ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2021 р. Справа№ 910/11862/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

за участю секретаря судового засідання: Добрицької В.С.

учасники справи згідно протоколу судового засідання

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Сидоренко Ніни Іванівни

на рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2021 (повне рішення складено 23.03.2021)

у справі №910/11862/20 (суддя Літвінова М.Є.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Сидоренко Ніни Іванівни

до Приватного акціонерного товариства "Укренергомонтаж"

про стягнення 1 525 142, 84 грн

УСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Сидоренко Ніна Іванівна звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Укренергомонтаж" про стягнення 1 525 142, 84 грн за договором № 1/2019 на перевезення вантажу, з яких: 1 300 164, 40 грн основна заборгованість, 173 155, 08 грн пеня, 25 830, 49 грн інфляційні втрати та 25992, 87 грн 3 % річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.02.2021 у справі №910/11862/20 у задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця Сидоренко Ніни Іванівни відмовлено повністю.

Рішення обґрунтовано пропуском позивачем строку позовної давності для звернення до суду.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Фізична особа-підприємець Сидоренко Ніна Іванівна подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2021 у справі №910/11862/20 і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Також до апеляційної скарги додано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2021.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним. На думку апелянта місцевим господарським судом необґрунтовано було відмовлено у задоволенні позовних вимог. Скаржник стверджує, що ним на виконання укладеного договору було надано відповідачу послуги на зальну суму 1 805 882 грн. 00 коп., проте замовник здійснив оплату за надані послуги лише частково, у розмірі 505 717 грн 60 коп. У зв`язку із наведеним апелянт просить стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 1 300 164, 40 грн, 173 155, 08 грн пені, 25830, 49 грн інфляційні втрати та 25992, 87 грн 3 % річних.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №910/11862/20 за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Сидоренко Ніни Іванівни, розгляд справи призначено на 26.05.2021.

У судовому засіданні 26.05.2021 оголошено перерву до 09.06.2021, 09.06.2021 - до 29.06.2021, 29.06.2021 - до 30.06.2021, 30.06.2021 - до 14.07.2021.

Відповідачем було подано письмовий відзив на апеляційну скаргу у якому він просив суд рішення залишити без змін, а скаргу - без задоволення. При цьому відповідач посилався на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та пропуск позивачем строку позовної давності.

Розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Сидоренко Ніни Іванівни, суд дійшов висновку щодо її часткового задоволення. При цьому, колегія суддів виходила з наступного.

15.08.2019 між Приватним акціонерним товариством "Укренергомонтаж" (замовник) та Фізичною особою-підприємцем Сидоренко Ніною Іванівною (виконавець) було укладено Договір № 1/2019 на перевезення вантажу, відповідно до п. 1.1. якого, виконавець зобов`язується надати, а замовник зобов`язується прийняти і оплати належним чином надані послуги по перевезенню вантажу.

Згідно із п.2.2 Договору розрахунки за договором між перевізником і замовником здійснюються Замовником, зокрема:

- за перевезення, надані в 30-км зоні відчуження, не пізніше 15 числа кожного місяця наступного за звітним;

- за інші перевезення наступного дня після надання послуг з перевезень вантажу.

У пункті 2.3. Договору зазначено, що підставою для оплати є оформлений належним чином рахунок чи акт здавання-приймання наданих послуг, складений на підставі товарно-транспортних накладних, підписаних уповноваженим представником замовника.

Згідно п.2.4. Договору, виконавець складає акт в 2-х примірниках, підписує, затверджує печаткою та передає замовнику разом з рахунком. Замовник зобов`язаний підписати цей акт протягом 5 (п`яти) календарних днів та повернути один примірник виконавцю. В разі неповернення акта виконавцю у визначені строки умови відсутності мотивованої відмови, вони вважаються узгодженими в редакції Виконавця та підлягають оплаті на умовах, визначених Договором.

Договір вважається укладеним та набирає чинності з моменту підписання та діє до 31 грудня 2020 року, а у частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 3.1 Договору).

Згідно п.п. 4.3.5, 4.3.6. Договору замовник зобов`язується здійснювати оплату з надані послуги в розмірі і строки, передбачені Договором, а також приймати надані послуги і підписувати акт протягом 5 календарних днів та після затвердження печаткою, примірник виконавця одразу повертати на його адресу.

Додатком № 1 до Договору № 1 сторони погодили розцінки на перевезення вантажу, а саме: марку транспортного засобу - грузовий автомобіль до 20 т, тариф за 1 км пробігу, грн (без ПДВ) - 19, 00, тариф за 1 маш/год. роботи, грн (без ПДВ) - 360, розрахункову швидкість руху - 60 км/год.

