РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.06.2021Справа № 910/17717/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ґудвеллі Україна»

до Державної податкової служби України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна казначейська служба України

про стягнення 6293326,45 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Секретар судового засідання Лук`янчук Д.Ю.

Представники сторін

від позивача - Худзій Д.М.,

від відповідача - Грищенко О.В.,

від третьої особи - не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указану позовну заяву про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ґудвеллі Україна» (далі - позивач/ТОВ «Ґудвеллі Україна») з Державного бюджету України 6293326,45 грн. шкоди, яку було завдано позивачу неправомірною бездіяльністю Державної податкової служби України (далі - відповідач або ДПС України).

Позивач зазначає, що розмір цієї шкоди складається із суми невиплаченої позивачу бюджетної дотації на підтримку сільськогосподарських виробників за жовтень 2017 року, на яку позивач мав право на підставі статті 16-1 Закону України «Про державну підтримку сільського господарства України».

Позовні вимоги мотивовані тим, що:

- ДПС України не включив позивача до Реєстру отримувачів бюджетної дотації з виплати вищевказаної дотації за жовтень 2017 року, оскільки вважав, що позивач станом на 01.12.2017 мав податковий борг з податку на додану вартість у сумі 132500 грн.;

- однак, адміністративним судом, рішення якого набрало законної сили, при розгляді справи № 809/891/18 встановлено, що у позивача не було жодного податкового боргу, а бездіяльність відповідача щодо не включення позивача до Реєстру отримувачів бюджетної дотації за жовтень 2017 року визнана незаконною;

- позивач вказує, що державою на виконання вищевказаного Закону були виділені кошти для виплати дотації сільськогосподарським виробникам за жовтень 2017 року, які були повністю розподілені між сільськогосподарськими виробниками, які претендували на цю дотацію;

- позаяк відповідач безпідставно не включив позивача до відповідного Реєстру отримувачів бюджетної дотації за жовтень 2017 року, то кошти, які мав би отримати позивач у якості дотації, були розподілені пропорційно серед всіх інших сільськогосподарських підприємств - претендентів на цю дотацію,

- тому, відповідна сума коштів, на яку претендував позивач, вже у відповідному бюджеті відсутня, і позивач немає можливості стягнути цю суму коштів з бюджету, як дотацію;

- на думку позивача, сума невиплаченої позивачу дотації через бездіяльність податкового органу є збитками (упущеною вигодою) позивача, які підлягають стягненню з Державного бюджету України.

При цьому, позивач наголошує, що факти протиправної бездіяльності відповідача щодо не включення його до Реєстру отримувачів бюджетної дотації за жовтень 2017 року та наявності права позивача на отримання суми бюджетної дотації за жовтень 2017 року встановлені судовим рішенням, а тому відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) такі обставини не потребують додатковому доказуванню.

Розмір упущеної вигоди, яку позивач міг би реально одержати в разі включення його до відповідного Реєстру, розрахований ним відповідно до положень Порядку розподілу бюджетної дотації для розвитку сільськогосподарських товаровиробників та стимулювання виробництва сільськогосподарської продукції у 2017 році (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 2017 року № 83; далі - Порядок № 83) і дорівнює розміру бюджетної дотації на яку він мав право. При цьому, позивач при розрахунку брав коефіцієнт пропорційності для інших товаровиробників за жовтень 2017 року, який дорівнює одиниці.

Позивач зазначає, що якби відповідач надіслав до Казначейства та Мінагрополітики Реєстр, у якому зазначив відповідну інформацію про позивача як отримувача бюджетної дотації, суму бюджетної дотації, яка підлягає перерахуванню позивачу, то Казначейство в автоматичному режимі перерахувало би позивачу цю суму бюджетної дотації з небюджетного рахунка Мінагрополітики.

