ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1004/21

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ВІТ-АГРО (09031, Київська обл., Сквирський р-н, с. Пищики, вул. Садова, 5)

до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробниче підприємство АГРО КАПІТАЛ (09000, Київська обл., Сквирський р-н, м. Сквира, вул. Богачевського, буд. 19, кв. 13)

про стягнення 49803,33 грн. заборгованості за договором про надання послуг № 1/2020-1 від 01.04.2020 р., у тому числі 42499,28 грн. основного боргу, 4046,71 грн. пені, 1004,11 грн. 3% річних, 2253,23 грн. інфляційних втрат,

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ВІТ-АГРО (далі - ТОВ ВІТ-АГРО, позивач) звернулося до господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробниче підприємство АГРО КАПІТАЛ (далі ТОВ «ВП «АГРО КАПІТАЛ», відповідач) про стягнення 49803,33 грн. заборгованості за договором про надання послуг № 1/2020-1 від 01.04.2020 р., у тому числі 42499,28 грн. основного боргу, 4046,71 грн. пені, 1004,11 грн. 3% річних, 2253,23 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язань в частині оплати наданих послуг за договором № 1/2020-1 від 01.04.2020 р., у зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача 42499,28 грн. основного боргу, 4046,71 грн. пені, 1004,11 грн. 3% річних, 2253,23 грн. інфляційних втрат, а також судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на правову допомогу, покласти на відповідача.

Беручи до уваги характер спірних правовідносин, предмет, підстави позову і обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, зважаючи на заявлену позивачем у даному спорі ціну позову, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд дійшов висновку, що справа за поданою Товариством з обмеженою відповідальністю ВІТ-АГРО позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробниче підприємство АГРО КАПІТАЛ про стягнення 49803,33 грн. заборгованості за договором про надання послуг № 1/2020-1 від 01.04.2020 р., підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 06.05.2021 р. було відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику сторін).

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 161 ГПК України до заяв по суті справи належать відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив.

25.05.2021 р. до господарського суду Київської області надійшло клопотання від ТОВ «ВП «АГРО КАПІТАЛ» б/н від 25.05.2021 р. (вх. № 13302/21 від 25.05.2021 р.) згідно з яким відповідач, у зв`язку з неотриманням позовної заяви, просить надати можливість ознайомитись з матеріалами справи № 911/1004/21 та продовжити термін на подання відзиву.

01.07.2021 р. до господарського суду Київської області від ТОВ «ВП «АГРО КАПІТАЛ» надійшов відзив б/н від 25.06.2021 р. (вх. № 15896/21 від 01.07.2021 р.), відповідно до якого відповідач зазначає, що 05.05.2020 р. між сторонами було підписано та скріплено печатками підприємств акт № 1 до договору № 1/2020-1 прийомки виконаних робіт щодо обробки ґрунту (оранки) площею 165,00 га загальною вартістю 115500,00 грн. ТОВ ВІТ-АГРО виставило ТОВ «ВП «АГРО КАПІТАЛ» рахунок на оплату № 1 від 05.05.2020 р. на загальну суму 115500,00 грн. Так, на виконання вищевказаних умов договору ТОВ «ВП «АГРО КАПІТАЛ» належним чином виконало свої зобов`язання та перерахувало на рахунок ТОВ ВІТ-АГРО всю суму за договором. Проте, як вбачається з поданого позивачем позову, позивач вказує лише про часткове зарахування коштів. Так, фактично позивачем визнається лише сплата коштів: 05.05.2020 р. в сумі 10000,00 грн., 28.05.2020 р. в сумі 53000 грн., 15.06.2020 р. в сумі 10000,72 грн. При цьому, позивач не врахував внесення на його рахунок коштів в сумі 40000,00 грн., які були сплачені відповідачем 15.06.2020 р.

Поряд з цим, відповідач звертає увагу суду на те, що під час написання відзиву з`ясувалося, що 25.06.2020 р. ТОВ «ВП «АГРО КАПІТАЛ» було помилково перераховано на рахунок ТОВ ВІТ-АГРО 20000,00 грн.

