ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
15.07.2021 Справа №905/936/21
Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,
про стягнення 179 360,00 грн., -
І. Короткий зміст позовної заяви, заперечень та інших заяв, клопотань учасників справи:
Акціонерне товариство «Українська залізниця», м.Київ, в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Дніпро, звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою №НЮс-01/218 від 19.05.2021 до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південноданбаське №1», м.Вугледар Донецької області, про стягнення штрафу у розмірі 179 360,00 грн. за неправильно зазначену у накладній масу вантажу на підставі ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідно до комерційного акта №463003/147 від 25.12.2020 в ході контрольної перевірки маси вантажу на попутній станції Пологи Придніпровської залізниці у вагонах №60232170, №67852244, №63704365, №61520334 виявлено різницю у дійсній вазі та зазначеній відповідачем у залізничній накладній №52285293, а отже неправильно вказано останнім масу вантажу, внаслідок чого виникли підстави для нарахування штрафу.
Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.3, 10 Закону України «Про залізничний транспорт», ч.5 ст.307 Господарського кодексу України, ст.ст.2, 5, 6, 23, 24, 37, 118, 122, 129 Статуту залізниць України, п.10, п.12 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, п.2.1, п.2.2, п.2.3 розділу 2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, п.п.5, 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000.
На адресу суду 15.06.2021 від представника позивача із супровідним листом №13-04/389 від 09.06.2021 (надіслано поштою 09.06.2021 згідно інформації, що міститься на поштовому конверті, у якому надійшов документ) надійшли у копіях посадова інструкція №23/ДНМ від 12.06.2019 інженера 1 категорії сектору актово-претензійної роботи Медвідь В.В., наказ №НОК-875/ОС від 11.12.2006 щодо особового складу, наказ від 01.12.2015 №1/ОС «По особовому складу», посадова інструкція від 13.04.2018 №ДНН-3/935 начальника станції Пологи Чистова В.Є.
До суду 22.06.2021 від представника відповідача надійшов відзив від 17.06.2021 №1397 (надіслано поштою 18.06.2021 згідно інформації, що міститься на поштовому конверті, у якому надійшов документ) за змістом якого відповідач просить суд врахувати співзмірність розміру заявленого штрафу до загальної вартості вугілля у спірних вагонах; відсутність збитків, іншої майнової шкоди у позивача; збитковість діяльності підприємства відповідача, його важкий майновий стан та зменшити розмір штрафу до двох провізних плат за кожний вагон, посилається на ст.233 Господарського кодексу України та ст.551 Цивільного кодексу України. Справу просить розглядати без участі представника Державного підприємства «Шахтоуправління «Південноданбаське №1».
Проте протокол зважування вагонів від 25.12.2020 вважає неналежним доказом у справі, оскільки:
- до протоколу не надано матеріалів фотофіксації вагонів;
- в протоколі зважування зазначено ваги №17, при цьому до позову додано копію витягу технічного паспорту ЗВВТ №89.
Разом з тим, в доданих актах загальної форми не зазначено яким чином встановлено перенавантаження вугілля у спірних вагонах.
У комерційному акті №463003/147 від 25.12.2020 зазначено, що переваження на ст. Пологи здійснювалося на 150 тонних вагах без урахування похибки, та вивантаження вугілля з вагонів, а різниця в масі виведена в результаті простих арифметичних дій. Позивач не зважував тару (вагони) без вантажу, у той час, як її вага не завжди відповідає маркуванню на вагонах.
Відповідач у своїй заяві зазначив, що зважування та завантаження вугілля у вагони на підприємстві відповідача здійснено на справних 200 тонних вагонних вагах, які пройшли державну перевірку.
Також, позивачем разом з позовною заявою подано розрахунок суми штрафу, підписаний інженером сектору актово-претензійної роботи комерційного відділу СП «Запорізька дирекція залізничних перевезень» Медвідь В.В., однак, заявником не додано документів на підтвердження обсягу повноважень даної посадової особи та факту перебування підписанта на відповідній посаді.
До відзиву додано докази його направлення на адресу Акціонерного товариства «Українська залізниця» та у копіях: наказ Міністерства енергетики України від 02.06.2021 №30-к/к, виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, довідку про заборгованість зі сплати заробітної плати у ДП «Шахтоуправління «Південноданбаське №1», станом на 17.06.2021, акти про початок цілозмінних простоїв по ДП «Шахтоуправління «Південноданбаське №1» від 08.12.2019, 03.02.2020, 19.03.2020, 25.06.2020, 19.10.2020, акти про продовження цілозмінних простоїв по ДП «Шахтоуправління «Південноданбаське №1» від 02.01.2020, 02.04.2020, 01.07.2020, технічний паспорт №0361 засобу вимірювальної техніки (ЗВВТ), баланс (звіт про фінансову стан) станом на 31.03.2021.