Позивач стверджує, що з публічної інформації з Казначейства щодо сум бюджетної дотації, яка перерахована отримувачам бюджетної дотації на їх поточні рахунки у банку за звітний податковий період жовтень 2017 року, слідує, що було розподілено та перераховано на банківські рахунки бюджетні дотації 1244 підприємствам на загальну суму 572377128,81 грн. Таким чином, на думку позивача, у разі належного виконання відповідачем своїх обов`язків, можливість одержати відповідні кошти за звичайних обставин була реальною.

Зазначений позов ТОВ «Ґудвеллі Україна» спочатку був пред`явлений і до відповідача, і до Державної казначейської служби України (далі - Казначейство).

Казначейство позов не визнало з тих підстав, що жодних прав або інтересів позивача не порушувало та жодної шкоди своїми діями позивачу не завдало. Зазначило, що воно є окремим учасником цивільних відносин та не несе відповідальності за дії органів державної влади, держави або інших суб`єктів.

ДПС України (відповідач) у наданих суду письмових поясненнях проти позову заперечувало в повному обсязі заявлених вимог. Свої заперечення мотивувало тим, що:

- рішення суду у справі № 809/891/18, яким було зобов`язано ДФСУ визначити ТОВ «Гудвеллі України» суму бюджетної дотації за жовтень 2017 року, включити його до Реєстру отримувачів бюджетних дотацій та надіслати до Казначейства та Міністерства аграрної політики та продовольства України реєстр із інформацією про ТОВ «Гудвеллі Україна», як отримувача бюджетної дотації та про суму бюджетної дотації для розвитку сільськогосподарських товаровиробників та стимулювання виробництва сільськогосподарської продукції за жовтень 2017 року, було виконано в повному обсязі. Відповідачем, зокрема, було направлено лист від 01.10.2020 № 10848/5/99-00-04-01-01-05 до Казначейства, Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства (Міністерства аграрної політики та продовольства України) для додаткового включення ТОВ «Гудвеллі України» до реєстру отримувачів бюджетної дотації по визначеним місяцям у рішеннях суду;

- тому, на думку відповідача, вимоги ТОВ «Ґудвеллі Україна» про стягнення з ДПС України матеріальної шкоди у вигляді збитків не підлягає задоволенню, так як ДПС України було вжито усіх заходів з виконання судового рішення;

- відповідно до вимог чинного законодавства України ДПС України не є органом державної влади, до повноважень якого відносяться питання виплати бюджетних дотацій, а тому підстави для стягнення з відповідача заявленої позивачем шкоди відсутні;

- відповідач зазначив, що позивач не надав жодних переконливих доказів на підтвердження причинного зв`язку між діями/бездіяльністю відповідача та завданням матеріальної шкоди у вигляді збитків. Сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення такої шкоди.

Відповідач також просив суд врахувати, що ним при визначенні розміру дотації, що підлягала включенню до реєстру отримувачів бюджетної дотації за жовтень 2017 року було враховано коефіцієнт пропорційності за напрямками КВЕД у розмірі 0,52, і включено до цього Реєстру бюджетну дотацію, яка підлягала перерахуванню позивачу з урахуванням уточнень минулих податкових звітних періодів у сумі 3116237,7 грн.

Крім того, відповідач вважає, що спірні відносини між сторонами є такими, що виникли із податкового законодавства та не можуть регулюватися нормами Цивільного та Господарського кодексів України, якими встановлено, що до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом (частина друга статті 1 цього Кодексу).

На думку відповідача, у даному випадку спірні правовідносини носять публічно-правовий характер, і заявлені ТОВ «Ґудвеллі Україна» позовні вимоги до ДПС України підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, у зв`язку з чим провадження у цій справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 ГПК України.

Відтак, відповідачем було заявлено відповідне клопотання про закриття провадження у цій справі.

Позивач заперечив проти закриття провадження у справі. Позивач вважає, що ця справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а судова практика, на яку посилається податковий орган є не релевантною, обставини цієї справи суттєво відрізняються від обставин з наведених податковим органом судових рішень.

Позивач вказує, що в цій справі він не просить стягнути суму бюджетної дотації, а просить стягнути шкоду, завдану протиправною бездіяльністю відповідача, внаслідок якої позивач фактично втратив можливість стягнути цю дотацію. Тобто, відносини у цій справі є суто господарськими, а не адміністративними.

