ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"15" липня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1559/21

У справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Венеціанка»

прo виселення з нежитлових приміщень та стягнення 191 031,09 грн.

Суддя Кошик А.Ю.

За участю представників:

позивача: Січкар К.М.

відповідача: не з`явився

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» (надалі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Венеціанка» (надалі відповідач) прo виселення з нежитлових приміщень та стягнення 191 031,09 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.06.2021 року відкрито провадження у справі № 911/1559/21 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 15.07.2021 року.

У підготовчому судовому засіданні 15.07.2021 року судом з`ясовано, що предметом спору у вказаній справі є виселення з нежитлових приміщень та стягнення грошових коштів за договором № 1572-1 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 28.07.2017 року.

Відповідно до умов договору орендодавець передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва, а саме: об`єкт, що знаходиться за адресою: м. Київ, Дніпровський район, Гідропарк, о. Долобецький, пляж «Венеція», б/н для розміщення буфету, який не здійснює продаж товарів підакцизної групи.

Отже, місцезнаходженням нерухомого майна, стосовно якого виник спір, про який йдеться у позові, є місто Київ.

Статею 30 Господарського процесуального кодексу України визначена виключна підсудність справ.

Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються за місцем знаходження даного майна.

Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 911/2390/18 від 16.02.2021 року у чинній редакції Господарського процесуального кодексу України частина третя статті 30 цього Кодексу вказує на виключну підсудність справ у спорах, що виникають з приводу нерухомого майна, господарським судам за місцезнаходженням майна або основної його частини, що відповідає змісту частини першої статті 30 Цивільного процесуального кодексу України.

За визначенням, що дає Академічний тлумачний словник української мови, словосполука «з приводу» означає «у зв`язку з чим-небудь», тому словосполучення «з приводу нерухомого майна» треба розуміти як будь-який спір у зв`язку з нерухомим майном або певними діями, пов`язаними з цим майном.

Аналізуючи логічну послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, вбачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Отже, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що за правилами чинного Господарського процесуального кодексу України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Відповідна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 року у справі № 910/10647/18.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 Господарського процесуального кодексу України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Тому на спори, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми ч. 3 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку із цим Велика Палата Верховного Суду не вважає за необхідне відступати від висновку, викладеного Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду в постанові від 16.05.2018 року у справі № 640/16548/16-ц, про те, що позов про стягнення орендної плати за користування нерухомим майном належить до позовів, які виникають з приводу нерухомого майна.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 3 статті 31 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що справа не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Господарського суду Київської області, у зв`язку з чим матеріали справи № 911/1559/21 підлягають передачі за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 31, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

Ухвалив:

1. Скерувати матеріали справи №911/1559/21 за встановленою підсудністю до Господарського суду міста Києва.

2. Направити копію ухвали учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку, встановленому ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик

повний текст ухвали складено 20.07.2021 року