09.07.2021 від позивача отримано відповідь на відзив №13-04/444 від 07.07.2021, у якій наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з посиланням на ст.ст.6, 22, 23, 24, 37, 52, 118, 122, 129 Статуту залізниць України, ст.908 Цивільного кодексу України, ст.ст.1, 2, 11, 16 Закону України «Про залізничний транспорт», ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», п.1.2, п.2.3, додаток 3 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, п.22 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, п.3.4, п.3.5 Інструкції «Про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті», затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України №422 від 31.07.2012, п.12 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002 вважає порушення доведеним, а підстави для застосування ст.233 Господарського кодексу України, ст.551 Цивільного кодексу України відсутніми.
ІІ. Процесуальні дії суду:
З дотриманням приписів ст.32 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/936/21 визначено суддю Кротінову О.В.
Ухвалою суду від 31.05.2021 прийнято позовну заяву №НЮс-01/218 від 19.05.2021 до розгляду та відкрито провадження у справі №905/936/21; визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; встановлено позивачу надати: відповідно до ст.ст.166, 251 Господарського процесуального кодексу України відповідь на відзив у строк до 30.06.2021; документи на підтвердження повноважень Медвідь В.В. на здійснення та засвідчення розрахунку суми штрафу згідно ст.122 Статуту залізниць України по комерційному акті №463003/147 від 25.12.2020 по ст.Пологи, відповідно до накладної №52285293, у строк згідно ч.2 ст.174 Господарського процесуального кодексу України, а саме не більш ніж 10 днів з дня вручення даної ухвали суду; встановлено відповідачу надати: відповідно до ст.ст.165, 251 Господарського процесуального кодексу України відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову у строк до 21.06.2021, але не пізніше 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду до початку судового засідання; роз`яснено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі; роз`яснено, що за клопотанням однієї із сторін розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Представлені позивачем документи прийнято та долучено до матеріалів справи.
Відзив відповідача №1397 від 17.06.2021, разом з доданими документами, судом прийнято і враховано під час розгляду справи по суті.
Так, враховуючи положення Господарського процесуального кодексу України, суть спору, відсутність клопотань від учасників справи щодо розгляду справи з повідомленням (викликом) сторін, беручи до уваги належне забезпечення з боку суду можливості позивача та відповідача для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом зв`язку) відповідних доказів до суду, суд дійшов висновку про існуючу можливість розглянути спір.
ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом:
У грудні 2020 року на адресу одержувача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Донінтервугілля», м.Київ, зі станції Південнодонбаська Донецької залізниці на станцію призначення Кривий Торець Донецької залізниці відбулось відправлення Державним підприємством «Шахтоуправління «Південноданбаське №1» за залізничною накладною №52285293, зокрема у вагонах №60232170, №67852244, №63704365, №61520334, вантажу вугілля кам`яного.
Як свідчить розділ 26 та 28 вищевказаної накладної, маса вантажу визначена вантажовідправником на вагонних вагах (200т), заводський №0049.
За даними актів загальної форми №1430/1П, №1431/1П від 25.12.2020 на транзитній станції Пологи Придніпровської залізниці вагони №60232170, №67852244, №63704365, №61520334, передано для контрольного зважування.
У розділі Д комерційного акту також відображено, що контрольне зважування вагона здійснено приймальником поїздів ОСОБА_2 , за груповою накладною вказаною на лицьовій стороні цього акта, в присутності начальника станції Чистова В.Є., агента з розшуку Малютенко С.Г., приймальника поїздів Овчаренко Л.О., ст.ОВР Марковського Л.О. При комерційному огляді вагонів виявлено навантаження згідно з документом. Маркування проглядається частково, у зв`язку з погодними умовами. Поверхність вантажу потоптана, маркування фактично не проглядається. Виїмки, заглиблення відсутні, окреслення навантаження без порушень. Розвантажувальні люка зачинені на запірний механізм. Перекоса кузова немає. Вагон у технічному стані справний. Дано оперативне повідомлення.
Акт підписано начальником станції Чистовим В.Є., агентом з розшуку Малютенко С.Г., приймальником поїздів Куріловим М.В.
У протоколі зважування вагонів ст.Пологи Придніпровської залізниці від 25.12.2020 містяться дані:
Крім того, в вищезазначених актах зазначено, що комерційну несправність не усунуто - вагон слідує з пропущенням без виправлення.