Таким чином, враховуючи належне виконання відповідачем умов договору, заявлений позивачем позов є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

07.07.2021 р. до господарського суду Київської області від ТОВ ВІТ-АГРО надійшли письмові пояснення б/н від 02.07.2021 р. (вх. № 16463/21 від 07.07.2021 р.), відповідно до яких позивач зазначав, що ухвалою господарського суду Київської області від 06.05.2021 р. у даній справі № 911/1004/21 відповідачу було встановлено строк - протягом 16-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання до суду обґрунтованого письмового відзиву на позовну заяву, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення або визнання вимог позивача з посиланням на діюче законодавство. Згідно з наявними у справі матеріалами, 11.05.2021 р. позивачем та відповідачем отримано ухвалу господарського суду Київської області від 05.05.2021 р. про відкриття провадження. Таким чином, позивач відзначає, що відзиву на позовну заяву у встановлений судом 16-тиденний строк відповідачем не було подано.

Поряд з цим, на думку позивача, викладені у відзиві міркування та долучені матеріали мають ознаки штучного створення доказів з метою ймовірного введення суду в оману. Створюючи уявлення виконання відповідачем у повному своїх обов`язків за договором № 1/2020-1 від 01.04.2020 р., представник відповідача вказав про нібито неврахування позивачем сплати 15.06.2020 р. ТОВ «ВП «АГРО КАПІТАЛ» на рахунок ТОВ ВІТ-АГРО грошових коштів на суму 40000,00 грн., та про сплату 25.06.2020 р. нібито зайво сплачених 20000,00 грн. Однак, як вбачається із засвідченої банківською установою виписки, наявної в матеріалах справи, про рух коштів по рахунку ТОВ ВІТ-АГРО від контрагента ТОВ «ВП «АГРО КАПІТАЛ», вказані суми були сплачені позивачу на виконання умов договору № 2/2020-2 від 01.05.2020 р. згідно з рахунком № 1 від 01.06.2020 р. між цими ж суб`єктами господарювання, який не має жодного відношення до договору № 1/2020-1 від 01.04.2020 р., грошові кошти за яким сплачені відповідно до рахунку № 1 від 05.05.2020 р. Аналогічні відомості містять засвідчені банком платіжні доручення № 439 від 15.06.2020 р. на суму 40000,00 грн. та № 504 від 25.06.2020 р. на суму 20000,00 грн. з призначенням цих платежів на виконання умов договору № 2/2020-2 від 01.05.2020 р. на підставі рахунку № 1 від 01.06.2020 р. Також, в податкових накладних № 1 та № 2 від 01.06.2020 р., зареєстрованих в єдиному реєстрі податкових накладних, відображені погоджені сторонами при укладенні умови договору № 2/2020-2 від 01.05.2020 р. - його предмет (культивація грунту), загальний обсяг робіт (150 га) та загальна вартість наданих послуг (60000,00 грн.).

Натомість, відмінними умовами укладеного раніше вказаними сторонами договору № 1/2020-1 від 01.04.2020 є оранка грунту площею 165 га, загальна вартість наданих послуг з якої складає 115500,00 грн.

Будь-яких підтверджень сплати ТОВ «ВП «АГРО КАПІТАЛ» 15.06.2020 р. та 25.06.2020 р. на рахунок ТОВ ВІТ-АГРО грошових коштів на суму 40000,00 грн. та 20000,00 грн. на виконання умов саме договору № 1/2020-1 від 01.04.2020 р. представником відповідача не надано.

Також 07.07.2021 р. до господарського суду Київської області від ТОВ ВІТ-АГРО надійшло клопотання б/н від 02.07.2021 р. (вх. 16462/21 від 07.07.2021 р.) про долучення доказів, відповідно до якого позивач просить суд долучити до матеріалів справи засвідчені копії рахунку № 1 від 01.06.2020 р. на суму 60000,00 грн. до договору № 2/2020-2 від 01.05.2020 р., а також податкових накладних № 1, № 2 від 01.06.2020 р.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

01.04.2020 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Виробниче підприємство «АГРО КАПІТАЛ» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю ВІТ-АГРО (виконавець) було укладено договір про надання послуг № 1/2020-1, відповідно до п. 1.1 якого виконавець зобов`язується надати замовнику силами своїх спеціалістів та із застосуванням власної техніки послуги з обробітки грунту, а саме оранка (вартість 1 га становить 700,00 грн.), в порядку, строки та за ціною, зазначеними в даному договорі, а замовник зобов`язується оплатити надані послуги та надати паливно-мастильні матеріали.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що об`єми послуг, точне розташування площ грунту, строк виконання робіт, ціна послуг та інша детальна інформація щодо послуг, які надаються за цим договором, містяться в актах виконаних робіт.

У відповідності з п. 1.3 договору виконання послуг, визначених цим договором, підтверджується актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), підписання такого акту є підтвердженням відсутності претензій з боку замовника та належного виконання виконавцем покладених на нього обов`язків, передбачених договором.

Загальна сума договору (загальна вартість наданих послуг) складає 115500,00 грн.

Згідно з п. 4.1 договору замовник здійснює оплату на підставі підписаних актів виконаних робіт на розрахунковий рахунок виконавця згідно виставленого рахунку-фактури протягом 3-х робочих днів.

Відповідно до п. 5.4 договору, в разі порушення строків оплати наданих послуг більш ніж на 5 календарних днів, замовник сплачує на користь виконавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного в строк зобов`язання за кожен день прострочення.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення його печатками сторін та закінчується після виконання всіх зобов`язань обох сторін (п.п. 7.1, 7.2 договору).

На виконання умов договору про надання послуг № 1/2020-1 від 01.04.2020 р. ТОВ ВІТ-АГРО було надано послуги ТОВ «ВП «АГРО КАПІТАЛ» на загальну суму 115500,00 грн., що підтверджується підписаним сторонами актом прийомки виконаних робіт № 1 від 05.05.2020 р.

ТОВ ВІТ-АГРО було виставлено ТОВ «ВП «АГРО КАПІТАЛ» за договором № 1/2020-1 від 01.04.2020 р. рахунок на оплату № 1 від 05.05.2020 р. на суму 115500,00 грн.

ТОВ «ВП «АГРО КАПІТАЛ» було частково оплачено надані ТОВ ВІТ-АГРО послуги в сумі 73000,72 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 461 від 05.05.2020 р. на суму 10000,00 грн., № 486 від 28.05.2020 р. на суму 50000,00 грн., № 488 від 28.05.2020 р. на суму 3000,00 грн., № 495 від 15.06.2020 р. на суму 10000,72 грн., із зазначенням в призначенні платежу договору № 1/2020-1 від 01.04.2020 р., а також, відповідно, випискою з рахунку ТОВ ВІТ-АГРО за період з 01.04.2020 р. до 08.04.2021 р.

ТОВ ВІТ-АГРО було направлено ТОВ «ВП «АГРО КАПІТАЛ» претензію № 1 від 17.12.2020 р., згідно якої позивач вимагав від відповідача, зокрема, виконати свій обов`язок щодо оплати виконаних робіт за договором № 1/2020-1 від 01.04.2020 р.

Відповідь на претензію отримано не було, заборгованість не сплачено.

Оскільки відповідач станом на час подання позовної заяви не виконав взяті на себе зобов`язання і не сплатив ТОВ ВІТ-АГРО залишок заборгованості в сумі 42499,28 грн. за договором про надання послуг № 1/2020-1 від 01.04.2020 р., останнє і звернулось з даним позовом до суду.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Укладений між сторонами договір за своєю природою є договором про надання послуг, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 63 Цивільного кодексу України. Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме - майново-господарських зобов`язань згідно зі ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, а згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як зазначено у ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Поряд з цим, відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, як слідує з позовної заяви, в порушення умов договору про надання послуг № 1/2020-1 від 01.04.2020 р., відповідач має заборгованість зі сплати за надані позивачем та прийняті відповідачем послуги в розмірі 42499,28 грн.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, надав до суду в якості доказів оплати основного боргу у даній справі платіжні доручення № 496 від 15.05.2020 р. на суму 40000,00 грн. та № 504 від 25.06.2020 р. на суму 20000,00 грн., в яких у призначенні платежу зазначено «оплата за надані сільськогосподарські послуги згідно рахунку № 1 від 01.06.2020 р. та договору № 2/2020-2 від 01.05.2020 р.».

Однак, у даній справі розглядається спір щодо неналежного виконання відповідачем умов іншого договору № 1/2020-1 від 01.04.2020 р., за яким позивачем було виставлено рахунок № 1 від 05.05.2020 р.

