ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2021 р. Справа№ 910/2115/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Зубець Л.П.

Кропивної Л.В.

при секретарі судового засідання Позюбан А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Редукторні механізми" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 про відмову ухвалити додаткове рішення

у справі № 910/2115/21 (суддя: Лиськова М.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектро-Харків"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Редукторні механізми"

про стягнення 246 258,96 грн,

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промелектро-Харків" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Редукторні механізми" про стягнення 246 258,96 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 у справі № 910/2115/21 позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Редукторні механізми" на користь ТОВ "Промелектро-Харків" 3643, 92 грн 3% річних, 10936,19 грн інфляційних втрат, 218, 70 грн витрат по сплаті судового збору. В решті позову відмовлено.

До Господарського суду міста Києва від ТОВ "Редукторні механізми" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення по справі №910/2115/21.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 у справі № 910/2115/21 відмовлено ТОВ "Редукторні механізми" в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, ТОВ "Редукторні механізми" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 у справі № 910/2115/21 та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ТОВ "Промелектро-Харків" на користь ТОВ "Редукторні механізми", понесені останнім витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала прийнята місцевим господарським судом з порушенням норм процесуального права. Так, апелянт вказує на безпідставність висновків суду щодо відмови в задоволенні заяви відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адже ТОВ "Редукторні механізми" вчасно та належним чином подано до суду заяви по суті спору та він не зловживав процесуальними правами. Крім того, апелянт звертає увагу на те, що правнича допомога, що надається адвокатом може полягати також у підготовці заяв та інших документів, пов`язаних із розглядом справи, не обмежуючись лише представницькими функціями в судових засіданнях. Зважаючи на те, що розгляд справи не передбачав судових засідань, а заяви по суті підписувались директором відповідача, апелянт вважає, що з огляду на наявність договору про надання правової допомоги надання до суду ордерів або доручень на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу було недоцільним.

Крім того, апелянтом в його скарзі наведено попередній (орієнтовний) розрахунок сум судових витрат, які сторона може понести у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції. Остаточний розрахунок та докази цих витрат згідно повідомлення відповідача будуть надані протягом 5 днів після ухвалення судового рішення.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2021, апеляційна скарга у справі № 910/2115/21 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Поляк О.І., Кропивна Л.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Редукторні механізми" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.05.2021; розгляд справи призначено на 12.07.2021. Запропоновано учасникам справи подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

Від позивача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому сторона просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 у справі № 910/2115/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заперечуючи проти доводів апелянта, позивач вказує на те, що оскаржувана ухвала прийнята у відповідності до норм процесуального закону на підставі вірної оцінки наявних в матеріалах справи доказів. Так, позивач зазначає, що в рішенні Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 у справі № 910/2115/21 встановлено, що спір у справі виник із винних дій відповідача - невиконання зобов`язань з оплати вартості поставленого товару. Позивач вказує на те, що до закінчення судових дебатів у справі сторона відповідача не повідомила про укладення договору про надання правової допомоги, не зазначила, який адвокат надає правову допомогу. Позивач звертає увагу на те, що відповідачем не була подана заява в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України. Всі документи, що були подані відповідачем були підписані директором відповідача, що ставить під сумнів надання правової допомоги. З наданих відповідачем документів, за доводами позивача, неможливо встановити чи дійсно надавалась правова допомога. В додатковій угоді, як вказує позивач, міститься виправлення першої цифри суми гонорару, проте жодного застереження стосовно вказаного виправлення немає. В актах відсутнє посилання яка саме правова допомога надавалась адвокатом.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Поляк О.І. з 09.07.2021 по 27.07.2021, яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2021, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О (головуючий), Кропивна Л.В., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2021 справу № 910/2115/21 за апеляційною скаргою ТОВ "Редукторні механізми" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 прийнято до провадження визначеним складом суду.

В судове засідання 12.07.2021 представник відповідача не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить долучений до матеріалів справи витяг з пошукової системи відстеження пересилання поштових відправлень АТ «Укрпошта». Клопотань та заяв до початку судового розгляду справи від даного учасника справи не надходило, про поважність причин неприбуття в судове засідання не повідомлялось.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення, зокрема, є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, враховуючи те, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасників справи, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача, який належним чином повідомлений про судовий розгляд справи апеляційним господарським судом.

