ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

12.07.2021м. ДніпроСправа № 904/9316/17

За позовом Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави

до відповідачів:

1. Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, м. Нікополь Дніпропетровської області

2: Комунального підприємства "Житлово-технічна інспекція" Нікопольської міської ради, м. Нікополь Дніпропетровської області

3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Ай Темс 08", м. Нікополь Дніпропетровської області

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-1 - Товариство з обмеженою відповідальністю "С-Тиматика", м. Дніпро

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-2 - Українська товарна біржа "Товарна Біржа Українська", м. Запоріжжя

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_1 , м. Нікополь Дніпропетровської області,

третя особа-4, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , м. Нікополь Дніпропетровської області,

третя особа-5, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_3 , м. Нікополь Дніпропетровської області,

третя особа-6, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_4 , м. Нікополь Дніпропетровської області

про визнання незаконним та скасування рішень Нікопольської міської ради від 14.07.2017 №№ 4-24/VII, 5-24/VII; визнання недійсними результатів аукціону, оформленого протоколом від 29.08.2017; визнання недійсним договору від 29.08.2017 № 165 купівлі-продажу

Суддя Ярошенко В.І.

Секретар судового засідання Барабанов Д.М.

Представники:

від прокуратури: Лейченко О.В., посв. № 062906 від 13.04.2021;

від відповідача-1: Пометій М.І., довіреність № 3159 від 07.12.2020, представник;

від відповідача-2: Романій Є.С., керівни;к

від відповідача-3: не з`явився;

від третіх осіб 1-6: не з`явились;

вільний слухач: ОСОБА_5

СУТЬ СПОРУ:

Перший заступник керівника Нікопольської місцевої прокуратури в інтересах держави звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Нікопольської міської ради, Комунального підприємства "Міська житлово-технічна інспекція", Товариства з обмеженою відповідальністю "Ай Темс 08" про визнання незаконним і скасування рішення Нікопольської міськради від 14.07.2017 № 4-24/VІІ "Про затвердження звіту № 277/1 про оцінку мереж теплопостачання, що перебувають на балансі КП "Міська житлово-технічна інспекція" та знаходяться в м. Нікополь"; визнання незаконним і скасування рішення Нікопольської міськради від 14.07.2017 № 5-24/VІІ "Про надання дозволу КП "Міська житлово-технічна інспекція" на продаж основних засобів"; визнання недійсними результатів аукціону з продажу мереж теплопостачання, розташованих у м. Нікополі, оформлених протоколом про проведення аукціону від 29.08.2017; визнання недійсним договору від 29.08.2017 № 165 купівлі-продажу мереж теплопостачання, розташованих у м. Нікополі, укладеного між КП "Міська житлово-технічна інспекція" та ТОВ "Ай Темс 08"; витребування у ТОВ "Ай Темс 08" на користь територіальної громади м. Нікополя майна, набутого за договором від 29.08.2017.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.08.2018 позов задоволено. Визнано незаконними і скасовані рішення Нікопольської міськради від 14.07.2017 № 4-24/VII, від 14.07.2017 № 5-24/VII; визнано недійсними результати аукціону з продажу мереж теплопостачання, розташованих у м. Нікополі, оформлені протоколом від 29.08.2017 про проведення аукціону; визнано недійсним договір від 29.08.2017 та витребувано у ТОВ "Ай Темс 08" майно, набуте за договором від 29.08.2017, на користь територіальної громади м. Нікополя.

Ухвалюючи рішення від 02.08.2021, суд виходив із того, що об`єкти інженерної інфраструктури та благоустрою міст не підлягають приватизації в силу вимог закону; розпорядження спірним майном було здійснено з порушенням вимог закону, тому оспорювані рішення Нікопольської міськради є незаконними і територіальна громада як власник майна має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним та не може вважатися добросовісним набувачем спірного майна.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 16.09.2020 у справі № 904/9316/17 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.08.2018 залишено без змін із тих самих підстав.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02.02.2021 частково задоволено касаційні скарги Комунального підприємства "Міська житлово-технічна інспекція" та Нікопольської міської ради; скасовано постанову Центрального апеляційного господарського суду від 16.09.2020 і рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.08.2018 у справі № 904/9316/17, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.03.2021 справу № 904/9316/17 передано на розгляд судді Ярошенко В.І.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.03.2021 справу № 904/9316/17 прийнято до свого провадження суддею Ярошенко В.І.; розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 29.03.2021.