Позивач наголошує, що у межах цієї справи він стягує збитки з особи, яка порушила право позивача, але яка не є розпорядником бюджетних коштів - дотацій. Тобто, не з особи, яка повинна була виконати первинне зобов`язання (Мінагрополітики), і не з осіб, які незаконно, на думку позивача, отримали дотацію останнього (1244 підприємств).

Судом, після заслуховування пояснень представників сторін, розглянуто клопотання відповідача про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 ГПК України у зв`язку із тим, що зазначений спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, та відмовлено у задоволенні цього клопотання, позаяк виходячи із суті та змісту спірних правовідносин цей спір належить до юрисдикції господарських судів, оскільки не є публічно-правовим спором (спірні правовідносини сторін не носять публічно-правового характеру).

Разом із тим, позивач погодився із вище наведеними запереченнями Казначейства та 17.05.2021 подав суду клопотання про заміну статусу Казначейства з відповідача на третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Ухвалою суду від 17.05.2021 закрито провадження у справі в частині вимог позивача до Казначейства, залучено останню до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

Позивачем 31.05.2021, з посиланням на положення частини 10 статті 81 ГПК України, було подано до суду клопотання, відповідно до якого позивач просить суд визнати обставину, що коефіцієнт пропорційності для інших товаровиробників за жовтень 2017 року дорівнює одиниці, оскільки відповідач не надав на витребування суду належних доказів того, що цей коефіцієнт дорівнює 0,52.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті представник позивача підтримав позов у повному обсязі заявлених вимог, а представник відповідача проти позову заперечував з вищевикладених мотивів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши у судовому засіданні докази та оцінивши їх у сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 16-1 статті 16 Закону України «Про державну підтримку сільського господарства України» (далі - Закон №1877) сільськогосподарський товаровиробник, основною діяльністю якого є постачання сільськогосподарських товарів, вироблених ним на власних або орендованих основних засобах, причому питома вага вартості сільськогосподарських товарів становить не менше 75 відсотків вартості всіх товарів, поставлених ним протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно (далі - сільськогосподарський товаровиробник), який здійснює види діяльності, визначені пунктом 16-1.3 цієї статті, має право на бюджетну дотацію для розвитку сільськогосподарських товаровиробників та стимулювання виробництва сільськогосподарської продукції (далі - бюджетна дотація) після його внесення контролюючим органом до Реєстру отримувачів бюджетної дотації.

При розгляді адміністративної справи № 809/891/18 судами першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що:

- ТОВ «Даноша» (у подальшому згідно із протоколом №129 від 15.03.2018 загальних зборів учасників цього товариство змінило назву на ТОВ «Ґудвеллі Україна») з 19.05.2003 взяте на облік Львівським управлінням офісу великих платників податків ДФС;

- 24.03.2017 ТОВ «Даноша» було включене до Реєстру отримувачів бюджетної дотації, а датою набуття статусу отримувача бюджетної дотації є 01.02.2017 відповідно до заяви від 21.03.2017;

- за період з 01.02.2017 до 01.09.2017 ТОВ «Даноша» отримало 65997226,18 грн. бюджетної дотації;

- 17.11.2017 ТОВ «Даноша» подало податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2017 року, відповідно до якої задекларувало 7478230 грн. податку на додану вартість, питома вага сільськогосподарської продукції за операціями, визначеними частиною 3 статті 16-1 Закону України «Про державну підтримку сільського господарства України», складає 79,76%;

- 28.11.2017 ТОВ «Даноша» за платіжним дорученням №25164 від 28.11.2017 перерахувало на казначейський рахунок платника ПДВ кошти в сумі 9000000 грн.;

- 30.11.2017 ТОВ «Даноша» подало уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку із виправленням самостійно виявлених помилок за вересень 2017 року, згідно з яким донарахувало податок на додану вартість в сумі 132500 грн. та штраф в сумі 3% - 3975 грн.;