З огляду на зазначене, посилання відповідача на здійснення оплат на суми 40000,00 грн. і 20000,00 грн. відхиляються судом, оскільки вказані оплати не стосуються предмету спору у даній справі.

Отже, факт порушення відповідачем зобов`язань за договором № 1/2020-1 від 01.04.2020 р. судом встановлений та по суті відповідачем не спростований.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором № 1/2020-1 від 01.04.2020 р., з урахуванням встановлення судом факту наявності заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 42499,28 грн., є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача 4046,71 грн. пені.

Як зазначалось вище, у відповідності з п. 5.4 договору, в разі порушення строків оплати наданих послуг більш ніж на 5 календарних днів, замовник сплачує на користь виконавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного в строк зобов`язання за кожен день прострочення.

Порушенням зобов`язання відповідно до ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу вимог ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з приписами ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Визначений позивачем розмір пені, нарахованої на заборгованість відповідача за період з 16.06.2020 р. до 30.03.2021 р. на суму 42499,28 грн., становить 4046,71 грн.

Разом з тим, судом перевірено розрахунок пені, здійснений позивачем, та встановлено, що він суперечить вимогам ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Таким чином, зважаючи на положення п.п. 4.1, 5.4 договору, ст. 253 Цивільного кодексу України, ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування пені у даному випадку можливе за період з 18.05.2020 р. (рахунок на оплату від 05.05.2020 р.+ 3 робочі дні (12.05.2020 р. останній день оплати) (п. 4.1 договору) + 5 календарних днів (п. 5.4 договору)) по 18.11.2020 р. у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня.

Однак, суд не може виходити за межі позовних вимог, у зв`язку з чим у даному випадку моментом виникнення заборгованості визначається дата, яка зазначена позивачем, в той час як кінцева дата нарахування визначається за положеннями ч. 6 ст. 232 ГК України.

Отже, вірний розмір пені у даному випадку становить 2173,73 грн., у тому числі

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
42499.2816.06.2020 - 22.07.2020376.0000 %0.033 %*515.57
42499.2823.07.2020 - 03.09.2020436.0000 %0.033 %*599.17
42499.2804.09.2020 - 22.10.2020496.0000 %0.033 %*682.78
42499.2823.10.2020 - 18.11.2020276.0000 %0.033 %*376.22
За таких обставин, вимога про стягнення пені підлягає частковому задоволенню у розмірі 2173,73 грн.

Позивачем також було заявлено вимоги про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З долученого до матеріалів справи розрахунку 3% річних вбачається, що їх розмір було визначено позивачем у сумі 1004,11 грн., нарахованій за період з 16.06.2020 р. до 30.03.2021 р. на суму 42499,28 грн., він є обґрунтованим та арифметично вірним, у зв`язку з чим 3 % річних підлягають стягненню з відповідача в заявленому позивачем розмірі.

Розмір інфляційних втрат, заявлених до стягнення позивачем, становить 2253,23 грн., нарахованих за загальний період з липня 2020 року по лютий 2021 року на суму 42499,28 грн., є обґрунтованим та арифметично вірним, у зв`язку з чим інфляційні втрати підлягають стягненню з відповідача в заявленому позивачем розмірі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю ВІТ-АГРО.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1, п. 3 ч. 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

З приводу розподілу у даній справі судових витрат в частині витрат на професійну правову допомогу адвоката, слід зазначити таке.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України та Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Дія вказаного Закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги (ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Матеріалами справи підтверджено наявність договору про правову допомогу від 03.02.2021 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю ВІТ-АГРО та Адвокатським бюро «Приймак та Партнери», відповідно до п. 1 якого бюро бере на себе зобов`язання надати правову допомогу клієнту з наступних правових питань та у обсягах: надавати послуги з правового консультування стосовно спірних питань, що виникають при виконанні договорів про надання послуг за 2020 рік, укладених між ТОВ ВІТ-АГРО та ТОВ «ВП «АГРО КАПІТАЛ» щодо обробки грунту; здійснювати захист, представництво інтересів та надавати інші види правової допомоги клієнту в усіх державних органах та судах.