Представник позивача, який приймав участь в судовому засіданні 12.07.2021 в режимі відеоконференції, заперечив проти доводів апелянта з підстав, викладених у відзиві та просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Від ТОВ "Редукторні механізми" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якому сторона просила стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі, пропорційно задоволеним вимогам.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову в постановленні додаткового рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що оскільки позовні вимоги ТОВ "ПРОМЕЛЕКТРО-ХАРКІВ" були задоволені частково, при цьому встановлено факт прострочення відповідачем виконання своїх зобов`язань за договором, з врахуванням відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження повноважень адвоката на здійснення правової допомоги у справі, то вимоги відповідача про розподіл судових витрат є безпідставними.

Судова колегія, за результатами перегляду ухвали в апеляційному порядку, не погоджується з вищевикладеними висновками суду першої інстанції та вважає їх необґрунтованими, виходячи із наступного.

Згідно ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено ст. 16 ГПК України.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За змістом ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Таким чином, виходячи із змісту вищенаведених норм процесуального закону в їх сукупності слід дійти висновку, що законодавцем передбачено процедуру, яка дозволяє розгляд питання про стягнення судових витрат за надання правової допомоги стороні спору винести поза межі розгляду справи по суті, як в суді першої, так в суді й апеляційної інстанцій. При цьому, можливість здійснення такої процедури поставлено в залежність від здійснення заявником відповідної заяви про подання ним доказів після постановлення судового рішення.

Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ "Редукторні механізми" до суду першої інстанції подано відзив на позовну заяву, в якому, зокрема, наведено попередній (орієнтовний) розрахунок сум судових витрат, а також повідомлено, що остаточний розрахунок та докази понесення відповідачем судових витрат будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

Отже, відповідачем в порядку приписів ч. 8 ст. 129 ГПК України в першій заяві по суті спору зроблено заяву про намір подати документи в підтвердження обставин понесення витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення. Відтак, доводи відзиву на апеляційну скаргу в частині неподання вищенаведеної заяви спростовуються матеріалами справи. Посилання позивача на те, що відповідачем до закінчення судових дебатів у справі не повідомлено про укладення договору про надання правової допомоги, визнаються судовою колегією неприйнятними, оскільки положеннями чинного законодавства не передбачено у сторони такого обов`язку як повідомлення про укладення договору та особу адвоката, що здійснює надання правової допомоги.

Також апеляційна інстанція оцінює критично доводи позивача про те, що судовим рішенням встановлено строк для подання доказів понесення судових витрат на професійну правничу допомогу тільки для позивача, оскільки наведене не може виключати та позбавляти відповідача можливості скористатися наданим йому законом правом на відшкодування судових витрат, визначених ст. 126 ГПК України.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

За змістом ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, до яких зокрема віднесено витрати на професійну правничу допомогу, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Колегією суддів Північного апеляційного господарського суду встановлено, що за результатами вирішення спору у даній справі місцевий господарський суд частково задовольнив позовні вимоги позивача. При цьому, в мотивувальній частині названого судового акта вказано, що у відповідності до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам. Тобто судом першої інстанції розподілено судові витрати за загальним правилом ч. 4 ст. 129 ГПК України, обґрунтувань із застосування приписів ч. 9 ст. 129 ГПК України вказане судове рішення не містить.

За наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що визначена в оскаржуваній ухвалі така підстава для відмови в задоволенні заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення як прострочення відповідачем виконання своїх зобов`язань за договором не може звільняти іншу сторону від обов`язку відшкодувати інші судові витрати з огляду на те, що розподіл щодо судових витрат по сплаті судового збору був здійснений судом пропорційно задоволеним вимогам.

Статтею 126 ГПК України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Звертаючись до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення, позивачем надано належним чином засвідчені копії договору про надання правової допомоги б/н від 02.03.2021; додаткової угоди б/н від 05.03.2021; актів про надання правової допомоги від 05.03.2021 та від 22.03.2021; платіжних доручень № 106 від 02.03.2021 та № 7 від 05.03.2021, а також докази надіслання цих документів позивачу. Крім того у вказаній заяві наведено детальний опис робіт (наданих послуг).

У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 ЦК України. Зокрема, стаття 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 ЦК України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Правовий аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права. Ціна в договорі про надання правової допомоги є істотною умовою, встановлюється за домовленістю сторін шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару.

