ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2021м. ДніпроСправа № 904/9795/16 (904/4821/21)

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Примак С.А.,

за участю секретаря судового засідання Балійчук М.В.

та представників:

від позивача: Черпак А.Ю.,

від відповідача: не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Амстор" (м. Дніпро)

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Фудторг" (м. Дніпро)

про стягнення заборгованості у загальному розмірі 22 400,00 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Амстор" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудторг" (далі - відповідач), в якому просить суд стягнути заборгованість у загальному розмір 22 400,00 грн та 2 270,00 грн судового збору.

Ухвалою господарського суду від 18.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження на 17.06.2021.

Від позивача надійшло клопотання (вх. суду №28097/21 від 07.06.2021) про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду від 17.06.2021 підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.07.2021.

У судове засідання 15.07.2021 з`явився представник позивача, представник відповідача у вказане судове засідання не з`явився, причини нез`явлення до суду не повідомив. Про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №307.

У судовому засіданні 15.07.2021 представник позивача виклав зміст позовних вимог, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, а також доводи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача,

ВСТАНОВИВ:

13.02.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Амстор", як орендарем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фудторг", як суборендарем укладено договір суборенди нежитлового приміщення №13.03.15-6.

Відповідно до пункту 1.1. договору орендар передає, а суборендар приймає в строкове платне користування частину нежитлового приміщення, яке знаходиться в будівлі, розташованій за адресою: 49038, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, Кіровський район, вул. Ленінградська, 27 (далі-майно). Майно передається в суборенду з метою перебування органу управління суборендаря та виконання ним посадових обов`язків і статутних функцій.

Згідно із пунктом 1.3 договору орендар є користувачем майна відповідно до договору №7 суборенди нежитлових приміщень, укладеного 10.02.2015 з ПП "Українська компанія з управління майном" і укладенням цього договору підтверджує:

- наявність у нього достатнього обсягу прав та обов`язків, необхідних для укладання і виконання цього договору (пункт 1.3.1. договору);

- наявність згоди та відсутність заборони власника та інших користувачів майна (приміщення та будівлі, де знаходиться майно) щодо укладання і виконання цього договору (пункт 1.3.2. договору).

Пунктом 2.1. договору передбачено, що суборендар вступає у строкове платне користування майном в дату укладення сторонами акту приймання-передачі майна.

Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в суборендаря права власності на майно та будб-яких інших прав, ніж ті, що визначені в цьому договорі (пункт 2.2 договору).

Згідно із договором 3.1. за користування майном суборендар виплачує орендарю орендну плату в сумі 300,00 грн в т.ч. - ПДВ.В разі необхідності визначення розміру орендної плати за визначену кількість днів у місяці, розмір орендної плати визначається шляхом поділу орендної плати за відповідний місяць на кількість календарних днів в такому місяці, помноженому на кількість днів фактично користування майном у такому місяці.

Відповідно до пункту 3.1. договору суборенди орендна плата перераховується боржником на поточний рахунок редитора в розмірі 100% щомісяця не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до наданих кредитором рахунків.

Відповідно до пункту 4.1 договору плата за утримання майна складається з:плати (відшкодування) за технічне обслуговування майна плати за експлуатаційне утримання будівлі, відшкодування комунальних витрат (холодного та гарячого водопостачання, постачання електроенергії), відшкодування податку на землю. Плата за утримання включається до орендної плати і сплачується окремо.

Згідно акту приймання-передачі орендованого майна від 13.02.2015 орендодавець передав, а суборендар прийняв об`єкт оренди - нежитлового приміщення, яке знаходиться в будівлі, розташованій за адресою: 49038, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, Кіровський район, вул. Ленінградська, 27.

В порушення умов договору суборенди відповідач умови вказаного договору виконав не в повному обсязі, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість в розмірі 21 900,00 грн за загальний період прострочення з березня 2015 року по березень 2021 року.

Окрім вказаного, відповідач має заборгованість перед позивачем за договором поворотної фінансової допомоги №3 від 02.02.2015 у загальному розмірі 500,00 грн.

Так,02.02.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Амстор" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фудторг" укладено договір №3 поворотної фінансової допомоги.

Відповідно до пункту 1 вказаного договору позивач зобов`язався надати відповідачу безпроцентну поворотну фінансову допомогу, а останній зобов`язується повернути її у визначений договором строк. Згідно із пунктом 2 договору сума фінансової допомоги становить 500,00 грн.

На виконання умов договору позивач перерахував на рахунок відповідача 500,00 грн що підтверджується платіжним дорученням №221 від 02.02.2015.

Згідно із пунктом 5 вказаного договору поворотна фінансова допомога надавалася строком до 30.03.2015.

По закінченню строку, передбаченого пунктом 5 договору поворотної фінансової допомоги відповідач зобов`язався протягом одного банківського дня повернути вказану допомогу (пункт 6 договору).

При цьому, відповідач не виконав умови вказаного договору в повному обсязі та не розрахувався з позивачем за надані послуги у встановленому розмірі та строк, таким чином сума заборгованості за вказаним договором становить500,00 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно із ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів того, що відповідачем виконано зобов`язання за вказаними договорами до суду не подано.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач, в порушення умов договору, у визначені строки платежі не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність передбачених чинним законодавством правових підстав для стягнення з відповідача 22 400,00 грн.

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача; стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 2 270,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 46, 73 - 79, 86, 91, 129, 130, 191, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Амстор" до Товариство з обмеженою відповідальністю "Фудторг" про стягнення заборгованості у загальному розмірі 22400,00 грн - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю "Фудторг" (49038, м. Дніпро, вул. Ярослава Мудрого (Ленінградська), буд. 27; ідентифікаційний код 37133981) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Амстор" (49038, м. Дніпро, вул. Ярослава Мудрого (Ленінградська), буд. 27; ідентифікаційний код 32123041) 22 400,00 грн (двадцять дві тисячі чотириста гривень 00 коп) - заборгованості та 2 270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп) - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 15.07.2021.

Суддя С.А. Примак