Для надання правничої допомоги клієнту бюро призначає адвоката Приймака Олександра Юрійовича, який діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 4676, виданого Київською міською кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури згідно рішення від 25.10.2011 р. № 16-1-17, а також іншому адвокату згідно з виданим бюро ордером адвоката (п. 1.1 договору).

Згідно з п. 4 договору за надання правової допомоги клієнт сплачує на користь бюро гонорар за підготовку і подання до суду позовної заяви до ТОВ «ВП «АГРО КАПІТАЛ», а у подальшому участь в судових засіданнях, з розрахунку 2000,00 грн. за 1 годину роботи адвоката, про що бюро виставляє рахунки на оплату, а клієнт погоджує їх шляхом оплати. Остаточна сума гонорару відображається сторонами у відповідних актах, з урахуванням обсягу виконаної адвокатами бюро роботи.

У відповідності з п. 4.1 договору клієнт зобов`язується оплатити гонорар на розрахунковий рахунок бюро протягом 2-х діб з моменту укладення цього договору.

Відповідно до частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі - гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 цієї статті Кодексу передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно із частиною 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За приписами частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Як свідчать матеріали справи, позивач зазначав, що фактичні та очікувані витрати позивача на правову допомогу становлять: 5000,00 грн. - за підготовку та подання до суду позовної заяви; по 2000,00 грн. за кожне судове засідання - за участь адвоката у судовому в засіданні, остаточна сума буде залежати від кількості судових засідань; у разі необхідності вчинення додаткових дій для представництва інтересів позивача (підготовка та подання відповіді на відзив, письмових пояснень, заперечень тощо) позивач оплачує правову допомогу адвоката з розрахунку по 2000,00 грн. за 1 годину роботи адвоката. Акти виконаних робіт (наданих послуг з правової допомоги) та підтвердження їх оплати будуть подані у процесі розгляду справи.

Суд констатує, що актів про надання послуг з правової допомоги матеріали справи не містять, як не містять і розрахунку вартості та переліку додаткових дій для представництва, про які зазначено в договорі б/н від 03.02.2021 р. та позовній заяві.

Поряд з цим, суд відзначає, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Наведена правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19.

Суд відзначає, що надання послуг адвоката у даній справі № 911/1004/21 підтверджується складеною та підписаною адвокатом позовною заявою та документами, доданими до неї, які завірено адвокатом, а також клопотанням про долучення доказів та письмовими поясненнями щодо відзиву на позовну заяву, складеними та підписаними адвокатом.

За надані на підставі договору про правову допомогу б/н від 03.02.2021 р. адвокатські послуги позивач сплатив на користь адвоката грошові кошти в загальному розмірі 10000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 991 від 08.02.2021 р., засвідчена копія якого долучена до матеріалів справи.

Враховуючи наведені положення процесуального законодавства та беручи до уваги підтверджений матеріалами справи факт надання адвокатом Приймаком О.Ю. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 25.10.2011 р. № 4676) професійної правничої допомоги у цій справі, зокрема, у вигляді підготовки та подання позовної заяви, а також враховуючи відсутність будь-яких заперечень відповідача щодо співмірності чи обґрунтованості витрат позивача на правову допомогу, суд дійшов висновку, що у даній справі є доведеними та обґрунтованими витрати позивача на професійну правову допомогу у вигляді підготовки та подання позовної заяви в розмірі 5000,00 грн., у зв`язку з чим вони підлягають покладенню на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Виробниче підприємство АГРО КАПІТАЛ (09000, Київська обл., Сквирський р-н, м. Сквира, вул. Богачевського, буд. 19, кв. 13, код 42531779) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ВІТ-АГРО (09031, Київська обл., Сквирський р-н, с. Пищики, вул. Садова, 5, код 42959435) 42499 (сорок дві тисячі чотириста дев`яносто дев`ять) грн. 28 коп. основного боргу, 2173 (дві тисячі сто сімдесят три) грн. 73 коп. пені, 1004 (одну тисячу чотири) грн. 11 коп. 3% річних, 2253 (дві тисячі двісті п`ятдесят три) грн. 23 коп. інфляційних втрат, 2184 (дві тисячі сто вісімдесят чотири) грн. 63 коп. судового збору, 4811 (чотири тисячі вісімсот одинадцять) грн. 96 коп. витрат на правову допомогу.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повне рішення складене 12.07.2021 р.

Суддя В.М. Бабкіна