 по січень 2021, які він просить стягнути з відповідачів солідарно.

Відповідно до частини першої статті 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Згідно частини першою статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою (частина перша статті 546 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Частиною четвертою статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, аналіз змісту частини четвертої статті 559 ЦК України свідчить, що закон не пов`язує припинення поруки з прийняттям судом рішення про стягнення з боржника або поручителя боргу за зобов`язанням, забезпеченим порукою.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому в статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Зазначений висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18), від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 31.10.2018 у справі №202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від04.06.2019 у справі №916/190/18 (провадження №12-302гс18).

Також, згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, які викладено у постанові від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц (провадження 14-67цс20) наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості свідчить, що суд дійшов висновку про те, що строк виконання зобов`язання настав, причому саме за тією вимогою, яку задоволено судом, та встановив наявність обов`язку відповідача (відповідачів) сплатити заборгованість. Рішення суду про стягнення заборгованості, у тому числі з поручителя, не змінює змісту у відповідного правовідношення - характер та обсяг прав і обов`язків сторін залишаються незмінними, додається лише ознака безпосередньої можливості примусового виконання. До моменту здійснення такого виконання або до припинення зобов`язання після ухвалення судового рішення з інших підстав (наприклад, унаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог) відповідне зобов`язання продовжує існувати. Отже, саме по собі набрання законної сили рішенням суду про стягнення з боржника або поручителя заборгованості за кредитним договором не змінює та не припиняє ані кредитного договору, ані відповідного договору поруки, доки не виникне договірна чи законна підстава для такого припинення.

Враховуючи, що відповідачем 1, як боржником порушено виконання грошового зобов`язання за кредитним договором б/н від 26.12.2014, забезпечене договором поруки №POR166 від 04.05.2016, укладеним між банком та відповідачем 2 - ОСОБА_1 , що встановлено рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.05.2017 у справі №357/1833/17 та не підлягає доказуванню у розгляді даної справи відповідно до ст.. 75 ГПК України, і з ухваленням вказаного рішення про стягнення боргу у 2014 році зобов`язання відповідачів, як боржника та поручителя не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання, а відтак позивач, як кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення до повного та фактичного виконання грошового зобов`язання, вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання зобов`язання є правомірними.

Перевіривши розрахунок позивача про нарахування заявлених до стягнення 15911,97 грн 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту у сумі 176638,36 грн за період з 03.02.2018 по 03.02.2021 та 32490,36 грн. інфляційних втрат за період з лютого 2018 по січень 2021, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в межах поданого розрахунку.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідачі письмових відзивів на позов, своїх контррозрахунків заявлених вимог не надали, стверджувань позивача не спростували.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідачів порівну.

Керуючись ст. 86, 129, 233, 236-240, 248-252 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРО ГРУП» (03191, м. Київ, вул. Композитора Лятошинського, буд. 14А, ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) 32490 (тридцять дві тисячі чотириста дев`яносто) грн. 36 коп інфляційних втрат, 15911 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот одинадцять) грн. 97 коп 3% річних.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРО ГРУП» (03191, м. Київ, вул. Композитора Лятошинського, буд. 14А, ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) 1135 (одну тисячу сто тридцять п`ять) грн. 00 коп витрат по сплаті судового збору.

4. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) 1135 (одну тисячу сто тридцять п`ять) грн. 00 коп витрат по сплаті судового збору.

5. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.241 ГПК України та може бути оскаржене в апеляційному порядку у строки, передбачені розділом IV ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак