УХВАЛА

08 липня 2021 року

м. Київ

Справа № 904/4455/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Банаська О. О. - головуючого, Пєскова В. Г., Погребняка В. Я.

за участю секретаря судового засідання Солоненко А. В.

учасники справи не з`явилися

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" Касаткіна Д. М.

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.04.2021

у складі колегії суддів: Паруснікова Ю. Б. (головуючого), Кузнецова В. О., Мороза В. Ф.

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Алекс КОМ ЛТД"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл"

про стягнення 81 499,58 грн

ВСТАНОВИВ:

23.04.2021 ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" Касаткін Д. М. через Центральний апеляційний господарський суд звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.04.2021 у справі № 904/4455/19.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 904/4455/19 визначено колегію суддів у складі: Банаська О. О. - головуючого, суддів Білоуса В. В., Васьковського О. В., що підтверджується витягом з протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 26.05.2021.

Ухвалою від 10.06.2021 за вказаною касаційною скаргою відкрито касаційне провадження та призначено її до розгляду на 08.07.2021.

25.06.2021 до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу в якому Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Алекс КОМ ЛТД" (далі - ТзОВ ВКФ "Алекс КОМ ЛТД", позивач) посилаючись на необґрунтованість касаційної скарги просить в її задоволенні відмовити, а оскаржувану постанову залишити без змін.

У судове засідання 08.07.2021 учасники справи не з`явилися.

Розглянувши у судовому засіданні 08.07.2021 матеріали касаційної скарги, дослідивши її доводи та доводи відзиву на касаційну скаргу Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду встановив таке.

30.09.2019 ТзОВ ВКФ "Алекс КОМ ЛТД" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" (далі - ТзОВ "Український Рітейл", боржник, скаржник) про стягнення заборгованості у сумі 81 499,58 грн, з яких: сума основного боргу складає 74 395,79 грн, 3 % річних у сумі 2 405,60 грн, інфляційні втрати у сумі 4 698,19 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за договором поставки № НН 18/11/2016 від 18.11.2016.

02.10.2019 ухвалою господарського суду (суддя Ярошенко В. І.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 904/4455/19. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

01.10.2019 Господарським судом Дніпропетровської області прийнято до розгляду заяву ТзОВ "Український Рітейл" про відкриття провадження у справі про банкрутство ТзОВ "Український Рітейл".

10.10.2019 Господарським судом Дніпропетровської області відкрито провадження по справі 904/4387/19 про банкрутство ТзОВ "Український Рітейл".

12.11.2019 ухвалою господарського суду (суддя Ярошенко В. І.) передано матеріали справи № 904/4455/19 за позовом ТзОВ ВКФ "АЛЕКС КОМ ЛТД" до ТзОВ "УКРАЇНСЬКИЙ РІТЕЙЛ" про стягнення заборгованості у розмірі 81 499,58 грн для розгляду спору по суті в межах справи № 904/4387/19 про банкрутство ТзОВ "Український Рітейл".

22.11.2019 ухвалою господарського суду прийнято справу № 904/4455/19 до свого провадження суддею Примаком С.А., зупинено провадження у справі до затвердження реєстру конкурсних кредиторів у справі про банкрутство ТзОВ "Український Рітейл" № 904/4387/19.

13.05.2020 ухвалою господарського суду по справі № 904/4387/19 завершено попереднє судове засідання у справі про банкрутство ТзОВ "Український Рітейл".

28.09.2020 ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області (з урахуванням ухвали цього ж суду від 24.11.2020) поновлено провадження по справі № 904/4455/19 та ухвалено перейти до її розгляду за правилами загального позовного провадження. Справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні на 01.12.2020.

В подальшому суд першої інстанції розглянув позовну заяву ТзОВ ВКФ "АЛЕКС КОМ ЛТД" за правилами загального позовного провадження, в результаті чого судом прийнято рішення від 16.12.2020 про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий господарський суд зазначив у своєму рішенні про те, що вимоги позивача є конкурсними, а відповідно мали бути заявлені в справу № 904/4387/19 про банкрутство ТзОВ "Український Рітейл" в силу приписів пункту 14 статті 39, частин першої, четвертої, шостої, восьмої статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).