Ухвалою суду від 29.03.2021 відкладено підготовче засідання на 13.04.2021.

Підготовче засідання, призначене на 13.04.2021, не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Ярошенко В.І. на лікарняному.

13.04.2021 від Комунального підприємства "Міська житлово-технічна інспекція" Нікопольської міської ради (відповідач-2) надійшов відзив на позовну заяву про визнання незаконними та скасування рішень по справі № 904/9316/17 від 06.09.2020. Відповідач-2 зазначає, що позовні вимоги щодо визнання незаконними та скасування рішень Нікопольської міської ради від 14.07.2017 № 4-24/VІІ, 5-24/VII, є такими, що не підлягають задоволенню. А відтак, відсутні підстави для: визнання недійсними результатів аукціону, оформлених протоколом від 29.08.2017; визнання недійсним договору від 29.08.2017 № 165 купівлі-продажу об`єкта, придбаного на аукціоні, та витребування майна, набутого за договором від 29.08.2017 № 165 купівлі-продажу об`єкта, придбаного на аукціоні.

Прокурор, не погодившись із доводами відповідачів-1,-2, викладеними у відзивах на позовну заяву, 13.04.2021 засобами електронного зв`язку (14.04.2021 через канцелярію суду) подав відповідь на відзив.

Після виходу судді Ярошенко В.І. з лікарняного ухвалою суду від 21.04.2021 продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів та призначено підготовче засідання на 17.05.2021.

23.04.2021 від Нікопольської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-1 просить відмовити в задоволенні позову в частині визнання незаконним та скасувань рішень Нікопольської міської ради від 14.07.2017 № 4-24/VІІ та № 5-24/VII. Крім того, відповідач-1 звертає увагу, що однією з позовних вимог прокурора є витребування спірного майна на користь територіальної громади м. Нікополя, інтереси якої у наведеному випадку представляє Нікопольська міська рада, яка прокурором визначена відповідачем у справі, а отже, виконання судового рішення за результатами задоволення позову за такою вимогою відбуватиметься фактично на користь відповідача, що не ґрунтується на положеннях процесуального законодавства, що підтверджує незаконність вимог позивача у даній справі.

Ухвалою суду від 17.05.2021 відкладено підготовче засідання з урахуванням розумності строку тривалості підготовчого провадження на 14.06.2021.

Комунальне підприємство "Міська житлово-технічна інспекція" Нікопольської міської ради 31.05.2021 через канцелярію суду подало заперечення на відповідь на відзив.

Від Нікопольської міської ради 01.06.2021 на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Присутні у підготовчому засіданні 12.06.2021 прокурор та представники відповідачів-1,-2 заявили, що у межах визначеного законом строку підготовчого провадження ними повідомлено про всі відомі їм обставини справи та надано всі докази по суті спору.

Ухвалою суду від 14.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.07.2021.

Представник відповідача-3 та треті особи 1-6 у судове засідання від 12.07.2021 не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили. Про дату, час та місце цього судового засідання всі учасники справи були повідомленні належним чином у відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Тож, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності представника відповідача-3 і третіх осіб-1-6 за наявними у справі матеріалами.

Як вбачається з матеріалів справи, Верховний Суд за результатами касаційного провадження у даній справі дійшов висновку, що суд першої інстанції, ухвалюючи судове рішення у справі по суті спору, не встановлював обставин представництва прокурором інтересів держави в особі позивача. У свою чергу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що прокурор обґрунтував порушення інтересів держави та довів порушення вимог законодавства під час прийняття рішення про відчуження спірного майна та укладення оспорюваного договору купівлі-продажу зазначеного майна. Водночас дотримання вимог щодо підтвердження підстав для представництва прокурора, передбачених статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", в цьому випадку є обов`язковим.

