РІШЕННЯ

Іменем України

16 липня 2021 року м. Чернігівсправа № 927/451/21

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Федоренко Ю.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи №927/451/21

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Ревелін інформейшн"

вул. Лесі Українки, буд. 26, кв. 117, с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинський район, Київська область, 08131

адреса для листування: вул. Дегтярівська, 25А, корпус Л, м. Київ, 04119

електронна пошта:

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "БУ-1 Прилуки"

вул. Індустріальна, буд. 2, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500

про стягнення 73720,36 грн

Учасники справи не викликались.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Ревелін інформейшн" звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БУ-1 Прилуки", у якому позивач просить суд:

- стягнути з відповідача 45000,00 грн боргу, 22500,00 грн штрафу, 2008,36 грн 3% річних та 4212,00 грн інфляційних втрат за період з 05.11.2019 і до моменту прийняття рішення судом у справі;

- зазначити в рішенні суду, що органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати 3% річних, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України за такою формулою: "Борг * Кількість днів прострочення * 3/100%/365 днів", та інфляційних збитків за формулою "Сума збитку (за 1 місяць) = Сума боргу * Індекс інфляції / 100% - Сума боргу; Загальна сума інфляційних збитків визначається шляхом додавання щомісячних сум збитків" до моменту виконання цього рішення в частині основного боргу і стягнути отриману суму 3% та інфляційних збитків з Товариства з обмеженою відповідальністю "БУ-1 Прилуки" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Ревелін інформейшн";

Усуваючи недоліки позовної заяви, позивач подав уточнену позовну заяву, у якій просив:

- стягнути з відповідача 45000,00 грн боргу, 22500,00 грн штрафу, 2008,36 грн 3% річних та 4212,00 грн інфляційних втрат за період з 05.11.2019 і до моменту прийняття рішення судом у справі;

- зазначити в рішенні суду, що органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати 3% річних, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України за такою формулою: "Борг * Кількість днів прострочення * 3/100%/365 днів" до моменту виконання цього рішення в частині основного боргу і стягнути отриману суму 3% з Товариства з обмеженою відповідальністю "БУ-1 Прилуки" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Ревелін інформейшн".

Дії суду щодо розгляду справи.

Ухвалою від 11.05.2021 вказану позовну заяву залишено без руху та зобов`язано позивача протягом 10 днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви.

Ухвалою від 20.05.2021 відкрито провадження у справі № 927/451/21 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ст.165 ГПК України вказаною ухвалою відповідачу було встановлено 15 денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для надання відзиву на позовну заяву.

Ухвала про відкриття провадження у справі від 20.05.2021, яка направлена на адресу відповідача, вказану у позовній заяві (вул. Індустріальна, буд. 2, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500) і яка відповідає адресі державної реєстрації повернулась до суду з відміткою відділу поштового зв`язку - адресат відсутній за вказаною адресою.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в реєстрі значиться Товариство з обмеженою відповідальністю " БУ-1 Прилуки ", ідентифікаційний код 32512456, місцезнаходження вул. Індустріальна, буд. 2, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500.

В силу статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" відомості, внесені до Єдиного державного реєстру, вважаються достовірними.

Відповідно до ч. 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, судом враховано, що відповідно до частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України, ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Частиною 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.1, 2 ст.3 Закону України "Про доступ до судових рішень", для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Отже, відповідач не позбавлений права на ознайомлення з судовими рішеннями у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Враховуючи зазначене, відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі №927/451/21.

19.05.2021 від ТОВ "Юридична компанія "Ревелін інформейшн" надійшла заява про забезпечення позову вих. 05/6-82 від 17.05.2021.

Ухвалою від 20.05.2021 відмовлено у задоволенні заяви ТОВ "Юридична компанія "Ревелін інформейшн" про забезпечення позову.

22.06.2021 від позивача на електронну адресу суду надійшла заява №05/6-465 від 16.06.2021 про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 27500,00 грн.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Позиції учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором №10/09/2018 про надання юридичних послуг від 10.09.2018 та Додаткової угоди № 1 від 01.11.2019 до нього.

