номер провадження справи 34/78/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2021 Справа № 908/1384/21

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О.,

при секретареві судового засідання Коцар А.О.,

розглянувши матеріали справи № 908/1384/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ЕМ ГРУП, ідентифікаційний код юридичної особи 38873373 (52030, Дніпропетровська область, смт. Обухівка, вул. Харківська, буд. 44 а)

до відповідача: Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Атоменергомаш Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, ідентифікаційний код юридичної особи 24584661 (адреса ВП: 71503, Запорізька область, м. Енергодар, а/с 306, ідентифікаційний код ВП 26444970)

про стягнення 816074 грн 49 коп.

За участю уповноважених представників сторін:

від позивача: Клименко І.І., адвокат, свідоцтво від 15.03.2010, ордер серії АЕ № 109682 від 07.05.2021;

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю ЕМ ГРУП про стягнення з Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Атоменергомаш Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом заборгованості за договором поставки № 20/05/146 від 02.12.2019, а саме: 757140 грн 92 коп. основного боргу за поставлений товар, 16927 грн 27 коп. 3% річних та 42006 грн 30 коп. інфляційних втрат. Також, позивач просить стягнути з відповідача 20000 грн 00 коп. витрат на правничу допомогу та 12241 грн 11 коп. судового збору.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2021 вказану справу у передано для розгляду судді Науменку А.О.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 14.05.2021 у справі № 908/1384/21 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Судове засідання призначено на 03.06.2021 о 10 год. 40 хв., про що сторони повідомлені належним чином.

В судовому засіданні 03.06.2021 здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою комплексу Акорд.

Суд відкрив судове засідання. Перевірив явку сторін. Відводів складу суду не заявлено.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Суд оголосив клопотання відповідача про проведення судового засідання за відсутності представника відповідача. Клопотання судом задоволено.

За наслідками судового засідання, враховуючи, що спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, суд оголосив перерву в судовому засіданні, в межах строку розгляду справи - до 22.06.2021 об 11 год. 00 хв.

07.06.2021 до суду від відповідача у справі надійшов відзив на позовну заяву з доказами направлення іншій стороні.

В судовому засіданні 22.06.2021 здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою комплексу Акорд.

Представник позивача в судове засідання не з`явився.

Представник відповідача підтримав відзив та заперечив проти позову.

Суд прийняв до розгляду відзив.

Подане клопотання позивача про відкладення розгляду справи судом залишено без розгляду, оскільки подане електронною поштою без електронного цифрового підпису.

За наслідками судового засідання, враховуючи, що спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, суд оголосив перерву в судовому засіданні, в межах строку розгляду справи - до 06.07.2021 о 14 год. 20 хв.

30.06.2021 до суду від позивача у справі надійшла заява про збільшення позовних вимог з доказами направлення відповідачеві.

06.07.2021 до суду від відповідача у справі електронною поштою з електронним цифровим підписом надійшло клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату, у зв`язку з пізнім отриманням заяви про збільшення позовних вимог.

В судовому засіданні 06.07.2021 здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою комплексу Акорд.

Представник позивача підтримав заяву про збільшення позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивачем заяву про збільшення первісних позовних вимог подано після початку розгляду справи по суті в спрощеному позовному провадженні, а отже судом вказана заява до розгляду не приймається.

У зв`язку з викладеним, клопотання відповідача про відкладення судового засідання на іншу дату, у зв`язку з пізнім отриманням заяви про збільшення позовних вимог судом не задовольняється.

За наслідками судового засідання, враховуючи, що спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, суд оголосив перерву в судовому засіданні, в межах строку розгляду справи - до 13.07.2021 о 14 год. 40 хв.

12.07.2021 до суду від відповідача у справі надійшли заперечення проти заяви про збільшення позовних вимог.

13.07.2021 до суду від відповідача у справі надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

В судовому засіданні 13.07.2021 здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою комплексу Акорд.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Суд оголосив подані відповідачем заперечення щодо зменшення витрат адвоката до 2000 грн 00 коп. та клопотання.