Верховний Суд зауважив на тому, що прокурор у цій справі визначив Нікопольську міськраду одним зі співвідповідачів та пред`явив до неї вимоги. Тому суд мав оцінити наявність підстав для звернення до суду прокурора саме як самостійного позивача. Подібні за змістом правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 698/119/18, постанові Верховного Суду від 08.12.2020 у справі № 908/1664/19.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 21.02.2021 у справі № 904/9316/17 зазначив, що визначення прокурором свого правового статусу як самостійного позивача у справі, за наявності органу місцевого самоврядування, уповноваженого на здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, не нівелює обов`язку прокурора щодо дотримання порядку представництва, дотримання процедури, встановленої частинами 3 та 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", та надання можливості такому органу самостійно звернутися до суду за захистом порушених прав держави.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 922/708/19, від 08.12.2020 у справі № 908/1664/19, від 29.01.2019 у справі № 925/1133/18, постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17.

З огляду на викладене та з урахуванням положень статей 131-1 Конституції України, 53 Господарського процесуального кодексу України, 23 Закону України "Про прокуратуру", усталеної судової практики щодо представництва прокурором інтересів держави в суді, Верховним Судом наголошено на тому, що під час нового розгляду господарському суду необхідно встановити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення питання щодо наявності/відсутності підстав для захисту прокурором інтересів держави у суді; дотримання/недотримання прокурором процедури, встановленої частинами 3 та 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом.

Верховним Судом вказано й на залишення поза увагою господарських судів тієї обставини, що однією із позовних вимог прокурора є витребування спірного майна на користь територіальної громади м. Нікополя, інтереси якої у наведеному випадку представляє Нікопольська міськрада, яка прокурором визначена відповідачем у справі. А отже, виконання судового рішення за результатами задоволення позову за такою вимогою відбуватиметься фактично на користь відповідача, що не ґрунтується на положеннях процесуального законодавства.

Також Верховним Судом у постанові від 21.02.2021 зазначено, що суди достеменно не дослідили та не з`ясували правого статусу спірного майна, його технічного стану та складу на час відчуження такого майна з урахуванням обставин припинення централізованого опалення та припинення використання спірних теплових мереж, що має суттєве значення для правильного вирішення цього спору.

Зважаючи на вищевикладене, Верховним Судом визнано передчасним висновок судів про наявність правових підстав для задоволення позову, у зв`язку з чим ухвалені у справі судові рішення не можна вважати законними та обґрунтованими.

Частиною 5 статті 310 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що висновки суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

За приписами частини 1 статті 316 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Таким чином, розгляд даної справи повинен відбуватися з обов`язковим урахуванням висновків та вказівок Верховного Суду, викладених у постанові від 21.02.2021.

Звертаючись до господарського суду з даним позовом (з урахуванням заяви про зміну підстав позову), прокурор вважав, що рішення Нікопольської міськради про надання дозволу на відчуження комунального майна прийнято з порушенням законодавчо встановленої заборони щодо відчуження об`єктів інженерної інфраструктури населеного пункту, до яких належить спірна мережа теплопостачання, а укладений на виконання такого незаконного рішення органу місцевого самоврядування договір купівлі-продажу є недійсним як такий, що суперечить вимогам закону; відчуження спірного об`єкта призвело до ослаблення економічних основ місцевого самоврядування, непоправного зменшення обсягу та погіршення умов надання послуг населенню.

При цьому, в обґрунтування необхідності самостійного захисту інтересів держави прокурор вказав на те, що, оскільки порушення інтересів держави в даному випадку допущено органом, на який покладено відповідні функції у спірних правовідносинах, а саме Нікопольською міською радою Дніпропетровської області, орган в інтересах якого прокурор звертається із позовом на захист економічних інтересів держави відсутній. Тому прокурор звернувся з даним позовом в інтересах держави та виступає позивачем у даній справ.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням вказівок, викладених у постанові суду касаційної інстанції, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу.