- 29.11.2017 до подання уточнюючого розрахунку було сплачено штраф у сумі 3975 грн., про що свідчить платіжне доручення №25427;

- за даними системи електронного адміністрування податку на додану вартість залишок коштів на ПДВ-рахунку ТОВ «Даноша» станом на 01.12.2017 складав 9370083,08 грн.;

- однак, ТОВ «Даноша» не було включено до Реєстру отримувачів бюджетної дотації за жовтень 2017 року, оскільки, як зазначило ДФС України, воно станом на 01.12.2017 мало податковий борг з податку на додану вартість у сумі 132500 грн., за рахунок несвоєчасно сплаченого податкового зобов`язання з ПДВ згідно з уточнюючим розрахунком від 30.11.2017;

- позивач вважаючи протиправною бездіяльність ДФС України щодо не включення ТОВ «Даноша» до Реєстру отримувачів бюджетної дотації, 24.05.2018 звернувся з позовом до адміністративного суду.

Зазначені обставини встановлені в рішенні Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.08.2018 та постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2019 у адміністративній справі № 809/891/18, що набрали законної сили, а тому відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України не доказуються при розгляді цієї справи господарським судом, у якій беруть участь ті самі особи.

Вищевказаним рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.08.2018 у справі № 809/891/18 позов ТОВ «Ґудвеллі Україна» задоволено повністю, визнано протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо не включення ТОВ «Даноша» в Реєстр отримувачів бюджетної дотації за жовтень 2017 року та зобов`язано Державну фіскальну службу України включити ТОВ «Ґудвеллі Україна» в Реєстр отримувачів бюджетної дотації за жовтень 2017 року.

Суди першої та апеляційної інстанції ухвалюючи рішення в адміністративній справі № 809/891/18 виходили з того, що ТОВ «Даноша» згідно з вимогами податкового законодавства України вважалося таким, що не мало податкового боргу станом на 01.12.2017. Державна фіскальна служба України мала змогу перевірити цю інформацію та направити до Державної казначейської служби України та Мінагрополітики Реєстр, в якому зазначити відповідну інформацію щодо позивача, однак вказаних дій не вчинила. Відтак, на думку судів, бездіяльність відповідача щодо не включення ТОВ «Даноша» в Реєстр отримувачів бюджетної дотації за жовтень 2017 року є протиправною, чим порушено гарантоване статті 16-1 Закону України «Про державну підтримку сільського господарства України» право позивача на отримання суми бюджетної дотації за жовтень 2017 року. Порушене право ТОВ «Ґудвеллі Україна» на отримання бюджетної дотації за жовтень 2017 може бути відновлено шляхом зобов`язання ДФС України включити ТОВ «Ґудвеллі Україна» в Реєстр отримувачів бюджетної дотації за жовтень 2017 року.

Відповідач зазначає, що ним було виконано рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.08.2018 у справі № 809/891/18, включено ТОВ «Ґудвеллі Україна» у реєстр отримувачів бюджетної дотацій за жовтень 2017 року та направлено до Державної казначейської служби України і Міністерства аграрної політики та продовольства України реєстр із інформацією про ТОВ «Ґудвеллі Україна» як отримувача бюджетної дотації.

Так, як слідує із листа відповідача від 01.10.2020 № 10848/5/99-00-04-01-0105 адресованого Казначейству, Міністерству розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, а також Міністерству аграрної політики та продовольства України, ДПС України на виконання, зокрема, вищевказаного рішення адміністративного суду направило на паперовому носії зазначеним адресатам Реєстр отримувачів бюджетної дотації (додаток до листа) по підприємствам за рішенням суду.

З додатку до вказаного листа вбачається, що на виконання рішення суду у справі №809/891/18 для додаткового включення ТОВ «Ґудвеллі Україна» до реєстру отримувачів бюджетної дотації за жовтень 2017 року було зазначено позивача із сумою бюджетної дотації, яка підлягає перерахуванню отримувачу з урахуванням уточнень минулих податкових звітних періодів, у розмірі 3116237,70 грн.