Заперечення прийняті до розгляду.

Клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача задоволено.

В судовому засіданні 13.07.2021 представник позивача підтримав позовні вимоги, з підстав, викладених у позовній заяві. Просив стягнути з Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Атоменергомаш Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом на користь позивача заборгованість за договором поставки № 20/05/146 від 02.12.2019, а саме: 757140 грн 92 коп. основного боргу за поставлений товар, 16927 грн 27 коп. 3% річних та 42006 грн 30 коп. інфляційних втрат, судовий збір та витрати на правничу допомогу, докази по яким та відповідна заява будуть надані у встановлені законом строки. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на порушення відповідачем п. 4.1 договору та прострочення оплати відповідачем поставленого позивачем товару 06.05.2021 та 28.05.2020.

Відповідач у відзиві заперечував проти позовних вимог, посилаючись на неправильне визнання позивачем строків прострочення, просив суд зменшити суму 3% річних до 7000 грн 00 коп. та інфляційних втрат до 20 000 грн 00 коп., відмовити у задоволенні вимог про стягнення витрат на правничу допомогу.

В судовому засіданні 13.07.2021 судом прийнято рішення, проголошено його вступну та резолютивну частини.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

УСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю ЕМ ГРУП (постачальником, позивачем у справі) та Державним підприємством Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Атоменергомаш Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (покупцем, відповідачем у справі) укладено договір поставки № 20/05/146 від 02.12.2019/ 53-143-01-19-01484 від 05.12.2019 (далі - договір поставки).

Відповідно до предмету договору поставки, постачальник зобов`язувався поставити у передбачені даним договором строки покупцю продукцію, вказану у п 1.1. договору, а покупець зобов`язувався прийняти та оплатити вказану продукцію (з урахуванням додаткової угоди № 1 від 17.02.2020).

Загальна сума договору 757 140 грн 92 коп. (п. 3.1 договору поставки, з урахуванням додаткової угоди № 1 від 17.02.2020).

Пунктом 5.1 договору поставки з урахуванням додаткової угоди № 1передбачено поставку продукції до 01.05.2020 партіями.

Згідно з п. 4.1. договору поставки, оплата поставленої продукції здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений в даному договорі, протягом 60 днів після завершення приймання продукції за якістю, за результатом якого встановлено її належну якість (зокрема, проходження вхідного контролю за прийнятою у покупця процедурою).

Відповідно до 6.1. договору покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплатити поставлену продукцію відповідно до умов цього договору.

Згідно з п. 6.3. договору поставки постачальник зобов`язаний: забезпечити поставку продукції у строки, встановлені цим договором; забезпечити поставку продукції, якість якої відповідає умовам, встановленим цим договором; здійснювати відпуск продукції за договором уповноваженим працівникам покупця на підставі довіреності покупця на отримання цінностей.

Відповідно до п. 6.4. договору поставки постачальник має право: своєчасно та в повному обсязі отримати плату за поставлену продукцію; достроково поставити продукцію за письмовим погодженням покупця.

Пунктом 7.4 договору поставки сторони передбачили сплату покупцем 3% річних ат інфляційних втрат за порушення строків оплати продукції.

Згідно з п. 9.1. - 9.4 договору, у випадку виникнення спорів або розбіжностей сторони зобов`язуються вирішувати їх шляхом взаємних переговорів та консультацій. Досудовий порядок реалізації господарсько-правової відповідальності є для сторін обов`язковим. У разі недосягнення сторонами згоди спори (розбіжності) вирішуються у судовому порядку. Територіальна підсудність справ за участю ВП АЕМ може визначатися за місцем знаходження ВП «АТОМЕНЕРГОМАШ».

Відповідно до п. 10.1. договору цей договір вважається укладеним з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє 2 роки.

Згідно з п. 11.1. договору, в усьому, що не передбачено цим договором, сторони керуються діючим законодавством України.