Законом України від 02.06.2016 № 1401-VIII "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", який набрав чинності 30.09.2016, до Конституції України внесені зміни, а саме доповнено її статтею 131-1, пункт 3 частини першої якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Абзацами 1 і 2 частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци 1-3 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Системне тлумачення положень частин третьої-п`ятої статті 53 Господарського процесуального кодексу України та частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах;

2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Водночас тлумачення пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України з урахуванням практики Європейського суду з прав людини свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом.

При цьому, розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України).

В такий спосіб перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Водночас підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Нездійснення захисту" має прояв в пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він обізнаний про порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

При цьому, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Разом з тим, прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Аналогічна правова позиція викладалась у постановах Верховного Суду, зокрема, від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17 та від 18.08.2020 у справі № 914/1844/18.

Таким чином, прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, до яких належать відсутність компетентного органу або його бездіяльність. У свою чергу бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Отже, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Зазначену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

У разі ж відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві, і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 15.01.2020 у справі № 698/119/18 та від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц.

У даній справі прокурор, звертаючись до суду із позовною заявою в інтересах держави, зазначив, що він є позивачем, оскільки Нікопольська міська рада Дніпропетровської області, рішення якої оскаржуються через недотримання вимог законодавства, один із співвідповідачів.

При цьому, прокурор у позові зазначив, що органом, на який покладено відповідні функції у спірних правовідносинах, є Нікопольська міська рада Дніпропетровської області, проте саме якою в даному випадку порушено інтереси держави.

Частиною 3 статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Відповідно до частини 5 статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності (частина 5 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Згідно з пунктом 30 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об`єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об`єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію об`єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень, які ухвалюються в порядку, встановленому статтею Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" .

Отже, володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, а також прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна здійснює орган місцевого самоврядування, яким у спірних правовідносинах є Нікопольська міська рада Дніпропетровської області.

Таким чином, відповідно до вимог законодавства існує орган, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження у сфері спірних правовідносин. Тому конфлікт інтересів, про який зазначено у постанові Центрального апеляційного господарського суду від 16.09.2020 у даній справі та на який посилається прокурор в обґрунтування звернення ним до суду в якості самостійного позивача, не свідчить про відсутність такого компетентного органу.

Тож, прокурором фактично пред`явлено позов в інтересах держави в особі Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, що представляє відповідну територіальну громаду та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" та іншими законами.

Суд звертає увагу на те, що в такому випадку дотримання вимог щодо підтвердження підстав для представництва, передбачених статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" є обов`язковим (зазначену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 922/708/19). А визначення прокурором свого правового статусу як самостійного позивача у справі, за наявності органу місцевого самоврядування, уповноваженого на здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, не нівелює його обов`язку щодо дотримання порядку представництва, дотримання процедури, встановленої частинами третьою та четвертою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" та надання можливості такому органу самостійно звернутись до суду за захистом порушених прав держави.

При цьому, обставини дотримання прокурором встановленої частинами 3, 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" процедури, яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, підлягають з`ясуванню судом не залежно від того, чи має місце факт порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах, оскільки відповідно до приписів статей 53, 174 Господарського процесуального кодексу України недотримання такої процедури унеможливлює розгляд заявленого прокурором позову по суті. У той же час відповідний уповноважений орган держави (за його наявності), виконуючи свої функції, не позбавлений можливості самостійно звернутись до суду з метою захисту інтересів держави.

Аналогічні висновки щодо застосування цієї норми викладені у постановах Верховного Суду 26.02.2019 у справі № 920/284/18, від 03.04.2019 у справі № 909/63/18, від 17.04.2019 у справі № 916/641/18, від 31.07.2019 у справі № 916/2914/18, від 06.08.2019 у справі № 912/2529/18.