Судом установлено, що на виконання вказаного договору позивачем було надано, а відповідачем прийнято послуги на підставі наступнпих актів наданих послуг:

- №8 від 30.08.2019 на суму 400000,00 грн, оплата за даним актом мала бути здійснена не пізніше 15.09.2019;

- №4 від 31.08.2019 на суму 97451,00 грн, оплата за даним актом мала бути здійснена не пізніше 15.09.2019;

- №7 від 30.09.2019 на суму 86174,00 грн; оплата за даним актом мала бути здійснена не пізніше 15.10.2019;

- №10 від 30.09.2019 на суму 300000,00 грн , оплата за даним актом мала бути здійснена не пізніше 15.10.2019;

- № 11 від 31.10.2019 на суму 56789,00 грн, оплата за даним актом мала бути здійснена не пізніше 15.11.2019;

- № 13 від 31.10.2019 на суму 240000,00 грн, оплата за даним актом мала бути здійснена не пізніше 15.11.2019;

- № 15 від 30.11.2019р. на суму 170000,00 грн, оплата за даним актом мала бути здійснена не пізніше 15.12.2019

- № 16 від 30.11.2019 на суму 63333,00 грн; оплата за даним актом мала бути здійснена не пізніше 15.12.2019.

- №21 від 02.12.2019 на суму 3548,00 грн ; оплата за даним актом мала бути здійснена не пізніше 15.01.2020;

- № 22 від 02.12.2019 на суму 20400,00 грн; оплата за даним актом мала бути здійснена не пізніше 15.01.2020;

- № 23 від 27.12.2019 на суму 26726,00 грн; оплата за даним актом мала бути здійснена не пізніше 15.01,2020;

- №24 від 27.12.2019 на суму 320000,00 грн; оплата за даним актом мала бути здійснена не пізніше 15.01.2020;

- №2 від 31.01.2020 на суму 4798,00 грн; оплата за даним актом мала бути здійснена не пізніше 15.02.2020;

- № 1 від 13.02.2020 на суму 12000,00 грн; оплата за даним актом мала бути здійснена не пізніше 15.03.2020.

З матеріалів справи убачається, що замовник здійснив оплату за надані послуги у розмірі 505 717 грн 60 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 9200 від 23 грудня 2019 року та платіжним дорученням № 9269 від 28 січня 2020 року.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до вимог ст.174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч.7 ст.179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Приписами ч.2 ст.180 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Згідно ч.7 ст. 180 ГК України, строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору; на зобов`язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше; закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами ч.1 ст. 306 ГК України установлено, що перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Відповідно до ч.2 указаної статті суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.

Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень (ч.2 ст.306 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Також частиною 1 ст. 307 ГК України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з ч. 2 ст. 909 ЦК України, загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закона, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не установлено договором або законом.

Судом установлено, матеріалами справи підтверджено та відповідачем не спростовано, що відповідач у порушення умов договору належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повної та своєчасної сплати за послуги, надані йому апелянтом.

Згідно із ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За таких обставин колегія суддів вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за отримані послуги згідно актів наданих послуг №8 від 30.08.2019; №4 від 31.08.2019; №7 від 30.09.2019; №10 від 30.09.2019. № 11 від 31.10.2019; № 13 від 31.10.2019; № 15 від 30.11.2019; № 16 від 30.11.2019; №21 від 02.12.2019; № 22 від 02.12.2019; № 23 від 27.12.2019; №24 від 27.12.2019; №2 від 31.01.2020; № 1 від 13.02.2020 є обґрунтованими.

Щодо акту надання послуг № 4 від 31 березня 2020 року на суму 4665 грн колегія суддів відзначає наступне. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів надсилання вказаного акту замовнику у порядку та строки, визначені для цього умовами укладеного між сторонами договору (п. п.2.4). Надсилання акту разом із позовною заявою не може вважатись належним доказом. За таких обставин в позові в частині стягнення заборгованості за актом надання послуг № 4 від 31 березня 2020 року на суму 4 665 грн належить відмовити.

Надаючи правову оцінку зобов`язальним правовідносинам, які виникли між Сторонами, судом взято до уваги та надано правову оцінку не тільки підставам їх виникнення і обсягу прав та обов`язків сторін, а й фактично вчиненим на виконання таких зобов`язань діям сторін, в тому числі складеним та підтвердженим сторонами за наслідками виконання документам, копії яких долучено до матеріалів справи.

Судова колегія відзначає, що у суді першої інстанції відповідачем було подано заяву про пропуск позивачем строку позовної давності.