Договір поставки підписаний з боку обох сторін та скріплений печатками товариств.

На виконання умов договору, позивач поставив відповідачу обумовлену договором продукцію, що підтверджується наступними документами:

- видатковою накладною РН - 047 на суму 463 722 грн 84 коп. від 06.05.2020;

- товарно - транспортною накладною № 47 від 06.05.2020;

- довіреністю на отримання вантажу № 1/125 від 05.05.2020;

- видатковою накладеною РН -051 на суму 293 418 грн 08 коп. від 28.05.2020;

- товарно - транспортною накладною № 051 від 28.05.2020;

- довіреністю на отримання вантажу № 1/144 від 27.05.2020;

- рахунком - фактурою № СФ - 043 від 28.05.2020.

Відповідачем отримана від позивача продукція, своєчасно, згідно з умовами договору у загальній сумі 757 140 грн 92 коп. оплачена не була

20.11.2020 між позивачем та відповідачем був підписаний акт взаєморозрахунків за період з 01 січня 2020 року по 20 листопада 2020 року згідно з яким заборгованість відповідача перед позивачем за договором поставки № 20/05/146 від 02.12.2019/ 53-143-01-19-01484 від 05.12.2019 становить 757 140 грн 92 коп.

Претензією вих. № 3 14.12.2020 позивач звернувся до відповідача з вимогою сплатити заборгованість за договором поставки в сумі 757 140 грн 92 коп., а також 3% річних та інфляційних втрат.

Зазначена претензія отримана відповідачем 23.12.2020.

Доказів направлення позивачеві відповіді на претензію не надано, борг не погашено.

У зв`язку із тим, що відповідачем не було оплачено отриману від позивача продукцію станом на день подання позовної заяви, позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача 757140 грн 92 коп. основного боргу за поставлений товар, 16927 грн 27 коп. 3% річних та 42006 грн 30 коп. інфляційних втрат за неналежне виконання вказаного договору.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Правовідносини сторін є господарськими та врегульовані договором поставки № 20/05/146 від 02.12.2019/ 53-143-01-19-01484 від 05.12.2019 та додатковою угодою № 1 до договору, який за своєю правовою природою є договором поставки.

Доказів розірвання, зміни, припинення чи визнання недійсним договору сторонами не надано.

Відповідно до вимог Господарського кодексу України договір вважається укладеним у випадку досягнення сторонами умов щодо його предмету, строку та ціни. Сторони досягли всіх істотних умов відносно вказаного виду договору, тобто встановили його предмет, визначили ціну, строк дії договору, порядок здійснення розрахунків, умови поставки, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 639, 712 Цивільного кодексу України та ст. ст. 180, 181 Господарського кодексу України, він вважається укладеним згідно частини 7 статті 181 Господарського кодексу України, а саме подія, до якої прагнули сторони відбулася.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов договору поставки № 20/05/146 від 02.12.2019/ 53-143-01-19-01484 від 05.12.2019, позивач поставив відповідачеві обумовлену договором поставки продукцію на суму 757 140 грн 92 коп., що підтверджується видатковою накладною РН - 047 на суму 463 722 грн 84 коп. від 06.05.2020; товарно - транспортною накладною № 47 від 06.05.2020; довіреністю на отримання вантажу № 1/125 від 05.05.2020; видатковою накладеною РН -051 на суму 293 418 грн 08 коп. від 28.05.2020; товарно - транспортною накладною № 051 від 28.05.2020; довіреністю на отримання вантажу № 1/144 від 27.05.2020; рахунком - фактурою № СФ - 043 від 28.05.2020.

Видаткові накладні містять посилання на договір поставки, відповідну продукцію, її кількість та ціну, а також підписані з боку обох сторін без зауважень.

Відповідачем продукція прийнята, не повернута, а тому відповідач повинен був оплатити її вартість згідно з п. 4.1 договору поставки, а саме: шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений в даному договорі, протягом 60 днів після завершення приймання продукції за якістю, за результатом якого встановлено її належну якість (зокрема, проходження вхідного контролю за прийнятою у покупця процедурою).