13.04.2021 постановою Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТзОВ ВКФ "АЛЕКС КОМ ЛТД" задоволено, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2020 по справі № 904/4455/19 скасовано, матеріали справи № 904/4455/19 передано до Господарського суду Дніпропетровської області для подальшого розгляду в межах справи № 904/4387/19 про банкрутство ТзОВ "Український Рітейл".

Колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що місцевий господарський суд дійшов неправильного висновку, що позовні вимоги мали бути заявлені у справу № 904/4387/19 про банкрутство ТзОВ "Український Рітейл", що виключає розгляд позовної заяви в межах справи про банкрутство ТзОВ "Український Рітейл".

Апеляційний господарський суд зауважив, що відмова у задоволенні позову ТзОВ ВКФ "АЛЕКС КОМ ЛТД" до ТзОВ "Український Рітейл" про стягнення 74 395,79 грн заборгованості, 2 405,60 грн 3 % річних, 4 698,19 грн інфляційних збитків суперечить приписам частини першої статті 45 КУзПБ, відповідно до яких, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Також суд апеляційної інстанції зазначив, що оскільки місцевим господарським судом відмовлено по суті у задоволенні позову, то позивача фактично позбавлено подальшої можливості визнання кредиторських вимог в межах справи про банкрутство, а також звернув увагу на те, що відмовляючи в задоволенні позову місцевий господарський суд посилався на приписи статей 655, 530, 526, 692, 612 ЦК України, якими передбачено належне виконання сторонами зобов`язань за договором поставки, але не зазначив у рішенні сторону, яка допустила невиконання взятих на себе зобов`язань.

Скасовуючи судове рішення колегія суддів дійшла висновку про передачу справи для її подальшого розгляду в порядку визначеному ГПК України з урахуванням вимог статті 7 КУзПБ до Господарського суду Дніпропетровської області для розгляду по суті у межах справи № 904/4387/19 про банкрутство ТзОВ "Український Рітейл".

Не погодившись із наведеним судовим рішенням апеляційного господарського суду, ліквідатор ТзОВ "Український Рітейл" Касаткін Д. М. звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.04.2021, в якій просить скасувати повністю оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2020 у справі № 904/4455/19.

В обґрунтування доводів касаційної скарги скаржник, з поміж іншого, посилається на те, що остання стосується питання права, яка має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики розгляду позовних вимог з конкурсними вимогами до боржника заявлених в позовному провадженні, а не в порядку пункту 1 частини чотирнадцятої статті 39, частин першої, третьої статті 45 КУзПБ.

Крім того, скаржником зазначено, про надмірний формалізм та вихід судом апеляційної інстанції за межі своїх повноважень визначених частиною першою статті 275 ГПК України при переданні справи на розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області для розгляду по суті у межах справи № 904/4387/19 про банкрутство ТзОВ "Український Рітейл", оскільки питання порядку пред`явлення певних вимог в межах тієї чи іншої справи (справи про банкрутство або окремої справи) не охоплюється поняттям підсудності, а рішення суду першої інстанції від 16.12.2020 не є ухвалою, яка перешкоджає провадженню у справі.

Також касатор з посиланням на судову практику вказує на імперативний порядок розгляду грошових вимог до особи, яка перебуває в стані банкрутства, а саме на обов`язковості пред`явлення вимог до такої особи, саме в межах справи про банкрутство.

До того ж скаржник наголошує, що відмова у задоволенні позову не обмежує право позивача на доступ до правосуддя, який має право заявити свої вимоги до боржника в порядку встановленому частиною четвертою статті 45 КУзПБ.