У розділі «Є» комерційного акту №463003/147/42 від 25.12.2020, що є другим примірником акта №463003/147 від 25.12.2020, міститься відмітка станції призначення Кривий Торець Донецької залізниці наступного змісту: «При перевірці ваги вантажу різниці проти цього акта не виявлено».
Дані відомості засвідчено підписами ДС Борисов, а/к Рапота, а/к Портна, нач. Погр. ТОВ «Донінтервугілля» Шевченко.
Неправильне зазначення у накладній маси вантажу стало підставою для нарахування штрафу та звернення позивача до суду з позовом про його стягнення з відповідача.
IV. Мотиви з яких виходить суд та застосовані ним положення законодавства:
Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.
За змістом ст.13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
За приписом ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.
Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.
Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного Кодексу України за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України, підтверджується складанням транспортної накладної.
Відповідно до ст.6 Статуту залізниць України накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.
Факт укладання договору перевезення вантажу між позивачем та відповідачем, зокрема, у вагонах №60232170, №67852244, №63704365, №61520334 підтверджено залізничною накладною №52285293.
Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст.2 Статуту).
На підставі Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (ст.5 Статуту).
Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.
Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №863/5084 від 24.11.2000, а також ст.23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п.2.1. та п.2.2., графи «Маса вантажу, визначена відправником, кг» та «Спосіб визначення маси» заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст.37 Статуту та п.5. Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №861/5082, визначається відправником.
Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника.
Правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтверджено підписом представника відправника, про що відображено у графі 55 накладної.
Доказів, що спростовують дане суду не представлено.
Згідно з п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.
Згідно ч.1 ст.129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.
Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.
Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.
Таким чином, комерційні акти складаються, зокрема, для засвідчення обставин невідповідності маси вантажу із даними зазначеними у транспортних документах.
Отже, для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у ст.129 Статуту визначено складання комерційного акту.
Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.
Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній №52285293, засвідчено комерційним актом №463003/147.
Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.
Відповідно до п.12 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі Є комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено. Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у п.10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається.
При невідповідності відомостей, вказаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.
Комерційний акт №463003/147 від 25.12.2020 підписано належними особами та відмітка про відсутність різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, засвідчена штемпелем станції призначення і підписами осіб, у відповідності до п.10 Правил складання актів.
Вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, та фактичної маси вантажу.
В матеріалах справи відсутні та сторонами не надані жодні докази, які б свідчили про намагання оскаржити відомості викладені у комерційному акті, або що спростовують викладені обставини.
У відзиві на позовну заяву відповідач не заперечує повноважність осіб, що підписали комерційний акт, посилається на те, що відповідно до п.3.4 Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, яка затверджена наказом №442 від 31.07.2012 Міністерства інфраструктури України, результати зважування на електронних ЗВВТ повинні видаватися у друкованому вигляді, для чого конструкція вагопроцесора має передбачати можливість підключення до нього друкувального пристрою.
Водночас, п.3.5 вказаної інструкції встановлено, що у ЗВВТ для статичного зважування, прийнятих в експлуатацію до набрання чинності цією Інструкцією, допускається відсутність друкувального пристрою.
Як встановлено, інструкцію затверджено наказом №442 від 31.07.2012, ЗВВТ залізниці, на яких здійснювалось зважування вантажу під час прибуття на станцію призначення Пологи Придніпровської залізниці, прийнято до експлуатації 30.10.2007, що підтверджується копією технічного паспорту ЗВВТ. Таким чином, зважування можуть бути зафіксовані за відсутності друкувального пристрою.
Щодо посилання відповідача про те, що до протоколу зважування ст.Пологи Придніпровської залізниці не були додані матеріали фотофіксації вагонів, у той час як інші станції їх надають. Нормативно-правовими актами залізниці не передбачена обов`язкова фотофіксація вагонів, також, не передбачено надання матеріалів фотофіксації вагонів до протоколу зважування.
При цьому, стягнення штрафу, що є предметом спору по даній справі, нараховуються з підстав матеріальної відповідальності відправника вантажу, в даному випадку з комерційного акту, в якому зафіксовано неправильно зазначену масу вантажу. Суд зазначає, що матеріали фотофіксації не є підставою матеріальної відповідальності відправника вантажу.
З урахуванням викладеного, посилання відповідача на не надання матеріалів фотофіксації вагонів до протоколу зважування не приймається судом до уваги.
Посилання відповідача на ті обставини, що зважування та завантаження вантажу у вагони здійснювалось на справних та повірених 200 тонних вагонних вагах, тоді як, переваження на станції Пологи вчинено на 150 тонних вагах без урахування похибки та зважування тари (вагони) без вантажу, а різниця в масі виведена шляхом простих арифметичних дій, судом не приймаються до уваги, з огляду на наступне.