Згідно з доданими до матеріалів справи документами (а.с. 63-72), проходження вхідного контролю за прийнятою у покупця (відповідача) процедурою із зазначенням про неявиявлення невідповідностей завершилось за продукцією поставленою 06.05.2020 06.05.2020; а за продукцією поставленою 28.05.2020 02.06.2021.

Вказані ярлики на придатну продукцію містять посилання на продукцію за договором поставки та дату проведення ВК-1 по акту 06.05.2020 та 02.06.2020, відповідно.

Відповідно до п. 7.10 Положення про організацію вхідного контролю продукції, затвердженого Генеральним директором ВП АЕМ 06.08.2018 (далі Положення), на який посилається відповідач у даній справі, «Ярлик на придатну продукцію» або «Акт на невідповідну продукцію» є остаточними документами за результатами ВК, до яких додаються всі проміжні документи.

Відповідно до п. 1.6 Положення, Положення регламентує діяльність з організації ВК продукції у ВП АЕМ.

Згідно з п.п. 7.2 Положення, після завершення операцій контролю на етапах ВК-1, ВК-2, ВК-3 протягом трьох робочих діб мають бути оформлені документи.

Як свідчать додані до матеріалів справи ярлики на придатну продукцію, продукція за вищевказаними накладними за датами проведення ВК 06.05.2020 та 02.06.2020 отримана без невідповідностей. Графа ВК-2 свідчить про передачу продукції до використання 21.05.2020 та 08.07.2020, тобто значно пізніше дати ВК-1, за результатами якого прийнято відповідну продукцію.

Отже, суд вважає, що продукція отримана відповідачем від позивача за результатами вхідного контролю відповідача проведеного 06.05.2020 та 02.06.2020, відповідно, свідчила про відповідність отриманої продукції за результатами ВК-1, а результати ВК-2, які оформлені відповідачем значно пізніше, свідчать про передачу продукції до використання, яке залежить від внутрішніх організаційних процесів відповідача, у зв`язку з чим, могли бути передані до використання у будь-яку дату необхідну саме для відповідача.

Таким чином, згідно з п. 4.1 договору поставки 60 днів після завершення приймання продукції за якістю, за результатом якого встановлено її належну якість (зокрема, проходження вхідного контролю за прийнятою у покупця процедурою, а саме ВК-1) сплинуло 06.07.2020 (06.05.2020 + 60 днів), і з 07.07.2020 почалось прострочення оплати відповідачем поставленої позивачем продукції на суму 463 722 грн 84 коп., з урахуванням вихідного дня, та 03.08.2020 (02.06.2020 + 60 днів), і з 04.08.2020 почалось прострочення оплати відповідачем поставленої позивачем продукції на суму 293 418 грн 08 коп., з урахуванням вихідних днів.

Відповідачем доказів оплати отриманої від позивача продукції на загальну суму 757 140 грн 92 коп. у вищевказані строки не надано, а отже, відповідач прострочив виконання зобов`язання з оплати продукції перед позивачем.

При цьому суд враховує, що 20.11.2020 між позивачем та відповідачем був підписаний акт взаєморозрахунків за період з 01 січня 2020 року по 20 листопада 2020 року згідно з яким заборгованість відповідача перед позивачем за договором поставки № 20/05/146 від 02.12.2019/ 53-143-01-19-01484 від 05.12.2019 становить 757 140 грн 92 коп.

У постанові Верховного Суду від 19.04.2018 у справі № 905/1198/17 та від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18 викладено правову позицію, згідно з якою відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 916/1727/17.

Сума простроченого основного боргу 757 140 грн 92 коп. за договором поставки 20/05/146 від 02.12.2019/ 53-143-01-19-01484 від 05.12.2019 підтверджується первинними документами та актом звірки між сторонами.