У відзиві на касаційну скаргу ТзОВ ВКФ "АЛЕКС КОМ ЛТД" посилаючись на те, що оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою та прийнятою з додержанням принципу верховенства права вказує на помилковість доводів касаційної скарги звертаючи увагу, що спеціальною нормою КУзПБ (стаття 7) чітко врегульовано порядок розгляду конкурсних вимог кредиторів, які подали позовні заяви до боржника в момент, коли провадження у справі про банкрутство не було відкрито, якою не передбачено жодних додаткових умов у вигляді подачі письмових заяв в порядку статті 45 КУзПБ для розгляду таких позовів.

Також ТзОВ ВКФ "АЛЕКС КОМ ЛТД" вказує, що ухвалою від 12.11.2019, яка не скасована матеріали справи № 904/4455/19 передано для розгляду спору по суті в межах справи № 904/4387/19 про банкрутство ТзОВ "Український рітейл".

Крім того ТзОВ ВКФ "АЛЕКС КОМ ЛТД" зазначає, що прийнята постанова апеляційної інстанції обґрунтована приписами статті 275 ГПК України, що не свідчить про перевищення повноважень судом апеляційної інстанції, а також вказує на помилковість посилання в касаційній скарзі на Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Проаналізувавши матеріали справи та касаційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку щодо наявності підстав для передачі справи на розгляд судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, з огляду на таке.

Згідно зі статтею 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Відповідно до частини шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Частиною четвертою статті 236 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норми права, викладені в постановах Верховного Суду.

Об`єктом касаційного перегляду у цій справі є постанова Центрального апеляційного господарського суду від 136.04.2021, якою скасовано рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2020 про відмову у задоволенні позову ТзОВ ВКФ "АЛЕКС КОМ ЛТД" до ТзОВ "Український Рітейл" про стягнення 74 395,79 грн заборгованості, 2 405,60 грн 3 % річних, 4 698,19 грн інфляційних збитків.

Предметом судового розгляду є позовна заява ТзОВ ВКФ "АЛЕКС КОМ ЛТД" до ТзОВ "Український Рітейл" про стягнення 74 395,79 грн заборгованості, 2 405,60 грн 3 % річних, 4 698,19 грн інфляційних збитків подана до суду до відкриття провадження у справі про банкрутство боржника, тобто вказані вимоги за своєю ознакою є конкурсними в розумінні приписів статті 1 КУзПБ.

З врахуванням змісту оскаржуваних судових рішень, доводів касаційної скарги та відзиву на касаційну скаргу Верховний Суд у цій справі має вирішити питання щодо порядку розгляду позовних вимог з майновими вимогами до боржника заявлених в позовному провадженні після відкриття провадження у справі про банкрутство та співвідношення частини третьої статті 7 із пунктом 1 частини чотирнадцятої статті 39, частин першої, третьої статті 45 КУзПБ.

У контексті наведеного питання колегія суддів зазначає про наявність висновків Верховного Суду щодо розгляду позовних заяв з майновими вимогами до боржника з врахуванням наявності факту відкриття провадження у справі про банкрутство.

Зокрема у постанові від 07.10.2020 у справі № 904/7234/15 Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду відхилено аргументи скаржника щодо наявності безумовної підстави для передачі апеляційним господарським судом заяви Банку до Західного апеляційного господарського суду або ж до Господарського суду Івано-Франківської області за встановленою підсудністю в межах справи про банкрутство, оскільки нормами КУзПБ не передбачено в суду апеляційної інстанції законних підстав для залишення позовної заяви без розгляду та/або передачі справи до іншого суду в межах справи про банкрутство на стадії апеляційного провадження.

У постанові від 19.05.2020 у справі № 902/422/19 Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність обов`язку виконувати приписи частини третьої статті 7 КУзПБ і передавати матеріали справи № 902/422/19 до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа № 902/561/19 за заявою ТОВ "Торговий дім "Вілар" про визнання банкрутом, оскільки станом на 21.10.2019 вказані вимоги банку вже були включені ухвалою суду від 19.09.2019 до реєстру вимог кредиторів, а тому наявні підстави для закриття провадження у справі в частині вимог банку до ТОВ "Торговий дім "Вілар" на підставі пункту 3 частини першої статті 231 ГПК України (є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами).

