ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2021 року м. Дніпро Справа № 908/140/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. ( доповідач ),

суддів: Кузнецової І.Л., Чус О.В.

секретар судового засідання Пінчук Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

в особі Відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" на додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 08.04.2021 р. ( суддя Дроздова С.С., м. Запоріжжя, повний текст рішення складено 14.04.2021 р.) у справі

за позовом Фізичної особи-підприємця Ваніна Сергія Івановича,

м. Енергодар

до відповідача: Державного підприємства

"Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

в особі Відокремленого підрозділу "Атоменергомаш",

м. Енергодар

про стягнення 34 661 грн. 27 коп.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

Фізична особа-підприємець Ванін Сергій Іванович звернувся до Господарського суду Запорізької області із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі № 908/140/21.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.

Додатковим рішенням Господарського суду Запорізької області від 08.04.2021 р. заяву Фізичної особи-підприємця Ваніна Сергія Івановича про ухвалення додаткового рішення по справі № 908/140/21 задоволено - стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" на користь Фізичної особи-підприємця Ваніна Сергія Івановича 3 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви у повному обсязі.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування своїх вимог Апелянт зазначає, що не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення заяви про відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, з підстав їх відповідності критеріям ч. 4 ст. 126 ГПК України, оскільки, Позивачем було заявлено два позови ( справа № 908/140/21 та справа № 908/138/21 ), які є тотожними за своїми підставами, предметом та змістом ( стягнення заборгованості на користь одного Позивача з одного й того ж Відповідача за продукцію, що була поставлена за двома аналогічними накладними ), що значно зменшує обсяг часу, що витрачається на їх підготовку. За своїм змістом відповідні позови є нескладними, оскільки стосуються поставки товару однією партією без укладання письмового договору, та не мають особливого значення для сторін. Позовні вимоги в обох справах різняться лише сумами основного боргу, 3 % відсотків річних та індексу інфляції, за природою виникнення зобов`язань між сторонами справи є тотожними та однотипними.

Апелянт вважає, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат повинні бути враховані обставини, зазначені в ч. 4 ст. 126 ГПК України, а саме - ціна позову. Ціна позову у справі № 908/140/21 складає 34 661,27 грн. ( з якої сума основного боргу складає 27 800 грн. ), при цьому загальна сума витрат на надання правничої допомоги адвоката по справі, яка підлягає стягненню з Відповідача з урахуванням додаткового рішення від 08.04.2021 р., складає 9 000 грн., тобто майже 33 % суми боргу.

Апелянт також наголошує на тому, що розгляд справи № 908/140/21 відбувався за правилами спрощеного позовного провадження, явка сторін у судові засідання обов`язковою не визнавалась. Підстави для обов`язкової участі сторін у судових засіданнях були відсутні, а тому, на думку Скаржника, право вимагати від Відповідача відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у Позивача відсутні.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Від Позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого Підприємець просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, вказуючи на те, що при ухваленні додаткового рішення суд надав належну оцінку співмірності та реальності таких витрат, враховуючи складність справи, ціну позову, у зв`язку з чим правомірно задовольнив заяву Позивача.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. ( доповідач ), судді - Кузнецова І.Л., Чус О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.05.2021 р. відновлено строк подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження, розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 15.07.2021 р..

14.06.2021 р. від представника Позивача, електронною поштою, до суду надійшло клопотання про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів. Адреса електронної пошти, що буде використана заявником для входу до системи "EasyCon".

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.06.2021 р., судове засідання у справі № 908/140/21, призначене на 15.07.2021 р., вирішено провести з Позивачем, в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду ( зал судового засідання № 511) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеокоференцзв`язку "EasyCon" (https://vkz.court.gov.ua/).

15.07.2021р. секретарем судового засідання Пінчук Є.С. було встановлено неможливість проведення відеоконференції з представникомФізичної особи-підприємця Ваніна Сергія Івановича за допомогою програми EasyCon. В призначений час представник Фізичної особи-підприємця Ваніна Сергія Івановича вийшов на зв`язок, але було відсутнє зображення. За таких обставин неможливо провести судове засідання в режимі відеоконференції, про що складений відповідний акт.

У судовому засіданні 15.07.2021 р., була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7. Встановлені судом обставини справи.

Як слідує з матеріалів справи, Фізична особа-підприємець Ванін Сергій Іванович звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Атоменергомаш", про стягнення 34 661 грн. 27 коп.