Згідно ст. 256 ЦК України установлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 258 ЦК України передбачено, що до окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Згідно з ч. 3 ст. 925 ЦК України до вимог, що випливають із договору перевезення вантажу, пошти застосовується позовна давність в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Відповідно до ч. 5 ст. 315 ГК України для пред`явлення перевізником до вантажовідправників і вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

При цьому суд ураховує, що визначальним у застосуванні положень ч.5 ст. 315 ГК України (порядок вирішення спорів щодо перевезень) є не правова природа укладеного між сторонами Договору, а правова природа саме правовідносин, які склались між сторонами, оскільки ч.5 ст. 315 ГК України встановлює строк позовної давності саме до позовів, що "випливають з перевезення", а не безпосередньо з договору перевезення.

Колегія суддів відзначає, що між сторонами у справі склались саме правовідносини з перевезення вантажу, в яких позивач був перевізником, а відповідач - замовником, вантажоодержувачем.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що за позовними вимогами, які ґрунтуються на актах наданих послуг №8 від 30.08.2019; №4 від 31.08.2019; №7 від 30.09.2019; №10 від 30.09.2019; № 11 від 31.10.2019; № 13 від 31.10.2019; № 15 від 30.11.2019; № 16 від 30.11.2019; №21 від 02.12.2019; № 22 від 02.12.2019; № 23 від 27.12.2019; №24 від 27.12.2019 шестимісячний строк позовної давності сплинув 29.07.2020.

При цьому судом ураховується та обставина, що замовник платіжним дорученням № 9200 від 23 грудня 2019 року та платіжним дорученням № 9269 від 28 січня 2020 року здійснив оплату за надані послуги у розмірі 505 717 грн 60 коп. без зазначення номерів актів наданих послуг, що підлягали оплаті.

Із позовної заяви убачається, що вона підписана позивачем 10.08.2020, з відбитку печатки поштового відділення убачається, що позовну заяву направлено до суду 11.08.2020, тобто після спливу строку позовної давності, установленого ч. 5 ст. 315 Господарського кодексу України.

В силу ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною в спорі, є підставою для відмови у позові.

За таких обставин у позові в цій частині належить відмовити.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги за актами №2 від 31.01.2020 та № 1 від 13.02.2020 колегія суддів відзначає наступне.

В силу п. 2.2 Договору акт №2 від 31.01.2020 підлягав оплаті відповідачем до 15.02.2020, акт № 1 від 13.02.2020 - до 15.03.2020.

Таким чином позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за даними актами у розмірі 16 798,00 грн заявлено позивачем в межах шестимісячного строку позовної давності, а отже позов у цій частині підлягає задоволенню.

Згідно зі статтею 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є нез`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи.

За наведених обставин висновки, на яких ґрунтується рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2021 у справі №910/11862/20, не можна вважати такими, що відповідають приписам статей 86, 236, 261, 238 ГПК України щодо всебічного, повного, об`єктивного і безпосереднього розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, що свідчить про наявність підстав для часткового скасування оскаржуваного рішення.

Зважаючи на те, що місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм матеріального права, колегія суддів убачає правові підстави для часткового задоволення апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Сидоренко Ніни Іванівни шляхом часткового скасування рішення місцевого суду та прийняття нового рішення про задоволення позову у частині про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором №1/2019 на перевезення вантажу у розмірі 16 798,00 грн в іншій частині рішення підлягає залишенню без змін.

У зв`язку із частковим задоволення мозову витрати по сполаті судово збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Сидоренко Ніни Іванівни на рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2021 у справі №910/11862/20 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2021 у справі №910/11862/20 скасувати частково. Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Сидоренко Ніни Іванівни задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Укренергомонтаж" (Україна, 02166, місто Київ, ПРОСПЕКТ ЛІСОВИЙ, будинок 39, Ідентифікаційний код юридичної особи 16403289 ) на користь Фізичної особи-підприємця Сидоренко Ніни Іванівни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) 16 798,00 грн заборгованості за Договором №1/2019 на перевезення вантажу.

У іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Укренергомонтаж" (Україна, 02166, місто Київ, ПРОСПЕКТ ЛІСОВИЙ, будинок 39, Ідентифікаційний код юридичної особи 16403289 ) на користь Фізичної особи-підприємця Сидоренко Ніни Іванівни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору у суді першої інстанції у розмірі 251,65 грн.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Укренергомонтаж" (Україна, 02166, місто Київ, ПРОСПЕКТ ЛІСОВИЙ, будинок 39, Ідентифікаційний код юридичної особи 16403289 ) на користь Фізичної особи-підприємця Сидоренко Ніни Іванівни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) 377,47 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Видачу наказу на виконання даної постанови доручити Господарському суду м. Києва.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 20.07.2021.

Головуючий суддя В.В.Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран