ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року

м. Київ

Справа № 914/766/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Баранця О. М. - головуючого, Бакуліної С. В., Стратієнко Л. В.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення та виклику сторін касаційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз»

на ухвалу Господарського суду Львівської області

у складі колегії суддів: Бортник О. Ю., Синчук М. М., Матвіїва Р. І.

від 05 листопада 2020 року

та на постанову Західного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Гриців В. М., Дубник О. П., Зварич О. В.

від 04 лютого 2021 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Галичфарм»

до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Державне підприємство «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації»,

про визнання недійсним рішення в частині задоволення акта про порушення

та за зустрічним позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз»

до Публічного акціонерного товариства «Галичфарм»

про стягнення збитків в розмірі 16 838 818,67 грн

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і ухвалених судових рішень.

У квітні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Галичфарм» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Львівгаз», в якому з урахуванням заяви про зміну предмету позову просило визнати недійсним рішення Публічного акціонерного товариства «Львівгаз» в частині задоволення акту про порушення Публічним акціонерним товариством «Галичфарм» Кодексу газорозподільних систем (далі по тексту - Кодекс ГРС) № 000317 (17-14/05) від 08 лютого 2017 року та донарахування Публічному акціонерному товариству «Галичфарм» природного газу в обсязі 2 252,291 тис. куб.м на суму 16 838 818,67 грн, оформлене протоколом комісії з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу ГРС Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» № 2/02 від 23 лютого 2017 року та актом-розрахунком б/н від 01 березня 2017 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач безпідставно за відсутності факту порушення позивачем господарського зобов`язання прийняв спірні рішенні та здійснив донарахування необлікованого об`єму природного газу, порушив встановлений чинним законодавством порядок донарахування об`ємів природного газу у разі виявлення порушень вимог Кодексу ГРС, а саме:

- в порушення пункту 1 глави 10 розділу Х Кодексу ГРС провів експертизу лічильника обліку природного газу позивача в примусового порядку на власному сервісному центрі та безпідставно відмовив позивачу у проведенні незалежної експертизи лічильника на предмет наявності несанкціонованого втручання в його роботу, чим порушив право позивача на захист своїх прав та законних інтересів від недобросовісних дій відповідача, передбачене статтею 3 Закону України «Про ринок природного газу», статтями 6 та 20 Господарського кодексу України;

- провів експертизу лічильника неналежним чином (не в повному обсязі), оскільки розбір лічильника не проводився, лічильник на наявність в ньому сторонніх предметів та ушкодження внутрішніх його складових частин не досліджувався, наявна в лічильнику невідома частинка не вилучалася та не досліджувалася на предмет її походження та можливості впливу на роботу лічильника, з огляду на що результати проведеної експертизи не доводять факт втручання позивача в роботу лічильника та факт порушення позивачем господарського зобов`язання;

- склав повторний акт про порушення № 17-14/05 від 08 лютого 2017 року за відсутності визначених пунктом 7 глави 9 розділу Х Кодексу ГРС підстав, а саме: за відсутності доказів в підтвердження наявності порушення.

03 травня 2017 року Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» звернулося до Господарського суду Львівської області із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «Галичфарм», в якому з урахуванням заяв про збільшення розміру позовних вимог № LV007.2-СК-8232-0818 від 28 серпня 2018 року та про зміну предмета позову від 16 жовтня 2018 року просило стягнути з відповідача 16 838 818,67 грн збитків.

Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що Публічне акціонерне товариство «Галичфарм» допустило несанкціоноване втручання в роботу засобу вимірювальної техніки (далі по тексту - ЗВТ), факт чого встановлений в акті про порушення № 17-14/05 від 08 лютого 2017 року, внаслідок чого комісія позивача на підставі зазначеного акту здійснила розрахунок необлікованого об`єму природного газу і його вартості в розмірі 16 838 818,67 грн, які є збитками Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз», які відповідач за зустрічним позовом не відшкодував.

Господарський суд Львівської області рішенням від 11 квітня 2019 року, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 13 серпня 2019 року, первісний позов задовольнив повністю. Визнав недійсним рішення Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» в частині задоволення акту про порушення Публічним акціонерним товариством "Галичфарм" Кодексу ГРС № 000317 (17-14/05) від 08 лютого 2017 року та донарахування Публічному акціонерному товариству «Галичфарм» об`єму природного газу в обсязі 2252,291 тис. куб. м на суму 16 838 818,67 грн, оформлене протоколом № 2/02 комісії з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу ГРС Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» від 23 лютого 2017 року та актом-розрахунком № б/н від 01.03.2017. Стягнув з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на користь Публічного акціонерного товариства «Галичфарм» 1 600,00 грн судового збору та 20 020,00 грн витрат на оплату проведеної у справі судової експертизи. У задоволенні зустрічного позову відмовив повністю.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду постановою від 12 березня 2020 року рішення Господарського суду Львівської області від 11 квітня 2019 року та постанову Західного апеляційного господарського суду від 13 серпня 2019 року у справі № 914/766/17 залишив без змін.

2. Короткий зміст вимог заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

У жовтні 2020 року відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» звернувся до Господарського суду Львівської області із заявою про перегляд рішення Господарського суду Львівської області від 11 квітня 2019 року за нововиявленими обставинами, в якій просив скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 11 квітня 2019 року у справі № 914/766/17 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні первісних позовних вимог та задовольнити зустрічний позов.

Як на нововиявлені обставини, які мають істотне значення для справи, Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» послалося на обставини, встановлені експертами Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз при проведенні експерименту у ході проведення судової експертизи у межах іншої справи № 914/2108/19, а саме: на обставини можливості здійснення несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу ЛГк 150 G650 без залишення слідів дії сторонніх твердих предметів на корпусі відлікового пристрою. За твердженням заявника ця обставина є істотною, оскільки спростовує висновок судів у цій справі про недоведеність несанкціонованого втручання в роботу газового лічильника у зв`язку з відсутністю таких слідів чи пошкоджень, ця обставина не була встановлена судами, не була та не могла бути відомою Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на час розгляду цієї справи, оскільки зазначений експеримент у цій справі не проводився.

3. Короткий зміст оскаржуваних ухвали місцевого господарського та постанови апеляційного господарського суду.

Господарський суд Львівської області ухвалою від 05 листопада 2020 року, залишеною без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 04 лютого 2021 року, відмовив у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про перегляд рішення Господарського суду Львівської області від 11 квітня 2019 року у справі № 914/766/17 за нововиявленими обставинами. Поклав судові витрати за розгляд заяви на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз».

Суди попередніх інстанцій виходили з того, що обставини, на які послалося Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», не є нововиявленими в розумінні статті 320 Господарського процесуального кодексу України, оскільки обставина можливості здійснення несанкціонованого втручання не залишаючи слідів у зазначений у висновку лічильник, встановлена у висновку експерта № 2232 від 28 серпня 2020 року за результатами проведення комісійної судово-трасологічної експертизи у господарській справі № 914/2108/19, була встановлена щодо іншого, ніж у цій справі, що переглядається, лічильника, не доводить факту втручання позивача у цій справі в роботу лічильника, який не був предметом зазначеної експертизи, та не є обставиною, яка входить до предмета доказування у цій справі № 914/766/17. Доводи заявника зводяться до переоцінки доказів, зокрема висновку експерта № 7085 від 19 червня 2018 року, що був оцінений судами при розгляді цієї справи.

4. Короткий зміст вимог касаційних скарг.

У касаційній скарзі відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 05 листопада 2020 року та постанову Західного апеляційного господарського суду від 04 лютого 2021 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про перегляд рішення Господарського суду Львівської області від 11 квітня 2019 року у справі № 914/766/17 за нововиявленими обставинами.

5. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу.

Як на підставу касаційного оскарження судових рішень позивач послався на абзац 2 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України та зазначив про те, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували та порушили норми процесуального права, а саме: пункт 1 частини першої статті 320 та статтю 79 Господарського процесуального кодексу України.

За твердженням скаржника обставини, встановлені у висновку експерта № 2232 від 28 серпня 2020 року за результатами проведення комісійної судово-трасологічної експертизи у господарській справі № 914/2108/19, підтверджують його пояснення у цій справі про те, що Публічне акціонерне товариство «Галичфарм» могло здійснювати проникнення у щілину між верхньою та нижньою частинами лічильна за допомогою предмета, який за своїми фізико-хімічними властивостями є м`якішим за сталь, не залишаючи будь-яких ознак втручання. На думку скаржника, ця обставина відповідає усім ознакам нововиявлених обставин, передбаченим пунктом 1 частини першої статті 320 Господарського процесуального кодексу України, а висновок судів попередніх інстанцій про те, що наведені заявником обставини не є нововиявленими зроблений з порушенням зазначеної норми процесуального права.

Також скаржник посилається на те, що суди порушили статтю 79 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не застосували передбачений цією нормою такий стандарт доказування як вірогідність доказів.

6. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) - Акціонерне товариство «Галичфарм» у відзиві на касаційну скаргу просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані ухвалу місцевого та постанову апеляційного господарських судів залишити без змін, посилаючись на те, що доводи касаційної скарги є необґрунтованими та безпідставними, направлені на переоцінку доказів, а висновки судів попередніх інстанцій зроблені з правильним застосуванням та дотримання норм матеріального і процесуального права. Акціонерне товариство «Галичфарм» вказує на те, що скаржник при первинному розгляді цієї справи посилався на обставини можливості втручання в роботу лічильника предметом м`якшим, ніж сталь і цим доводам скаржника суд надав оцінку, зокрема відмовив у призначенні додаткової експертизи. У зв`язку з цим Акціонерне товариство «Галичфарм» з посиланням на висновки Верховного Суду зазначає про те, що не може вважатися нововиявленою та обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи, а також обставина, на яку посилався учасник судового розгляду у своїх поясненнях в суді будь-якої інстанції або яка могла бути встановлена судом у разі виконання судом вимог процесуального закону.

Також Акціонерне товариство «Галичфарм» стверджує про те, що обставини, на які посилається скаржник як на нововиявлені, не впливають на ухвалене судом у справі рішення по суті спору, у висновку експерта, на який посилається скаржник, об`єктом дослідження був інший лічильник газу та втручання в його роботу.

Позиція Верховного Суду

7. Оцінка аргументів учасників справи і висновків місцевого господарського суду та суду апеляційної інстанцій.

Верховний Суд, обговоривши доводи сторін, наведені у касаційній скарзі та відзиві на касаційну скаргу, дослідивши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та дотримання норм процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

За змістом частини першої статті 320 Господарського процесуального кодексу України рішення, постанови та ухвали господарського суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, визначеними у частині другій статті 320 Господарського процесуального кодексу України, є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору.

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов:

1) їх існування на час розгляду справи,

2) те, що ці обставини не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи,

3) істотність таких обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи або ті обставини, яких не існувало на момент вирішення спору.

Суди вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», звертаючись до суду із заявою про перегляд рішення Господарського суду Львівської області від 11 квітня 2019 року за нововиявленими обставинами, послався як на нововиявлену обставину, яка має істотне значення для справи, на те, що експертами Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз при проведенні експерименту у ході проведення судової експертизи у межах іншої справи № 914/2108/19 були встановлені обставини, які підтверджують можливість здійснення несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу ЛГк 150 G650 без залишення слідів дії сторонніх твердих предметів на корпусі відлікового пристрою. За твердженням заявника ця обставина є істотною, оскільки спростовує висновок судів у цій справі про недоведеність несанкціонованого втручання Публічного акціонерного товариства «Галичфарм» в роботу газового лічильника у зв`язку з відсутністю таких слідів чи пошкоджень, ці обставина не була встановлена судами, не була та не могла бути відомою Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на час розгляду цієї справи, оскільки зазначений експеримент у межах цієї справі не проводився.

Здійснивши аналіз усіх необхідних ознак існування нововиявлених обставин, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що наведена Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» обставина (встановлена експертами можливість здійснення несанкціонованого втручання у лічильник без залишення слів такого втручання), не є нововиявленою.

По-перше, як правильно зазначив місцевий господарський суд, ця обставина, яка передбачає наявність певної можливості, не є взагалі обставиною як такою, оскільки можливість - це лише імовірність, допустимість чого-небудь, наявність сприятливих для чого небуть умов, які допомагають (сприяють) чомусь. Фактично доводи Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» є теоретичними, тобто побудованими на припущенні, на яких не може ґрунтуватися судове рішення.

По-друге, як встановили суди попередніх інстанцій, предметом дослідження судової експертизи, проведеної у межах іншої справи № 914/2108/19, був лічильник газу G-160 ЛГ-К-80-1/20-1.6-1-Tх, заводський номер 13352, що належить ЛКП «Львівтеплоенерго», у той час як об`єктом дослідження у цій справі № 914/766/17 був інший лічильник газу - ЛГК-150 G-160 заводський номер 2939, що належить ПАТ «Галичфарм». Отже, як правильно встановили суди, висновки зазначеної експертизи, зокрема висновок про можливість здійснення несанкціонованого втручання у лічильник без залишення слідів такого втручання, стосувалися іншого лічильника, який не був об`єктом дослідження у цій справі № 914/766/17 та не належав позивачу за первісним позовом (відповідачу за зустрічним позовом) у цій справі, з іншими технічними параметрами та характеристиками, тобто інших фактичних обставин справи. Відповідно висновки зазначеної експертизи взагалі не стосуються обставин цієї справи та, зокрема не свідчать про несанкціоноване втручання Публічного акціонерного товариства «Галичфарм» у роботу лічильника газу - ЛГК-150 G-160 заводський номер 2939.

