РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.07.2021Справа № 910/5503/21

Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Прохоренка Сергія Олександровича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-експресс логистик"

про стягнення 250 427,10 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Прохоренко Сергій Олександрович (надалі за текстом також - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-експресс логистик" (надалі за текстом також - відповідач) про стягнення 250 427,10 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором поставки № 17 від 05.10.2020 в частині здійснення повної та своєчасної поставки товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2021 відкрито провадження у справі № 910/5503/21, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам у справі строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень щодо відповіді на відзив.

Про розгляд Господарським судом міста Києва справи № 910/5503/21 відповідач та позивач повідомлялися належним чином, що підтверджується наступним.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 08.04.2021 була надіслана позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення (поштове відправлення № 268), проте була повернута на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

Ухвала Господарського суду міста Києва від 08.04.2021 була надіслана відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення (поштове відправлення № 276), проте була повернута на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній».

Окрім цього, інформація стосовно слухання судом справ є публічною та розміщується на офіційному сайті Господарського суду міста Києва в мережі Інтернет, що також свідчить про наявність в учасників справи можливості дізнатись про слухання справи за їх участю.

До того ж, необхідно зауважити, що у відповідності до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону передбачено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - це автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

У статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" передбачено, що судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України").

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2021 у справі № 910/5503/21 учасники справи були повідомлені про можливість отримання інформації щодо цієї справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://ki.arbitr.gov.ua/sud5011/gromadyanam/csz/.

Отже, з огляду на наведене вище, суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалами суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Будь-яких додаткових заяв та/або доказів від сторін на підтвердження своїх вимог та заперечень, в тому числі клопотань процесуального характеру чи відзиву на позов на час розгляду справи до суду не надходило.

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

05.10.2020 між Фізичною особою-підприємцем Прохоренко Сергієм Олександровичем, як покупцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Транс-експресс логистик", як постачальником, укладено Договір поставки № 17 (надалі за текстом також - Договір поставки), згідно якого, постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця товар - газові підйомники для ліжкового механізму (10 000 шт.); автоматичні пристрої, що використовуються для виготовлення меблів (диванів) (УКТЗЕД 83026000) від турецького виробника MG GAZLI AMORTISOR SAN.TIC.LTD.STI. параметри, найменування та кількість вантажу прописано в Додатку №1 (Специфікації), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах, визначених цим Договором поставки.

Згідно пунктів 2.1. та 2.2. Договору поставки, загальна сума договору становить 325 555,23 грн., що є еквівалентом 11 427 доларів США, в тому числі на транспортування і розмитнення товару в розмірі 75 128,13 грн. Валютою Договору поставки є гривня України.

Відповідно до пункту 5.1. Договору поставки, розрахунки за поставлений товар здійснюються покупцем після підписання сторонами цього договору наступним чином: платіж в розмірі 250 427,10 грн., що є повною оплатою за товар на користь турецького виробника MG GAZLI AMORTISOR SAN.TIC.LTD.STI, покупець сплачує впродовж двох банківський днів з дня підписання цього Договору поставки. Платіж в розмірі 75 128,13 грн. покупець сплачує в момент отримання вантажу в м. Дніпро за адресою: проспект Слобожанський, 35.

У пункті 5.2. Договору поставки, сторони узгодили, що оплата проводиться шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника в національній валюті України, на підставі виставленого постачальником рахунку-фактури або внесення готівки через прибутково-касовий ордер.

Згідно пункту 3.1. Договору поставки, строк поставки товару покупцю становить 35 календарних днів, з моменту оплати грошових коштів на рахунок постачальника.

Пунктом 3.4. Договору поставки визначено, що приймання-передача товару, по кількості проводиться відповідно до товаросупровідних документів (накладних), по якості - відповідно до документів, які засвідчують якість товару.

08.10.2020, на підставі платіжного доручення № 413 від 08.10.2020, позивач перерахував відповідачу грошові кошти у сумі 125 213,55 грн. із вказанням у графі призначення платежу - "часткова предоплата за газові підйомники для ліжкового механізму зг.дог. поставки №17 від 05.10.2020, рах.17 від 05.10.2020 в т. ч. ПДВ 20 % 20 868,93 грн".