При цьому, як слідує із цього додатку та пояснень відповідача, при визначенні цієї суми бюджетної дотації за жовтень 2017 року ним був взятий для розрахунку коефіцієнт пропорційності за напрямками КВЕД у розмірі 0,52.

Відповідно до Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для фінансової підтримки сільгосптоваровиробників (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 2017 року № 77) у 2017 році головним розпорядником бюджетних коштів і відповідальним виконавцем бюджетної програми було Мінагрополітики.

Механізм розподілу коштів, передбачених Мінагрополітики у державному бюджеті за програмою 2801580 «Фінансова підтримка сільгосптоваровиробників», які спрямовуються за напрямом «Бюджетна дотація сільськогосподарським товаровиробникам для розвитку сільськогосподарських товаровиробників та стимулювання виробництва сільськогосподарської продукції» (далі - бюджетна дотація), у 2017 році визначав Порядок №83 (далі у редакції, що діяла у 2017 році).

Пунктом 2 Порядку № 83 передбачалось, що право на отримання бюджетної дотації мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, основною діяльністю яких є постачання сільськогосподарських товарів (у визначенні пункту 2.15 статті 2 Закону України «Про державну підтримку сільського господарства України»), вироблених ними на власних або орендованих основних засобах, за умови, що питома вага вартості таких сільськогосподарських товарів становить не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів, поставлених ними протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно, та які на кінець звітного періоду (місяця), за який проводиться бюджетна дотація, в установленому порядку включені до Реєстру отримувачів бюджетної дотації, сформованого ДПС (далі - товаровиробники).

Згідно з пунктом 5 Порядку № 83 бюджетна дотація виплачується товаровиробникам щомісяця з урахуванням вартості реалізованої продукції та вимог пункту 4 цього Порядку пропорційно частці сплаченої до бюджету суми податку на додану вартість за визначеними видами діяльності в загальній сумі сплати податку на додану вартість за умови, що такі товаровиробники не мають податкового боргу з податку на додану вартість на наступний день після граничного строку сплати такого податку за звітний період, за який надається бюджетна дотація.

Для проведення розрахунків з товаровиробниками Мінагрополітики відкриває в Казначействі небюджетний рахунок за балансовим рахунком групи рахунків 375 «Інші спеціальні рахунки» в системі електронного адміністрування податку на додану вартість (далі - небюджетний рахунок) та доводить до відома ДФС інформацію про його реквізити і помісячний розподіл бюджетних асигнувань за напрямом «Бюджетна дотація сільськогосподарським товаровиробникам для розвитку сільськогосподарських товаровиробників та стимулювання виробництва сільськогосподарської продукції» (пункт 6 Порядку № 83).

Казначейство забезпечує відкриття планових асигнувань державного бюджету за програмою 2801580 «Фінансова підтримка сільгосптоваровиробників» за напрямом «Бюджетна дотація сільськогосподарським товаровиробникам для розвитку сільськогосподарських товаровиробників та стимулювання виробництва сільськогосподарської продукції» у перший робочий день місяця (пункт 7 Порядку № 83).

На другий день після відкриття планових асигнувань Казначейство перераховує з бюджетних рахунків Мінагрополітики суму, на яку відкрито асигнування за бюджетною програмою 2801580 «Фінансова підтримка сільгосптоваровиробників» за напрямом «Бюджетна дотація сільськогосподарським товаровиробникам для розвитку сільськогосподарських товаровиробників та стимулювання виробництва сільськогосподарської продукції», на відкритий небюджетний рахунок Мінагрополітики та повідомляє ДФС про суму перерахованих коштів та залишку коштів на небюджетному рахунку попереднього періоду (пункт 8 Порядку № 83).

На підставі повідомлення Казначейства про суму перерахованих коштів ДФС визначає щомісяця протягом трьох робочих днів після граничного строку сплати податку на додану вартість відповідно до Реєстру та поданої податкової звітності з податку на додану вартість суму коштів для кожного отримувача із застосуванням коефіцієнтів пропорційності та таблиці відповідності кодів видів економічної діяльності згідно з КВЕД, визначених у статті 16-1 Закону України «Про державну підтримку сільського господарства України», кодам товарів згідно з УКТЗЕД, наведеної у додатку (пункт 9 Порядку № 83).