Постановою Верховного Суду від 23.02.2021 у справі № 913/567/19 (913/506/19) скасовано постанову Східного апеляційного господарського суду від 05.11.2020 з тих підстав, що судом апеляційної інстанції було допущено неправильне застосування приписів статті 7 КУзПБ, оскільки у даному конкретному випадку скасування рішення місцевого господарського суду лише з підстав розгляду поза межами справи про банкрутство спору щодо визнання недійсним і скасування рішення комісії відповідача з розгляду акту від 21.09.2018 № 002948 про порушення Правил користування електричною енергією, оформленого протоколом від 17.07.2019 № 40 та скасування застосованої цим рішенням оперативно-господарської санкції, носить формальний характер.

У постанові від 24.03.2021 у справі № 910/20057/16 Верховний Суд вважає помилковими висновки судів першої та апеляційної інстанцій про тотожність предмету позову, оскільки предметом спору у № 910/4961/18 в частині вимог НБУ є грошові вимоги забезпеченого кредитора до боржника, визнання яких є підставою для внесення відомостей про такого кредитора до реєстру вимог кредиторів, а надалі може служити підставою для задоволення вимог забезпеченого кредитора за рахунок заставного майна у порядку, визначеному КУзПБ, а предметом спору у справі позовного провадження № 910/20057/16 є вимоги кредитора про звернення стягнення на майно боржника шляхом продажу на прилюдних торгах в межах виконавчого провадження, в порядку визначеному Законом України "Про виконавче провадження", а відтак, незважаючи на тотожність сторін, часткову тотожність підстав позовів у цих справах, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у справі № 910/20057/16 на думку колегії суддів касаційної інстанції суперечить імперативним положенням пункту 3 частини першої статті 231 ГПК України.

Наведене вище свідчить про існування в межах судової палати для розгляду справ про банкрутство різного підходу стосовно застосування приписів частини третьої статті 7 КУзПБ при розгляді позовних заяв з майновими вимогами до боржника.

Відповідно до частини першої статті 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї ж палати або у складі такої палати.

Згідно з частиною четвертою статті 303 ГПК України про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій - четвертій статті 302 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п`ятій або шостій статті 302 цього Кодексу.

Відповідно до частини четвертої статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Лейла Шахін проти Туреччини" від 10.11.2005 зазначається, що згідно з практикою закон є чинним положенням, яке застосовується з урахуванням тлумачення, яке дають йому компетентні суди.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (рішення у справі "Воловік проти України" від 06.12.2007).

У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення у справі "Кантоні проти Франції" від 11.11.1996; рішення у справі "Вєренцов проти України" від 11.04.2013).

Європейський суд з прав людини також вказує, що одним із елементів передбаченого пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий розгляд справи судом є змістовне, а не формальне тлумачення правової норми (рішення у справі "Бентем проти Нідерландів" від 23.10.1985).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Аксіс та інші проти Туреччини" (Aksis and Other v. Turkey) зазначено, що очевидні суперечності у прецедентній практиці вищого суду та невиконання механізму, спрямованого на забезпечення гармонізації судової практики стали причиною порушення прав громадян на справедливий судовий розгляд.

Отже, за наявності різної судової практики щодо порядку розгляду позовних вимог з майновими вимогами до боржника заявлених в позовному провадженні після відкриття провадження у справі про банкрутство та співвідношення частини третьої статті 7 із пунктом 1 частини чотирнадцятої статті 39, частин першої, третьої статті 45 КУзПБ колегія судів у цій справі вважає за необхідне для формування за наведених вище обставин єдиної правозастосовчої практики справу № 904/4455/19 відповідно до вимог частини першої статті 302 ГПК України передати на розгляд судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

На підставі викладеного та керуючись статтями 234, 235, 302, 303, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

УХВАЛИВ:

1. Справу № 904/4455/19 за касаційною скаргою ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" Касаткіна Д. М. на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.04.2021 передати на розгляд судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. О. Банасько

Судді В. Г. Пєсков

В. Я. Погребняк