Відповідач відзив на позов не надав, проти позовних вимог не заперечив. Заяви та клопотання від відповідача до суду не надходили. В ухвалі про відкриття провадження у справі попереджено відповідача про те, що у разі ненадання відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Оскільки відповідачем не подано відзив на позов у встановлений судом строк без поважних причин, тому в силу приписів ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України справа вирішується судом за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи.

10.09.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "БУ-1 Прилуки" (далі - Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Ревелін інформейшн" (далі - Виконавець) було укладено договір про надання юридичних послуг №10/09/2018 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1, 1.2 Договору Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання надати юридичні послуги по захисту прав та інтересів Замовника в справі по визнанню електронних торгів від 20.07.2018 із продажу нерухомого майна недійсними шляхом: визнати недійсними та скасувати протокол проведення торгів від 20.08.2018 року №353268 до Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області - визнати недійсними і скасувати заявку на реалізацію арештованого майна від 02.07.2018 №18-43/18027 та акт державного виконавця про проведення електронних торгів; та до ГорбикаО7М7 з вимогою визнати недійсним правочин із купівлі-продажу нежитлового приміщення, що був укладений шляхом проведення електронних торгів 20.08.2018 року та оформлений протоколом №353268 від 20.08.2018 року із застосуванням наслідків недійсності правочину, а саме повернути вказане нерухоме майно TOB «БУ-1 Прилуки» в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором. Крім того, Замовником можуть бути надані додаткові юридичні послуги з інших питань, що виходять за межі предмету даного договору, зазначеного в п. 1.1 Договору, про що Сторонами даного договору укладається Додаткова угода до Договору або інший Договір. Вартість даних послуг підлягає окремій оплаті та не входить до вартості за цим Договором.

Перелік послуг, які Виконавець зобов`язався надати відповідно до наданої Замовником інформації та умов цього Договору, зазначений у п. 2.1 Договору.

Загальна вартість послуг за цим Договором встановлюється в Додатковій угоді до цього Договору, виходячи з розрахунку 2 500,00 грн без ПДВ за годину (п. 3.1 Договору).

За умовами п. 3.3 Договору оплата за даним договором здійснюється не пізніше 3-х днів з моменту підписання акту наданих послуг.

Відповідно до п. 3.9 Договору за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої Виконавцем юридичної допомоги і її вартість. Акт надсилається замовнику виконавцем факсимільним зв`язком, поштою або вручається особисто.

Згідно з п. 5.3 Договору Замовник несе відповідальність за прострочення оплати за даним Договором у вигляді штрафу у розмірі 50% від вартості Договору.

Цей Договір набуває чинності з дня його підписання і діє протягом 3 календарних років (п. 4.1 Договору).

01.11.2019 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду №1 до Договору (далі - Додаткова угода), у п. 1 якої сторони погодили перелік послуг та їх вартість, що надається Виконавцем Замовнику, а саме:

1. Позовна заява від 13.09.2018 про визнання електронних торгів недійсними - 12500,00 грн;

2. Заява про забезпечення доказів від 13.09.2018 - 5000,00 грн;

3. Клопотання про відеоконференцію від 04.10.2018 - 2500,00 грн;

4. Відповідь на відзив від 26.10.2018 у справі № 742/3070/18 - 5000,00 грн;

5. Клопотання про відкладення розгляду справи та відеоконференцію від 06.11.2018 - 2500,00 грн;

6. Додаткові пояснення по суті справи від 26.11.2018 - 5000,00 грн;

7. Клопотання про забезпечення доказів від 05.12.2018 - 1250,00 грн;

8. Клопотання про зупинення справи від 05.12.2018 - 1250,00 грн;

9. Адвокатський запит до НДІСЕ від 17.12.2018 - 1250,00 грн;

10. Відзив на клопотання про скасування заходів забезпечення позову від 28.12.2018 - 5000,00 грн;

11. Участь у судових засіданнях по справі №742/3070/18 (12.10.2018, 05.12.2018) - 1250,00 грн;

12. Клопотання про зупинення провадження по справі №742/3070/18 від 17.01.2019 - 1250,00 грн;

13. Участь у судовому засіданні по справі №742/3070/18 від 17.01.2019 - 2500,00 грн;

Усього послуг на загальну суму 45000,00 грн.

01.11.2019 сторони підписали акт №1 приймання-передачі наданих послуг до Договору (далі - Акт), відповідно до якого Виконавець (позивач) надав, а Замовник (відповідач) прийняв послуг на загальну суму 45000,00 грн, перелік яких відповідає переліку, наведеному у п. 1.1 Додаткової угоди.