Як пояснив представник позивача, останній займається свинарством та належить до категорії інших товаровиробників (які не займаються птахівництвом).

Відповідно до підпункту 2 пункту 10 Порядку № 83 коефіцієнти пропорційності за напрямами, передбаченими пунктом 4 цього Порядку, розраховуються ДФС з точністю до чотирьох знаків після коми для інших товаровиробників за формулою:

Кі = СБДі / ПДВ,

де Кі - коефіцієнт пропорційності для інших товаровиробників;

СБДі - сума коштів, які спрямовуються на бюджетну дотацію іншим товаровиробникам на відповідний місяць;

ПДВ - частка сплаченої до бюджету суми податку на додану вартість за операціями, визначеними в пункті 16-1.3 статті 16-1 Закону України "Про державну підтримку сільського господарства України» (крім КВЕД 01.47, 10.12 та 10.80), у загальній сумі сплати податку на додану вартість за відповідний місяць.

При цьому, якщо Кі > 1, то застосовується Кі = 1.

Для визначення коефіцієнтів пропорційності суми коштів, які щомісяця спрямовуються на бюджетну дотацію, за напрямами, передбаченими пунктом 4 цього Порядку, для інших товаровиробників визначаються таким чином:

- якщо сума сплаченого податку на додану вартість іншими товаровиробниками за результатами звітного (податкового) періоду більша або дорівнює різниці між сумою виділених на зазначений період асигнувань на бюджетну дотацію (з урахуванням залишку асигнувань попереднього місяця) та сумою коштів, які спрямовуються на бюджетну дотацію для товаровиробників, які займаються птахівництвом, то сума коштів, які спрямовуються на бюджетну дотацію іншим товаровиробникам, дорівнює різниці між сумою виділених асигнувань на бюджетну дотацію та сумою коштів, які спрямовуються на бюджетну дотацію для товаровиробників, які займаються птахівництвом;

- якщо сума сплаченого податку на додану вартість іншими товаровиробниками за результатами звітного (податкового) періоду менша різниці між сумою виділених на зазначений період асигнувань на бюджетну дотацію (з урахуванням залишку асигнувань попереднього місяця) та сумою коштів, які спрямовуються на бюджетну дотацію для товаровиробників, які займаються птахівництвом, то сума коштів, які спрямовуються на бюджетну дотацію іншим товаровиробникам, дорівнює сумі сплаченого податку на додану вартість такими товаровиробниками, а залишок коштів переходить на наступний місяць для виплати бюджетної дотації (підпункт 2 пункту 11 Порядку № 83).

Матеріали справи не містять доказів того, що коефіцієнт пропорційності для інших товаровиробників у спірний період 2017 року дорівнював 1, або був більше 1, як стверджує позивач. При цьому, за відсутності відповідних первинних доказів, суд не може визнати вказану обставину на підставі частини 10 статті 81 ГПК України встановленою.

Згідно із пунктом 12 Порядку № 83 ДФС (ДПС України) надсилає до Казначейства та Мінагрополітики Реєстр, в якому зазначається інформація про отримувача бюджетної дотації, його податковий номер або номер та серія паспорта (для фізичних осіб - підприємців, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта), індивідуальний податковий номер платника податку, сума бюджетної дотації, яка підлягає перерахуванню отримувачу, реквізити рахунка такого отримувача, з дотриманням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» і «Про електронний цифровий підпис».

У відповідному звітному періоді ДФС надсилає Казначейству один Реєстр, в якому сума бюджетної дотації визначена одночасно щодо всіх отримувачів бюджетної дотації.

На підставі отриманого від ДФС (ДПС України) Реєстру Казначейство в автоматичному режимі перераховує відповідним отримувачам суми бюджетної дотації з небюджетного рахунка Мінагрополітики (пункт 13 Порядку № 83).

