РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.07.2021Справа № 910/5637/21

Господарський суд міста Києва у складі судді ДЖАРТИ В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕРДОЛ" (04209, місто Київ, ВУЛИЦЯ БОГАТИРСЬКА, будинок 9, офіс 402; ідентифікаційний код 43129590)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МОНАКО ДІЛ" (03115, місто Київ, ПРОСПЕКТ ПЕРЕМОГИ, будинок 89 А, офіс 2/11; ідентифікаційний код 42535239)

про стягнення 54 043,42 грн,

Без повідомлення (виклику) представників учасників справи,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У квітні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕРДОЛ" (далі - позивач, Товариство) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "МОНАКО ДІЛ" (далі - відповідач, Підприємство) про стягнення 54 043,42 грн, з яких 40 585,44 грн основного боргу, 3 578,86 грн пені та п`ять процентів річних у розмірі 9 879,12 грн .

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки нафтопродуктів № 14-07-2020 від 14.07.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 910/5637/21 та ухвалено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначені строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

Відповідач в установлений строк відзив до суду не надав.

Щодо повідомлення відповідача про розгляд справи суд зазначає наступне.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Нормами частини4 статті 89 Цивільного кодексу України передбачено, що відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи, ухвала від 12.04.2021 про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Беручи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 ГПК України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2021, не подав до суду відзив, тому останній не скористався наданими йому процесуальними правами, у зв`язку із чим за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14.07.2021 між ТОВ «ЕРДОЛ», як постачальником, та ТОВ «МОНАКО ДІЛ», як покупцем, був укладений договір поставки нафтопродуктів № 14-07-2020 (далі - договір). Відповідно до пункту 1.1 даного договору постачальник зобов`язувався передати в погоджені сторонами строки, а покупець прийняти й оплатити на умовах, викладених в договорі, нафтопродукти (бензин автомобільний, дизельне паливо).

Згідно пункту 3.1 договору поставка товару здійснюється окремими партіями за заявками (усними або письмовими) покупця, на підставі яких постачальник виставляє рахунок фактуру на оплату кожної партії товару. Перехід права власності на товар відбувається в момент передачі товару згідно видаткової накладної (пункт 3.2 договору).

14.07.2020 після надання заявки покупця постачальнику на постачання дизельного пального в об`ємі 4 190 (чотири тисячі сто дев`яносто) літрів, постачальником відповідно до вказаної заявки був сформований та надісланий на адресу покупця рахунок на суму 73 995 (сімдесят три тисячі дев`ятсот дев`яносто п`ять) гривні 40 копійок у тому числі ПДВ 12 332 (дванадцять тисяч триста тридцять дві) гривні 40 копійок.

Того ж дня постачальником, відповідно до вищевказаної заявки покупця, було зроблено постачання дизельного пального в об`ємі 4 190 (чотири тисячі сто дев`яносто) літрів (видаткова накладна №55 від 14.07.2020р.).

21.07.2020 після надання заявки Покупця Постачальнику на постачання дизельного пального в об`ємі 4 700 (чотири тисячі сімсот) літрів, Постачальником відповідно до вказаної заявки був сформований та надісланий на адресу покупця рахунок на суму 83 002 (вісімдесят три тисячі дві) гривні 00 копійок у тому числі ПДВ 13833 (тринадцять тисяч вісімсот тридцять три) гривні 67 копійок.

Того ж дня постачальником, відповідно до вищевказаної заявки покупця, було зроблено постачання 4 700 (чотири тисячі сімсот) літрів (видаткова накладна № 90 від 21.07.2020).

22.07.2020 після надання заявки покупця постачальнику на постачання дизельного пального в об`ємі 4 320 (чотири тисячі триста двадцять) літрів, постачальником відповідно до вказаної заявки був сформований та надісланий на адресу покупця рахунок на суму 81 864 (вісімдесят одна тисяча вісімсот шістдесят чотири) гривні 00 копійок у тому числі ПДВ 13 644 (тринадцять тисяч шістсот шістдесят чотири) гривень 00 копійок.

Того ж дня постачальником, відповідно до вищевказаної заявки покупця, було зроблено постачання дизельного пального в об`ємі 4 320 (чотири тисячі триста двадцять) літрів (видаткова накладна № 91 від 22.07.2020).

Того ж дня Покупцем, відповідно до вищевказаної заявки Покупця, була зроблена передплата у розмірі 81 864 (вісімдесят одна тисяча вісімсот шістдесят чотири) гривні 00 копійок.

Покупцем за поставлений Товар 14.07.2020, 21.07.2020 було здійснено оплату: 03.08.2020 - 30 000,00 грн; 07.08.2020 - 20 000,00 грн; 11.08.2020 - 20 000,00 грн; 21.08.2020 - 20 000,00 грн; 27.08.2020 - 15 000,00 грн.