Замовник зазначає про відсутність будь-яких претензій щодо якості наданих Виконавцем юридичних послуг згідно з умовами Договору та Додаткової угоди. Сторони погодили, що оплата за даним договором здійснюється не пізніше 3-х днів з моменту підписання акту наданих послуг. Даний акт є підставою для проведення розрахунку вартості наданих послуг (п. 1.3-1.5 Акту).

Відповідно до п. 1.6, 1.7 Акту цей Акт є невід`ємною частиною Договору. В іншому, що прямо не передбачено цим Актом, Сторони керуються Договором та чинним законодавством України.

Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання на не оплатив вартість наданих послуг на загальну суму 45000,00 грн.

Позивачем направлено відповідачу претензію №11/11-2019-1 від 11.11.2019 про сплату заборгованості в сумі 45000,00 грн згідно договору №10/09/2018 від 10.09.2018.

У відповіді на претензію від 18.11.2019 відповідач зазначив, що не здійснив оплату юридичних послуг в сумі 45000,00 грн згідно договору №10/09/2018 від 10.09.2018 у зв`язку із скрутним матеріальним становищем та зобов`язувався це зробити найближчим часом.

Оцінка аргументів та нормативно-правове обґрунтування.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 901, ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч.1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановив суд, позивач за Договором надав відповідачу юридичні послуги на загальну суму 45000,00 грн, що підтверджується наданим актом №1 приймання-передачі наданих послуг від 01.11.2019, який підписаний відповідачем.

За умовами п. 3.3 Договору відповідач повинен був оплатити надані позивачем послуги не пізніше 3-х днів з моменту підписання акту наданих послуг.

Згідно зі ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

З огляду на правила обчислення строків, визначені ст. 253 Цивільного кодексу України, суд доходить висновку, що кошти за надані юридичні послуги на загальну суму 45000,00 грн відповідач повинен був сплатити до 04.11.2019 включно.

Оскільки відповідач у порушення ст. 525, 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України взятих на себе зобов`язань не виконав та не сплатив позивачу кошти за надані послуги у встановлений у Договорі строк, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 45000,00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи порушення відповідачем строків оплати вартості наданих послуг, позивач нарахував та заявив до стягнення 22500,00 грн штрафу.

Частина 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачає, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Зі ст. 230 Господарського кодексу України випливає, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з п. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Сторони у п. 5.3 Договору передбачили господарсько-правову відповідальність за порушення умов Договору у вигляді сплати штрафу у розмірі 50% від вартості Договору.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку штрафу, дійшов висновку про правильне його нарахування, а отже позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 22500,00 грн штрафу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позивач також просить стягнути з відповідача 2008,36 грн 3% річних за період з 05.11.2019 по 30.04.2021 та 4212,00 грн інфляційних втрат за період листопад 2019 - березень 2021.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку суми 3% річних та інфляційних, з урахуванням визначеного позивачем періоду, дійшов висновку, що позивачем допущено помилки при розрахунку, а тому позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення 3% річних у розмірі 2004,66 грн, в частині стягнення інфляційних у розмірі 4111,87 грн. В решті стягнення 3% річних та інфляційних слід відмовити.

Крім того, позивач просить зазначити в рішенні суду, що органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати 3% річних відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України за такою формулою: "Борг * Кількість днів прострочення * 3/100%/365 днів" до моменту виконання цього рішення в частині основного боргу і стягнути отриману суму 3% річних з Товариства з обмеженою відповідальністю "БУ-1 Прилуки" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Ревелін інформейшн".

Відповідно до ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Вказана норма убезпечує особу, на користь якої ухвалено рішення, від повторних звернень до суду з вимогами про стягнення нарахування після ухвалення рішення.

Відповідно до ч. 11, 12 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження", якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі. До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

Позивач просить здійснювати нарахування 3% річних на суму основного боргу.