У позовній заяві Позивач надав розрахунок судових витрат, які складають 5 270 грн, а саме: 2 270,00 грн судовий збір та 3 000,00 грн витрати на професійну правничу допомогу.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 17.03.2021 р. у справі № 908/140/21 позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Ваніна Сергія Івановича до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" задоволено, стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" на користь Фізичної особи-підприємця Ваніна Сергія Івановича 27 800 грн. 00 коп. вартість поставленного товару, 2 396 грн. 89 коп. 3 % річних, 4 464 грн. 38 коп. втрат від інфляції, 2 270 грн. 00 коп. судового збору, 6 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення нарахувати 3% річних, до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування, за формулою (С х 3 х Д) : 365 : 100 = сума 3 % річних, де: С - сума основного боргу; 3- розмір процентів; Д - кількість днів прострочення, за період: з 12.01.2021 та до моменту остаточного виконання рішення суду.

Питання щодо стягнення з Відповідача на користь Позивача 3 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу не вирішено, Позивачем під час розгляду справи зазначалось, що остаточний документально підтверджений розмір понесених судових витрат, пов`язаний з розглядом даної справи буде визначений та наданий суду до закінчення судових дебатів або невідкладно після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

29.03.2021 р. до Господарського суду Запорізької області надійшла заява Фізичної особи-підприємця Ваніна Сергія Івановича про стягнення з Відповідача понесених судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, в розмірі 3 000,00 грн.

В обґрунтування понесення Позивачем витрат на правову допомогу останнім до заяви додано, зокрема, копію Акту № 6 приймання-передачі правової допомоги від 17.03.2021 р. до договору про надання правової допомоги № 07-10/20 від 07.10.2020 р., копію рахунку №14 від 18.03.2021 р., копію платіжного доручення № від 18.03.2021 р..

Господарський суд Запорізької області дослідивши заяву Позивача про стягнення з Відповідача понесених судових витрат та додані до неї докази встановив, що 07.10.2020 р. між Адвокатським об`єднанням "Лохматов і партнери" та Фізичною особою-підприємцем Ваніним С.І (Клієнт) був укладений Договір про надання правової допомоги № 07-10/20.

Відповідно до даного Договору Клієнт уповноважив Адвокатське об`єднання на представництво його законних прав та інтересів, надавши Адвокатському об`єднанню у повному обсязі без винятків та обмежень права, передбачені ст. ст. 55, 59 Конституції України, ст. ст. 42, 46, 47, 56, 58 Кримінального процесуального кодексу України, ст. ст. 27, 44 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 271 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 59 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 22, 28 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 5, 6, 10 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Зазначений перелік нормативно-правових актів не є вичерпаним та може бути розширений з метою найбільш ефективної реалізації захисту прав та законних інтересів Клієнта (п. 1.1).

Між Адвокатським об`єднанням "Лохматов і партнери" та Кравцовим Андрієм Віталійовичем ( Адвокат ) укладений Договір про співробітництво № 22-10/20 від 22.10.2020 р..

Відповідно до даного Договору, Адвокатське об`єднання за необхідності залучає Адвоката до виконання укладених Адвокатським об`єднанням договорів про надання правової допомоги Адвоката. В порядку та на умовах, визначених цим Договором Адвокатське об`єднання дає завдання-доручення Адвокату здійснити представництво інтересів Клієнта за договором про надання правової допомоги, згідно правової позиції, визначеної між Адвокатським об`єднанням і Клієнтом ( п. п. 1.1, 1.2).

Додатковою угодою № 3 від 18.01.2021 р. до Договору про надання правовою допомоги № 07-10/20 від 07.10.2020 Клієнт та Адвокат передбачили вартість послуг.

Актом № 6 приймання-передачі правової допомоги від 17.03.2021 р. зазначено, що Адвокат надав правовому допомогу на суму 3 000 грн., яка сплачена клієнтом на підставі рахунку № 14 від 18.03.2021 р., про що свідчить платіжне доручення № від 18.03.2021 р..

З огляду на ступінь складності справи, кількість та обсяг підготовлених процесуальних документів і наданих сторонами доказів, час витрачений адвокатом, категорію справи та суму предмету спору, суд першої інстанції дійшов висновку, що загальна вартість професійної правничої допомоги в розмірі 3 000 грн., є співмірною та такою, що підлягає задоволенню.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника Відповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а додаткове рішення господарського суду скасувати, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У частинах першій, другій ст. 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини восьмої ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частинами третьою-п`ятою ст. 126 зазначеного Кодексу для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом пункту 1 частини другої ст. 126, частини восьмої ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 р. у справі № 910/906/18.

Як вже зазначалося, рішенням Господарського суду Запорізької області від 17.03.2021 р. у справі № 908/140/21, яким були задоволені позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Ваніна Сергія Івановича, також було стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" 6 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

При цьому, клопотання Відповідача про зменшення заявлених Позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд залишив без задоволення, що знайшло своє відображення у рішенні господарського суду.