Як слідує із пояснень відповідача та Казначейства, які зокрема узгоджуються із вищевказаними положеннями Порядку № 83, Реєстр отримувачів бюджетної дотації у 2017 році формувався один раз на місяць, після відкриття планових асигнувань державного бюджету на виплату бюджетної дотації за звітній місяць. Зазначене унеможливлює перерахунок виплачених коштів за жовтень 2017 року, після їх розподілу згідно чинного законодавства між сільськогосподарськими товаровиробниками.

Проти цього твердження позивач також не заперечує, та зазначає, що йому із загальнодоступної інформації Казначейства «щодо сум бюджетної дотації, яка перерахована отримувачам бюджетної дотації на їх поточні рахунки у банку за звітний податковий період жовтень 2017 року» (sfs.gov.ua/diyalnist-/rezalt/29392.html) стало відомо, що за жовтень 2017 року було розподілено (перераховано) на банківські рахунки бюджетні дотації 1244-ом підприємствам на загальну суму 572377128,81 грн.

Тобто, ні сторонами, ні Казначейством не оспорюється факт того, що у 2017 році всі виділені Мінагрополітики кошти на бюджетну дотацію з бюджетної програми 2801580 «Фінансова підтримка сільгосптоваровиробників» податковим органом були розподілені та Казначейством у автоматичному порядку перераховані відповідним підприємствам товаровиробникам.

Судом також враховано, що після виплати бюджетної дотації за жовтень 2017 року, Міністерство аграрної політики та продовольства України листом від 26.03.2018 № 37-21-7/9824 (вх. ДФС № 22121/5 від 24.05.2018) повідомлено ДФС, про відсутність підстав для здійснення заходів щодо відкриття планових асигнувань за бюджетною програмою 280180 «Фінансова підтримка сільгоспвиробників» за результатами діяльності сільськогосподарських товаровиробників, зважаючи що Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» не передбачено видатків Мінагрополітики на виплату бюджетної дотації для розвитку сільськогосподарських товаровиробників та стимулювання виробництва сільськогосподарської продукції.

Таким чином, позивач не має можливості отримати від держави бюджетну дотацію за жовтень 2017 року.

Відтак, на думку позивача, він може отримати бюджетну дотацію за жовтень 2017 року лише в рахунок відшкодування із держави шкоди, яка полягає в неотриманій сумі доходу (упущеної вигоди) у розмірі цієї дотації.

Отже, предметом спору у цій справі є стягнення з Державного бюджету України на користь позивача майнової шкоди (збитків), завданої бездіяльністю відповідача, яка полягає в протиправному невключені позивача до Реєстру отримувачів бюджетної дотації за жовтень 2017 року, внаслідок якої позивач втратив можливість отримати від держави цю бюджетну дотацію.

За загальними положеннями, наведеними у статті 1166 ЦК, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Разом із тим, відповідно до частини 1 статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, ці норми не заперечують обов`язкової наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у виді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди (й обґрунтування її розміру) та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 920/715/17.

Відповідно до частини 2 статті 22 ЦК України збитками є:

- втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

- доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з частиною 2 статті 224 Господарського кодексу України (далі - ГК України) під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною (стаття 225 ГК України).

Позивач вважає, що його збитками, у вигляді упущеної вигоди, є неотримана ним сума дотації за жовтень 2017 року, яку він би отримав в разі включення його відповідачем до відповідного Реєстру отримувачів такої дотації.

Суд зазначає, що позивач, який має на меті відшкодувати збитки у вигляді упущеної (втраченої) вигоди, повинен довести, що гарантовано отримав би відповідну вигоду у разі, якщо б його право не було порушено іншою особою. При обрахуванні розміру упущеної вигоди мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум, або інших цінностей, якби зобов`язання було виконано боржником належним чином.

Вимагаючи відшкодування збитків у виді упущеної вигоди, особа повинна довести, що за звичайних обставин вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу.

Розглядаючи питання щодо того, чи може вважатися сума неотриманої бюджетної дотації упущеною вигодою особи, яка її не отримала, судом враховано наступне.