27.08.2020 після надання заявки покупця постачальнику на постачання дизельного пального в об`ємі 28 870 літрів, постачальником відповідно до вказаної заявки був сформований та надісланий на адресу покупця рахунок на суму 496 564,00 грн у тому числі ПДВ 82 760,67 грн.

Того ж дня покупцем, відповідно до вищевказаної заявки покупця, була зроблена передплата у розмірі 496 564,00 грн.

28.08.2020 постачальником, відповідно до вищевказаної заявки покупця, було зроблено постачання 28 870 літрів (видаткова накладна № 216 від 28.08.2020).

01.09.2020 після надання заявки покупця постачальнику на постачання дизельного пального в об`ємі 17 330 літрів, постачальником відповідно до вказаної заявки був сформований та надісланий на адресу покупця рахунок на суму 301 232,70 грн у тому числі ПДВ 50 205,00 грн.

Того ж дня покупцем, відповідно до вищевказаної заявки покупця, була зроблена передплата у розмірі 260 647,26 грн та 43 441,21 грн.

07.09.2020 постачальником, відповідно до вищевказаної заявки покупця, було зроблено постачання дизельного пального в об`ємі 17 330 літрів (видаткова накладна № 267 від 07.09.2020).

Покупцем за поставлений товар 14.07.2020, 21.07.2020 було здійснено оплату: 23.09.2020 - 10 000,00 грн; 02.10.2020 - 10 000,00 грн, 12.10.2020 - 10 000,00 грн, 15.10.2020 - 6 997,40 грн.

Відповідно пункту 4.3. договору сторони домовились, що оплата товару здійснюється покупцем на умовах відстрочки платежу не пізніше 7 (семи) календарних днів з моменту поставки товару.

Проте, станом на 29.03.2021 заборгованість покупця за поставлений товар, згідно видаткових накладних, становить 40 585,44 грн.

Позивач надіслав відповідачу претензію № 11 від 16.03.2021 з вимогою сплатити кошти за поставлений 14.07.2020, 21.07.2020, 22.07.2020, 28.08.2020, 07.09.2020 товар, згідно із договором, в розмірі 40 585,44 грн, однак Підприємство відповіді на претензію не надало, оплату заборгованості не здійснило, що зумовило звернення із даним позовом до суду в межах якого, крім суми заборгованості Товариство просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 3 578,86 грн за період з 22.07.2020 по 29.03.2021 та штраф у розмірі 9 879,12 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільний кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом встановлено, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно статтею 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Норми вказаної статті кореспондуються із приписами статті 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

За статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи те, що сума боргу відповідача, підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, не оспорюється відповідачем, і останній на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимоги позивача про стягнення 40 585,44 грн боргу.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем покладеного на нього обов`язку щодо своєчасного внесення оплати, позивач також просив суд стягнути з Товариства 31 088,46 грн пені.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно з частиною 3 вказаної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 статті 549 ЦК України).

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до пункту 5.2 договору в разі порушення строків оплати за товар, визначених в пункті 4.3. договору покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який вона стягується, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Згідно з пунктом 5.4 договору, при простроченні платежу за отриманий Товар Покупець сплачує Постачальникові 5% річних від суми заборгованості, як боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання.

Здійснивши перерахунок заявленої позивачем до стягнення пені та штрафу, суд вважає дану вимогу обґрунтованою в заявленому позивачем розмірі.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами доведено обставини, покладені в основу позову, а тому позовні вимоги задоволенню в повному обсязі.

За приписами статті 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за результатами вирішення спору покладаються на відповідача.

Керуючись статями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕРДОЛ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "МОНАКО ДІЛ" про стягнення 54 043,42 грн задовольнити повністю

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МОНАКО ДІЛ" (03115, місто Київ, ПРОСПЕКТ ПЕРЕМОГИ, будинок 89 А, офіс 2/11; ідентифікаційний код 42535239) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕРДОЛ" (04209, місто Київ, ВУЛИЦЯ БОГАТИРСЬКА, будинок 9, офіс 402; ідентифікаційний код 43129590) 40 585,44 грн (сорок тисяч п`ятсот вісімдесят п`ять гривень 44 копійки) боргу, пеню в розмірі 3 578,86 грн (три тисячі п`ятсот сімдесят вісім гривень 86 копійок) за період з 22.07.2020 по 29.03.2021, штраф у розмірі 9 879,12 грн (дев`ять тисяч вісімсот сімдесят дев`ять гривень 12 копійок) та 2 270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок).

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ В. В. ДЖАРТИ