Суд вважає, що нарахування 3% річних необхідно здійснювати, починаючи з 01.05.2021. При здійсненні часткової сплати заборгованості, нарахування 3% річних має відбуватись на розмір основного боргу за договором, що залишається несплаченим.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи, що відповідач в порушення ст.525, 526 Цивільного кодексу України, взяті на себе зобов`язання щодо оплати наданих послуг не виконав, суд з урахуванням вищезазначеного, доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині стягнення боргу в сумі 45000,00 грн, в частині стягнення штрафу в сумі 22500,00 грн, в частині стягнення 3% річних в сумі 2004,66 грн, в частині стягнення інфляційних в сумі 4111,87 грн. В решті позову в частині стягнення 3% річних в сумі 3,70 грн та інфляційних в сумі 100,13 грн відмовлено.

За приписами ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір, сплачений позивачем за подання позовної заяви, у розмірі 2270,00 грн покладається на відповідача.

Також позивач сплатив судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 1 135,00 грн.

Оскільки ухвалою суду від 20.05.2021 у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову судом відмовлено, судові витрати в частині стягнення 1 135,00 грн судового збору за подання вказаної заяви в силу приписів ст.129 ГПК України покладаються на позивача.

Згідно з ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За змістом ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, у розумінні положень ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Позивач просить стягнути з відповідача витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 27 500,00 грн.

Як докази витрат на професійну правничу допомогу позивач надав: договір про надання правничої допомоги від 28.04.2021, укладений з адвокатом Зражевською Н. В. (далі - Договір); додаткову угоду №3 від 18.05.2021 до Договору (далі - Додаткова Угода), акт №3 приймання-передачі наданих послуг до Договору на суму 27 500,00 грн; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 22.10.2019, виданого Зражевській Н.В. , копію Ордеру Серія АІ №1110387 від 29.04.2021

Згідно з п. 1.1 Додаткової угоди Клієнт (позивач) доручає Адвокату здійснити необхідні процесуальні дії для захисту та представництва його прав та інтересів у справі №927/451/21 про стягнення заборгованості, 3% річних, інфляційних втрат, штрафу.

У п. 1.3 Додаткової угоди сторони погодили найменування та вартість послуг, які надаються Адвокатом, загальна вартість яких становить 27500,00 грн.

За умовами п. 1.6 Додаткової угоди остаточний розрахунок здійснюється Клієнтом протягом 20 календарних днів з дня набрання рішенням Господарського суду Чернігівської області законної сили та на підставі підсипаного сторонами Акту приймання-передачі наданих послуг.

08.06.2021 Адвокат та позивач підписали акт приймання-передачі наданих послуг, у якому зазначено про надання Адвокатом Клієнту послуг правничої допомоги, визначених у Додатковій угоді, на загальну суму 27 500,00 грн.

Отже, розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката, який підтверджений належними доказами, становить 27 500,00 грн.

Заяви про неспівмірність або клопотання про зменшення витрат позивача на професійну правничу допомогу від відповідача не надходило.

Таким чином, стягненню з відповідача підлягають витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 27 500,00 грн.

Керуючись ст. 73-80, 86, 129, 165, 233, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БУ-1 Прилуки" (ідентифікаційний код 32512456, вул. Індустріальна, буд. 2, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Ревелін інформейшн" (ідентифікаційний код 40832823, вул. Лесі Українки, буд. 26, кв. 117, с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинський район, Київська область, 08131, адреса для листування: вул. Дегтярівська, 25А, корпус Л, м. Київ, 04119) 45 000,00 грн заборгованості, 22 500,00 грн штрафу, 2 004,66 грн 3% річних, 4 111,87 грн інфляційних, 2 270,00 грн судового збору та 27 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. Органу (особі), що здійснює примусове виконання рішення Господарського суду Чернігівської області від 16.07.2021 у справі №927/451/21, здійснювати:

- нарахування 3% річних на суму непогашеного за договором №10/09/2018 про надання юридичних послуг від 10.09.2018 боргу у розмірі 45000,00 грн за такою формулою: С х 3 х Д : К : 100, де: С- сума непогашеної заборгованості; Д - кількість днів прострочення; К - кількість днів у році, в якому наявна непогашена заборгованість, за кожен повний день прострочення, починаючи з 01.05.2021 і до моменту виконання цього рішення.

При здійсненні часткової сплати заборгованості, нарахування 3% річних має відбуватись на розмір основного боргу за договором, що залишається несплаченим.

4. В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в строк і в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 16.07.2021.

Суддя Ю.В. Федоренко