Відповідно до частин 2, 3 статті 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (частина 1 статті 42 ГК України).

Згідно з частиною 1 статті 142 ГК України прибуток (доход) суб`єкта господарювання є показником фінансових результатів його господарської діяльності, що визначається шляхом зменшення суми валового доходу суб`єкта господарювання за певний період на суму валових витрат та суму амортизаційних відрахувань.

Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення.

При цьому пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов`язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення (постанови Верховного Суду України від 14.06.2017 у справі № 923/2075/15, від 09.12.2014 у справі № 5023/4983/12).

Частиною 1 статті 16 ГК України передбачено, що держава може надавати дотації суб`єктам господарювання: на підтримку виробництва життєво важливих продуктів харчування, на виробництво життєво важливих лікарських препаратів та засобів реабілітації осіб з інвалідністю, на імпортні закупівлі окремих товарів, послуги транспорту, що забезпечують соціально важливі перевезення, а також суб`єктам господарювання, що опинилися у критичній соціально-економічній або екологічній ситуації, з метою фінансування капітальних вкладень на рівні, необхідному для підтримання їх діяльності, на цілі технічного розвитку, що дають значний економічний ефект, а також в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, державні дотації це тільки допомога держави для підтримання певних видів господарської діяльності чи суб`єктів господарювання, які опинилися у певних ситуаціях, у випадках, передбачених законом.

Бюджетна дотація це безоплатна і безповоротна фінансова допомога держави, кошти, які виділяються з бюджету іншим бюджетам чи суб`єктам.

Тобто, бюджетна дотація носить необов`язковий, але можливий характер. Здійснення господарської діяльності не може залежити виключно від отримання бюджетних дотацій.

Збитками же є невідворотні витрати тобто такі, яких не можна б було уникнути за будь-яких обставин.

Оскільки дотація не є обов`язковим видом фінансування господарської діяльності, то втрати від її неодержання не можуть вважатися невідворотними.

А тому, неотримана сума бюджетної дотації не може вважатися, у розумінні статті 22 ЦК України, статей 224, 225 ГК України, упущеною вигодою позивача.

Виходячи із викладено, позивачем не доведено складу цивільного правопорушення як необхідної умови застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди.

Тому в позові слід відмовити.

Крім того, суд зазначає, що доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести фактичне вжиття ним певних заходів щодо одержання таких доходів.

Як зазначалося вище, реєстр отримувачів бюджетної дотації у 2017 році формувався один раз на місяць, після відкриття планових асигнувань державного бюджету на виплату бюджетної дотації за звітній місяць. Зазначене унеможливлює перерахунок виплачених коштів за жовтень 2017 року після їх розподілу згідно з чинним законодавством між сільськогосподарськими товаровиробниками.

Позивач зазначає, що з метою недопущення виникнення збитків позивач звернувся до адміністративного суду з позовом про визнання протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо не включення ТОВ «Даноша» в Реєстр отримувачів бюджетної дотації за жовтень 2017 року та зобов`язання Державної фіскальної служби України включити ТОВ «Ґудвеллі Україна» в Реєстр отримувачів бюджетної дотації за жовтень 2017 року.

Однак, як було встановлено судом такий позов було подано вже у 2018 році, коли вся сума бюджетної дотації, виділена за жовтень 2017 року, була розподілена між іншими підприємствами товаровиробниками.

А заяву до ДФС України про включення ТОВ «Ґудвеллі Україна» до реєстру отримувачів бюджетної дотації за жовтень 2017 року було подано позивачем вже у 2019 році (заява №379 від 27.03.2019, копія міститься у матеріалах справи).

Оскільки позивач не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується (пункт 49 постанови Верховного Суду від 17.03.2021 у справі №916/1740/18).

Інші доводи сторін, наведені у наданих суду заявах по суті справи, усних та письмових поясненнях, судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні спору не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

Судові витрати відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 12.07.2021.

Суддя Р.Б. Сташків