На підставі вищевикладеного, суд вважає обґрунтованими, правомірно заявленими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 757 140 грн 92 коп. основного боргу за поставлену на підставі видаткових накладних: РН - 047 на суму 463 722 грн 84 коп. та РН -051 на суму 293 418 грн 08 коп., згідно з умовами договору поставки № 20/05/146 від 02.12.2019/ 53-143-01-19-01484 від 05.12.2019.

Також, позивачем заявлено до стягнення 16 927 грн 27 коп. 3% річних за загальний період період з 06.07.2020 по 12.04.2021 та 42 006 грн 30 коп. інфляційних втрат за загальний період липень 2020 - лютий 2021 за неналежне виконання умов договору поставки щодо своєчасної оплати отриманої від позивача продукції.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 7.4. договору поставки, у випадку порушення покупцем строків оплати продукції він на вимогу постачальника сплачує суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Суд здійснив перерахунок 3% річних за допомогою ІПС «Законодавство», враховуючи дати проходження ВК-1, дати початку виникнення прострочення, з урахуванням вихідних днів, та беручи до уваги дату закінчення позивачем нарахування 3% річних 12.04.2021 (включно), та визнав вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних обґрунтованими в сумі 16 720 грн 91 коп.

В іншій частині заявлених вимог щодо стягнення 3% річних - 206 грн 36 коп., суд відмовляє, як у безпідставно заявлених.

Судом також перераховано суму інфляційних втрат та визнано вимоги позивача в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в сумі 41 998 грн 74 коп. В решті вимог щодо стягнення інфляційних втрат в сумі 7 грн. 56 коп., суд відмовляє, як у безпідставно заявлених до стягнення.

При цьому, суд зазначає, що розрахунки інфляційних втрат, здійснені позивачем відповідають Рекомендаціям відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених в листі Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 № 62-97р та відповідній судовій практиці з цього питання. Аналогічний висновок міститься у постанові ОП КГС ВС від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19 роз`яснив, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача щодо зменшення суми 3% річних до 7000 грн 00 коп. та інфляційних втрат до 20000 грн 00 коп., враховуючи необґрунтованість та не доведеність відповідачем належними доказами підстав для відповідного зменшення, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, а також обставин справи та не сплату відповідачем позивачу простроченого боргу тривалий час.

Отже, позов підлягає задоволенню частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 757 140 грн 92 коп. основного боргу, 16 720 грн 91 коп. 3% річних, 41 998 грн 74 коп. інфляційних втрат. В решті позовних вимог суд відмовляє.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно до задоволених вимог.

З відповідача на користь позивача слід стягнути 12 237 грн 91 коп. судового збору. Решта судового збору - 3 грн. 21 коп. покладається на позивача.

Заявлені позивачем до стягнення витрати на правничу допомогу будуть розглянуті судом за відповідною заявою позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 237, 238, 240, 241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Атоменергомаш Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, ідентифікаційний код юридичної особи 24584661 (адреса ВП: 71503, Запорізька область, м. Енергодар, а/с 306, ідентифікаційний код ВП 26444970) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЕМ ГРУП, ідентифікаційний код юридичної особи 38873373 (52030, Дніпропетровська область, смт. Обухівка, вул. Харківська, буд. 44 а) 757 140 (сімсот п`ятдесят сім тисяч сто сорок) грн 92 коп. основного боргу, 16 720 (шістнадцять тисяч сімсот двадцять) грн 91 коп. 3% річних, 41 998 (сорок одна тисяча дев`ятсот дев`яносто вісім) грн 74 коп. інфляційних втрат та 12 237 (дванадцять тисяч двісті тридцять сім) грн 91 коп. судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення 206 (двісті шість) грн 36 коп. 3% річних , 7 (сім) грн. 56 коп. інфляційних втрат та 3 (три) грн. 21 коп. судового збору відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 17.5 Розділу ХI Перехідних положень ГПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Запорізької області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 19.07.2021.

Суддя А.О. Науменко