24.12.2020, на підставі платіжного доручення № 481 від 24.12.2020, позивач додатково перерахував на рахунок відповідача грошові кошти у сумі 125 213,55 грн. із вказанням у графі призначення платежу - "часткова оплата за газові підйомники для ліжкового механізму зг.дог. поставки №17 від 05.10.2020, рах.17 від 05.10.2020 в т. ч. ПДВ 20 % 20 868,93 грн".

19.03.2021 позивач надіслав відповідачу письмову заяву, в якій, посилаючись на невиконання відповідачем свого зобов`язання з поставки товару, просив повернути попередню оплату за Договором поставки у розмірі 250 427,10 грн.

26.03.2021 конверт із заявою повернувся з відміткою про відсутність відповідача за адресою: 03061, м. Київ, просп. Перемоги, буд. 67, яка вказана у Договорі поставки та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Оскільки відповідач не виконав зобов`язання з поставки товару та не повернув грошові кошти, які були сплачені як попередня оплата за Договором поставки, позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 250 427,10 грн.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Водночас, стаття 174 Господарського кодексу України визначає, що однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами виникли правовідносини пов`язані із поставкою товару.

Відповідно до пункту 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно підпунктів 5.1.1. та 5.1.2. укладеного Договору поставки, сторони домовилися про здійснення поставки на умовах часткової попередньої оплати вартості товару у сумі 250 427,10 грн. Залишок вартості товару у сумі 75 128,13 грн. покупець зобов`язаний сплатити в момент отримання вантажу.

У пункті 3.1. Договору поставки сторони узгодили, що строк поставки товару покупцю становить 35 календарних днів, з моменту оплати грошових коштів на рахунок постачальника.

Враховуючи, що позивач здійснив перерахування відповідачу всієї суми попередньої оплати, обумовленої сторонами у Договорі поставки, у розмірі 250 427,10 грн., 24.12.2020, то відповідач зобов`язаний був поставити товар до 28.01.2021 (включно).

Водночас, матеріали справи не містять жодних доказів виконання відповідачем свого договірного зобов`язання з поставки товару.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно пункту 7.4. Договору поставки, у випадку затримки передачі товару згідно пункту 3.1. цього Договору, в термін більше 30 календарних днів, товар вважається непоставленим. Постачальник зобов`язаний впродовж 21 банківських днів повернути перераховані кошти на розрахунковий рахунок покупця, після отримання письмового запиту (заяви) на повернення коштів.

Судом встановлено, що позивач 19.03.2021 надіслав на адресу відповідача: 03061, м. Київ, просп. Перемоги, буд. 67, яка вказана у Договорі поставки та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, письмову заяву про повернення попередньої оплати за Договором поставки у розмірі 250 427,10 грн.

26.03.2021 конверт із заявою повернувся з відміткою про відсутність відповідача за вказаною адресою.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Оскільки позивач надсилав відповідачу заяву про повернення попередньої оплати за адресою, яка вказана сторонами у Договорі поставки та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проте не була отримана відповідачем та повернена оператором поштового зв`язку з відміткою - "адресат відсутній з вказаною адресою" суд вважає, що позивач належним чином виконав вимоги пункту 7.4. Договору поставки, щодо надіслання письмового запиту (заяви) на повернення коштів.

Враховуючи викладене, позивач був зобов`язаний повернути перераховані кошти у сумі 250 427,10 грн. на розрахунковий рахунок позивача, проте кошти перераховані не були, а тому, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 250 427,10 грн. законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 250 427,10 грн. підлягає повному задоволенню.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов Фізичної особи-підприємця Прохоренка Сергія Олександровича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-експресс логистик" про стягнення 250 427,10 грн. - задовольнити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-експресс логистик" (03062, місто Київ, проспект Перемоги, будинок 67, ідентифікаційний код 42181246) на користь Фізичної особи-підприємця Прохоренка Сергія Олександровича ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 250 427 (двісті п`ятдесят тисяч чотириста двадцять сім) гривень 10 коп. попередньої оплати та 3 756 (три тисячі сімсот п`ятдесят шість) гривень 41 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 19.07.2021.

Суддя С. В. Стасюк