Як вбачається з матеріалів справи, Нікопольською місцевою прокуратурою Дніпропетровської області 26.07.2017 за № 116-2900вих17 було направлено запит на ім`я Нікопольського міського голови (т. 9, арк. с. 183), в якому повідомлено про вивчення прокуратурою питання застосування представницьких повноважень для захисту інтересів держави та територіальної громади. Підставою для цього вказано те, що в провадженні Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби перебуває зведене виконавче провадження про стягнення з НКП "Нікопольтеплоенерго" на користь стягувачів, у тому числі й держави, боргу на загальну суму 39 162, 5 тис. грн. Відповідно до рішення Нікопольської міської ради від 31.05.2017 № 47-21/VII було передано з балансу НКП "Нікопольтеплоенерго" на баланс КП "Міська житлово-технічна інспекція" Нікопольської міської ради комунальне майно, на яке в подальшому надано дозволи на оцінку та продаж.

На вказаний запит Нікопольською міською радою Дніпропетровської області разом із супровідним листом № 4125 від 28.07.2017 (т. 9, арк. с. 184-185) надано копії відповідних документів, а також зазначено про те, що з тексту звернення не вбачається в чому саме полягає порушення або загроза порушення інтересів держави органами місцевого самоврядування, до компетенції яких віднесені відповідні повноваження.

В подальшому, 27.09.2017 за № 116-3659вих17 Нікопольською місцевою прокуратурою Дніпропетровської області на ім`я Нікопольського міського голови було направлено запит (т. 9, арк. с. 186), в якому також повідомлено про вивчення прокуратурою питання застосування представницьких повноважень для захисту інтересів держави та територіальної громади та запитано інформацію та належним чином завірені копії всіх документів щодо проведення конкурсного відбору суб`єктів оціночної діяльності з метою оцінки мереж теплопостачання, які в подальшому були відчужені КП "МЖТІ" за договором купівлі-продажу № 165 від 29.08.2017.

Нікопольська міська рада у відповідь на вказаний запит листом № 5572 від 29.09.2017 (т. 9, арк. с. 187) повідомила Нікопольську місцеву прокуратуру про те, що запитувана інформація та документи у виконавчих органах Нікопольської міської ради відсутні, оскільки конкурсний відбір суб`єктів оціночної діяльності здійснювався Комунальним підприємством "Міська житлово-технічна інспекція" Нікопольської міської ради. Тому, задля отримання інформації та документів, запит прокуратури направлено до КП "МЖТІ".

Нікопольською місцевою прокуратурою Дніпропетровської області до Комунального підприємства "Міська житлово-технічна інспекція" Нікопольської міської ради було направлено запит від 14.09.2017 за № 116-3675вих19 (т. 9, арк. с. 188) з вимогою надати інформацію про перелік майна, що підлягало продажу та стан його реалізації, втому числі щодо призначених та проведених конкурсів (аукціонів) з продажу майна, дати їх проведення, осіб, що є покупцями майна, укладених договорів купівлі-продажу майна тощо.

У відповідь на вказаний запит Комунальним підприємством "Міська житлово-технічна інспекція" Нікопольської міської ради у листі № 1137 від 20.09.2017 (т. 9, арк. с. 189) було надано Нікопольській місцевій прокуратурі Дніпропетровської області відповідну інформацію та копії запитуваних документів.

Також, Нікопольською місцевою прокуратурою Дніпропетровської області до Комунального підприємства "Міська житлово-технічна інспекція" Нікопольської міської ради було направлено запит від 28.09.2017 за № 116-3675вих19 (т. 9, арк. с. 190-191) з вимогою надати інформацію та копії документів щодо проведення конкурсного відбору суб`єктів оціночної діяльності з метою оцінки мереж теплопостачання, які в подальшому були відчужені КП "МЖТІ" за договором купівлі-продажу № 165 від 29.08.2017, а також копії інших документів згідно з наведеним переліком.

Наведені обставини свідчать про те, що відповідачами-1,-2 виконувались всі вимоги позивача, чим спростовуються доводи останнього щодо самоусунення Нікопольської міської рада від виконання покладених на неї обов`язків.