Суди попередніх інстанцій правильно зазначили, що встановлення у межах справи № 914/2108/19 можливості здійснення несанкціонованого втручання, не залишаючи слідів, у лічильник ЛГК-80 G-160, заводський номер 13352, який належить ЛКП «Львівтеплоенерго», що зафіксовано у акті про порушення № 005466 від 03.07.2019, не є обставиною, яка входить до предмету доказування у цій справі № 914/766/17, не свідчить про несанкціоноване втручання Публічного акціонерного товариства «Галичфарм» в роботу лічильника газу ЛГК 150 G-650, заводський номер 2939, а доводи заявника зводяться до переоцінки доказу, а саме висновку експерта № 7085 від 19 червня 2018 року, що був оцінений судами у процесі розгляду справи № 914/766/17.

По-третє, згідно зі статтею 104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу.

З огляду на викладене висновок експерта № 2232 від 28 серпня 2020 року, зроблений за результатами проведення комісійної судово-трасологічної експертизи у господарській справі № 914/2108/19, про можливість здійснення несанкціонованого втручання у лічильник без залишення слідів такого втручання, не є обставиною, яку суд може вважати встановленою, не є цей висновок експерта і обставиною, яка не потребує доказуванню у розумінні статті 75 Господарського процесуального кодексу України, про що правильно зазначив місцевий господарський суд.

Верховний Суд зазначає про те, що не можуть бути визнані нововиявленими викладені в іншій справі висновки суду щодо обставин справи (оцінка доказів), юридична оцінка обставин справи в іншій справі та правові підстави рішення суду або його мотиви на предмет застосування норм права в іншій справі. Не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах (такі ж правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27 серпня 2019 року у справі № 920/1077/16, від 15 січня 2020 року у справі № 916/24/17, 19 травня 2020 року у справі № 911/596/18 та інших).

У касаційній скарзі скаржник посилається на те, що суди попередніх інстанцій порушили статтю 79 Господарського процесуального кодексу України, не застосували передбачений цією нормою такий стандарт доказування як вірогідність доказів.

Верховний Суд вважає зазначені доводи скаржника безпідставними та не бере їх до уваги з огляду на таке.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як правильно зазначили суди попередніх інстанцій, у наведеній статті 79 Господарського процесуального кодексу України йдеться про вірогідність доказів, а не про вірогідність обставин. Однак Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», посилаючись на встановлену експертним висновком можливість здійснення несанкціонованого втручання у лічильник без залишення слідів такого втручання як на нововиявлену обставину фактично ототожнює такі поняття як «вірогідність доказів» та «вірогідність обставин», які за своєю правовою природою є різними. Посилання скаржника на обставину теоретичного існування самої лише можливості здійснення несанкціонованого втручання у лічильник без залишення слідів такого втручання не є доказом в розумінні статті 73 Господарського процесуального кодексу України. Це лише твердження учасника справи, які мають бути підтверджені доказами.

З огляду на викладене Верховний Суд не вбачає допущення судами попередніх інстанцій порушення статті 79 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні оспорюваних рішень.

З огляду на викладене Верховний Суд вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що обставини, на які послалося Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», не є істотними для розгляду цієї справи та не є нововиявленими в розумінні статті 320 Господарського процесуального кодексу України, а доводи заявника зводять до переоцінки доказів, зокрема висновку експерта № 7085 від 19 червня 2018 року, що був оцінений судами при розгляді цієї справи.

8. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Відповідно до статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Матеріали справи свідчать про те, що оскаржувані ухвала Господарського суду Львівської області від 05 листопада 2020 року та постанова Західного апеляційного господарського суду від 04 лютого 2021 року прийняті з дотриманням норм процесуального права, зокрема з дотриманням статей 79, 320 Господарського процесуального кодексу України, доводи Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» у касаційній скарзі про порушення судами попередніх інстанції цих норм процесуального права при прийнятті оскаржуваних ухвали та постанови не знайшли свого підтвердження, а наведена ним підстава касаційного оскарження судових рішень є необґрунтованою, у зв`язку з чим Верховний Суд не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваних ухвали Господарського суду Львівської області від 05 листопада 2020 року та постанови Західного апеляційного господарського суду від 04 лютого 2020 року.

9. Судові витрати.

Зважаючи на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, cуд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 05 листопада 2020 року та постанову Західного апеляційного господарського суду від 04 лютого 2021 року у справі № 914/766/17 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Баранець

Судді С. Бакуліна

Л. Стратієнко