Відповідно до ст.13 Статуту залізниць України для зважування вантажів, багажу і вантажобагажу (товаробагажу) використовуються вагонні, вантажні, елеваторні та інші ваги.
Згідно п.п.5, 7 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом №644 від 21.11.2000 Міністерства транспорту України, до розрахункових способів визначення маси вантажу належать: за трафаретом (підсумовування маси вантажу, зазначеної на кожному вантажному місці), за стандартом (множення суми стандартної маси вантажного місця на кількість місць вантажу), за заміром висоти наливу (з подальшим визначенням густини та об`єму вантажу за таблицею калібрування цистерн, розробленою заводом - виробником цистерни). За домовленістю відправника, залізниці та одержувача вантажу можуть бути встановлені інші способи визначення маси вантажу. Спосіб визначення маси вантажу і тип ваг відправник зобов`язаний зазначити в накладній. Маса вантажів, які перевозяться навалом, насипом, наливом, визначається зважуванням на вагонних вагах. Допускається використання інших типів ваг, крім вагонних, за умови їх відповідності вимогам законодавства про метрологію.
Пункт 22 Правил видачі вантажів передбачає, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення. При цьому, зважування вагону з вантажем на станції відправлення на 200-тонних електронних вагах, а при видачі на станції призначення на 100-150 тонних вагонних вагах або навпаки не є порушенням способу визначення маси вантажу.
У п.26 «Спосіб визначення маси» накладної №52285293 зазначені вагонні ваги (200т) заводський №0049. За змістом комерційного акту №463003/147 від 25.12.2020, переважування вантажу на станції Пологи Придніпровської залізниці здійснювалось на 150 тонних вагонних вагах вказаної станції, що повністю узгоджується з приписами наведених вище норм.
Інші доводи не спростовують встановлених обставин, а відтак відхиляються судом.
Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України за №644 від 21.11.2000 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 за №863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі ст.118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.
Згідно із ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із ст.118 цього Статуту.
Тобто, чинне законодавство України пов`язує застосування до вантажовідправника наслідків встановлених ст.118 Статуту залізниць України із фактом неправильного зазначення певних відомостей у накладній, зокрема, маси вантажу.
Враховуючи дане, предметом дослідження є встановлення такого порушення.
Доказів на підтвердження відсутності вини вантажовідправника у невідповідності відомостей у перевізному документі фактичній масі вантажу у спірних вагонах, до матеріалів справи не надано.
Окрім того, при застосуванні ст.ст.118, 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки.
Відповідно до ст.118 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню у п`ятикратному розмірі провізної плати.
V. Висновки суду:
Судом встановлено наявність підстав для застосування відповідальності, передбаченої вищеозначеним нормативним актом.
Позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення з відповідача штраф в сумі 179360,00 грн., що розраховано за кожним вагоном із провізної плати у розмірі 8968,00 грн.
Одночасно суд не погоджується із даним, оскільки за аналізом ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України, п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України за №644 від 21.11.2000р. та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 №863/5084, відповідальність у вигляді штрафу встановлена за сам факт неправильного зазначення певних відомостей у накладній, незалежно від кількості допущених порушень у ній при складанні.
Відтак, відповідачем допущено невірне вказання маси вантажу у графі 24 «маса вантажу, зазначена відправником» залізничної накладної №52285293, і неправильно вказано саме цю відомість, тому виходити із її (маси) складових є безпідставним.
Розмір провізної плати за спірними вагонами, згідно наданого суду перевізного документа, визначений у сумі 8968,00грн.
Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій суд зазначає, що в даному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає із зазначених положень Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає права, обов`язки і відповідальність залізниці, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку чітко визначена ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України. Підстав вважати такий штраф надмірно великим у порівнянні з допущеним правопорушенням у суду немає, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.
Аналогічна за змістом позиція міститься у висновках Верховного Суду за результатом розгляду досліджуваного питання, зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.02.2019 по справі №914/2339/17.
Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм ст.129 Господарського процесуального кодексу України та покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст.4, 7, абз.1 ч.3 ст.12, ст.ст.13, 42, 73-80, 86, 129, 233, 236-238, 240-241, 247, 250, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -
1.Позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Дніпро, до відповідача, Державного підприємства «Шахтоуправління «Південноданбаське №1», м.Вугледар Донецької області, про стягнення штрафу за неправильно зазначену у накладній масу вантажу у розмірі 179360,00 грн. задовольнити частково.
3.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
4.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
5.Згідно з ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового судового рішення.
Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).
6.Повний текст рішення складено 15.07.2021.

Суддя О.В. Кротінова