В той же час у матеріалах справи відсутні докази того, що Нікопольська міська рада Дніпропетровської області попередньо, до моменту подання прокурором позову до суду, отримувала повідомлення від Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області та була обізнана про виявлені останньою факти стверджуваного порушення інтересів держави, а також мала можливість відреагувати на це порушення і протягом розумного строку не вживала заходів щодо захисту інтересів держави, що, в свою чергу, потребує невідкладного захисту таких інтересів прокурором та є підставою для звернення останнього до суду на захист інтересів держави самостійно (або в особі відповідного органу).

Таким чином, матеріалами справи не підтверджується факт дотримання прокурором обов`язкової процедури, передбаченої частиною 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", що свідчить про відсутність у прокурора достатніх правових підстав для звернення до господарського суду з позовом у цій справі в порядку представництва інтересів держави як самостійного позивача.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказаною.

У своїй постанові від 26.05.2020 року у справі № 912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. В таких справах виникають підстави для застосування положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України (залишення позову без розгляду). Такого ж висновку щодо застосування наведеної норми процесуального права дійшов і Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постанові від 19.02.2019 у справі № 925/226/18.

Враховуючи вищевикладене, суд констатує відсутність у даному випадку законних підстав для представництва інтересів держави, що свідчить про заявлення позову особою, яка не мала права її підписувати, та є підставою для залишення позову без розгляду відповідно до пункту 2 частини 1 статті 226 статті 226 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на те, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду внаслідок відсутності законних підстав для представництва інтересів держави, судом не досліджується питання невідповідності позовної вимоги прокурора щодо витребування спірного майна на користь територіальної громади м. Нікополя, інтереси якої у наведеному випадку представляє Нікопольська міська рада (відповідач-1 у справі), положенням процесуального законодавства, а також питання правого статусу спірного майна, його технічного стану та складу на час відчуження такого майна з урахуванням обставин припинення централізованого опалення та припинення використання спірних теплових мереж.

Частинами 2-4 статті 226 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету. Ухвалу про залишення позову без розгляду може бути оскаржено. Особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Відповідно до частини 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 4 частини 1 статті 7 Закону України передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

За таких обставин Дніпропетровській обласній прокуратурі, яка є правонаступником Прокуратури Дніпропетровської області, за умови подання нею відповідного клопотання підлягає поверненню судовий збір у сумі 137 169, 84 грн, сплачений за подання позовної заяви згідно з платіжними дорученнями № 2707 від 06.10.2017 на суму 6 400 грн, № 2865 від 26.10.2017 на суму 46 769, 84 грн, № 2863 від 26.10.2017 на суму 84 000 грн, оригінали яких містяться у матеріалах справи № 904/9316/17.

Керуючись статтями 123, 226, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Залишити без розгляду позов першого заступника керівника Нікопольської місцевої прокуратури в інтересах держави до відповідачів: Нікопольської міської ради, Комунального підприємства "Міська житлово-технічна інспекція", Товариства з обмеженою відповідальністю "Ай Темс 08", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Товариства з обмеженою відповідальністю "С-Тиматика", Української товарної біржі "Товарна Біржа Українська", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про: визнання незаконним і скасування рішення Нікопольської міськради від 14.07.2017 № 4-24/VІІ "Про затвердження звіту № 277/1 про оцінку мереж теплопостачання, що перебувають на балансі КП "Міська житлово-технічна інспекція" та знаходяться в м. Нікополь"; визнання незаконним і скасування рішення Нікопольської міськради від 14.07.2017 № 5-24/VІІ "Про надання дозволу КП "Міська житлово-технічна інспекція" на продаж основних засобів"; визнання недійсними результатів аукціону з продажу мереж теплопостачання, розташованих у м. Нікополі, оформлених протоколом про проведення аукціону від 29.08.2017; визнання недійсним договору від 29.08.2017 № 165 купівлі-продажу мереж теплопостачання, розташованих у м. Нікополі, укладеного між КП "Міська житлово-технічна інспекція" та ТОВ "Ай Темс 08"; витребування у ТОВ "Ай Темс 08" на користь територіальної громади м. Нікополя майна, набутого за договором від 29.08.2017.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення 12.07.2021 і може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання повного тексту ухвали - 19.07.2021.

Суддя В.І. Ярошенко