Із наявних матеріалів справи вбачається, що представником фізичної особи - підприємеця Ваніна С. І. на підтвердження додатково понесених витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом позовної заяви до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" про стягнення 34 661 грн. 27 коп. додано до заяви про розподіл судових витрат такі документи: Додаткова угода № 3 від 18.01.2021 р. до договору про надання правбвої допомоги № 07-10/20 від 07.10.2020 р., акт № 6 приймання-передачі правової допомоги від 17.03.2021 р., рахунок на оплату № 14 від 18.03.2021 р., платіжне доручення № від 18.03.2021 р..

Додаткові витрати на професійну правничу допомогу полягають у представництві інтересів Позивача 17.03.2021 р. у Господарському суді Запорізької області з розгляду справи № 908/140/21 по суті, розмір яких складає 3 000 грн.

Як уже зазначалося, загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій ст. 129 ГПК України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд ( за клопотанням сторони або з власної ініціативи ) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до частини п`ятої ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 р. у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 р. у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 р. у справі № 904/3583/19, від 08.04.2021 у справі № 922/2321/20.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 р. у справі № 905/1795/18, від 08.04.2020 р. у справі № 922/2685/19, від 08.04.2021 у справі № 922/2321/20 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі № 755/9215/15-ц ).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123 - 130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 р. у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 р. у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 р. у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 р. у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 р. у справі № 915/237/18 ).

Таким чином, розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому згідно з статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75 - 79 ГПК України.

Відповідно до положень статей 1, 26, 27, 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

У статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З огляду на викладене, вирішуючи чи є додатковий розмір витрат Позивача на правничу допомогу обґрунтованим та пропорційним до предмета спору у цій справі, суд апеляційної інстанції враховує наступне: рішенням Господарського суду Запорізької області від 17.03.2021 р. у справі № 908/140/21 вже було стягнуто з Відповідача 6 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу; підстави для обов`язкової участі сторін у судових засіданнях були відсутні, оскільки розгляд справи № 908/140/21 відбувався за правилами спрощеного позовного провадження, а явка сторін у судові засідання обов`язковою не визнавалась; ціна позову у справі № 908/140/21 складає 34 661,27 грн. ( з якої сума основного боргу складає 27 800 грн.) при цьому загальна сума витрат на надання правничої допомоги адвоката по справі, яку просив стягнути Позивач з Відповідача з урахуванням додаткового рішення від 08.04.2021 р., складає 9 000 грн., тобто майже 33 % суми боргу; незначну ступінь складності справи.

Отже, дослідивши другу заяву про розподіл судових витрат та додані до неї документи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що розмір заявлених представником фізичної особи - підприємця додаткових витрат на правову (правничу) допомогу у сумі 3 000,00 грн, за умови вже стягнутих судом 6 000 грн, що загалом складає 9 000 грн - не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних і не співрозмірні із виконаною роботою у суді першої інстанції, отже їх розмір є необґрунтованими у зазначеній вище частині.

Ураховуючи наведене, оцінивши подані Позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат, виходячи з вищенаведених критеріїв та обставин даної справи, суд апеляційної інстанції керуючись статтями 126, 129 ГПК України, дійшов висновку, що витрати фізичної особи - підприємця на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн., які пов`язані з представництвом інтересів Позивача 17.03.2021 р. у Господарському суді Запорізької області не підлягають покладенню на Відповідача.

Вказані обставини судом першої інстанції до уваги взяті не були. Таким чином, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, судом першої інстанції, під час вирішення справи призвело до ухвалення невірного додаткового рішення, яке підлягає скасуванню.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Як передбачено ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, враховуючи невідповідність ухваленого додаткового рішення місцевого суду нормам процесуального права щодо розподілу судових витрат, що зумовлює невідповідність висновків викладених в оскаржуваному додатковому рішенні суду встановленим апеляційним судом обставинам справи, судова колегія керуючись п.4 ч.1 ст.277 ГПК України дійшла висновку про скасування додаткового рішення Господарського суду Запорізької області від 08.04.2021 р. у справі № 908/140/21, з прийняттям нового рішення про відмову Фізичній особі-підприємцю Ваніну Сергію Івановичу у задоволені заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3 000,00 грн. в повному обсязі, що також зумовлює задоволення апеляційної скарги Відповідача.

Враховуючи, що судовий збір при оскарженні додаткового судового рішення, яким вирішено питання розподілу судових витрат або встановлено порядок виконання судового рішення, не сплачується (постанова Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 20.12.2019р. у справі №240/6150/18), витрати зі сплати судового збору за подання апеляційних скарг відповідно до ст.129 ГПК України судом апеляційної інстанції не розподіляються.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" задовольнити.

Додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 08.04.2021р. у справі № 908/140/21 скасувати.

Прийняти нове рішення.

В задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Ваніна Сергія Івановича про ухвалення додаткового рішення по справі № 908/140/21 щодо стягнення 3000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 19.07.2021 р.

Головуючий суддя І. М. Кощеєв

Суддя І. Л. Кузнецова

Суддя О. В. Чус