Ціна договору, тобто розмір адвокатського гонорару, може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата, кожний з яких відрізняється порядком обчислення.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Так, матеріалами справи підтверджується, що 02.03.2021 між Адвокатським об`єднанням «БІТРАЖ» та ТОВ "Редукторні механізми" укладено договір про надання правової допомоги, згідно якого Адвокатське об`єднання бере не себе зобов`язання надавати правову допомогу на умовах, передбачених даним договором, а клієнт зобов`язаний оплачувати правову допомогу - обсяг якої, вартість та порядок сплати встановлюється в додаткових угодах до цього договору.

Сторони узгодили, що Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надати клієнту правовий висновок по матеріалам справи № 910/2115/21. Вартість правової допомоги становить 1500грн.

05.03.2021 між сторонами укладено додаткову угоду до договору, згідно якої Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надати правову допомогу по складанню заяв по суті в судовій справі №910/2115/21 відзиву та заперечень. Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання представляти інтереси клієнта в Господарському суді міста Києва в судових засіданнях (розділ 1 додаткової угоди).

Згідно розділу 2 додаткової угоди до договору відповідно до погодженого обсягу правової допомоги, згідно п 1.1. цієї додаткової угоди, клієнт має оплатити Адвокатському об`єднанню кошти в розмірі 5500,00 грн за складання відзиву по справі та 3000,00 грн за складання заперечень по справі.

Відповідно до погодженого обсягу правової допомоги, згідно п.1.2 цієї додаткової угоди, клієнт має оплатити Адвокатському об`єднанню кошти в розмірі 2 500,00 грн - за кожне судове засідання.

Таким чином, умовами договору, визначеними на підставі вільного волевиявлення сторін згідно ст. ст. 6, 627 ЦК України, встановлено фіксований розмір гонорару адвоката, що узгоджується з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Наведене свідчить про безпідставність доводів позивача про те, що в договорі про надання правової допомоги відсутні умови щодо порядку обчислення ціни послуг, а тому відхиляються судовою колегією як безпідставні.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем до суду першої інстанції подано відзив на позовну заяву від 12.03.2021 та заперечення на відповідь на відзив від 30.03.2021. Вказані заяви по суті спору підписані директором товариства, однак наведене з огляду на наявність інших документів та відсутність доказів наявності у директора товариства спеціальних знань в галузі права не може бути свідченням того, що послуги з професійної правничої допомоги за договором б/н від 02.03.2021 не надавались ТОВ "Редукторні механізми". Відтак бездоказові твердження позивача про наявність сумнівів щодо надання адвокатом послуг з правової допомоги визнаються судовою колегією неприйнятними.

Згідно поданих стороною актів про надання правової допомоги від 05.03.2021 та від 22.03.2021 Адвокатським об`єднанням надано, а відповідачем отримано правову допомогу згідно договору та додаткової угоди на загальну суму 10 000,00 грн.

Твердження позивача про те, що вказані акти не містять посилань конкретизації наданої правової допомоги відхиляються апеляційною інстанцією, оскільки вони мають посилання на договір та додаткову угоду, в яких чітко сторонами узгоджено які саме послуги надаються за вказаними правочинами та їх вартість.

Згідно платіжних доручень № 106 від 02.03.2021 та № 7 від 05.03.2021 відповідачем здійснено оплату наданих послуг за договором та додатковою угодою, всього в сумі 10 000,00 грн.

Таким чином подані відповідачем документи щодо оплати вартості послуг на професійну правничу допомогу адвоката, наданих в рамках розгляду спору у даній справі в суді першої інстанції, є належним і допустимим доказом в підтвердження обставин реальності понесених стороною витрат, визначених ст. 126 ГПК України.

При цьому висновки місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення у зв`язку з ненаданням відповідачем доказів на підтвердження повноважень адвоката на здійснення правової допомоги у справі, на переконання колегії суддів, є безпідставними, оскільки вищенаведена сукупність доказів беззаперечно підтверджує факт понесення стороною витрат, визначених ст. 126 ГПК України.

Наявність/відсутність доказів на підтвердження повноважень адвоката має значення у випадку участі його в засіданні суду, або при підписанні відповідних заяв по суті спору, однак не спротосвує понесення відповідних судових витрат стороною судового процесу.

Відносно посилань ТОВ "ПРОМЕЛЕКТРО-ХАРКІВ" на наявність в додатковій угоді виправлень в сумі гонорару Північний апеляційний господарський суд зазначає, що наведене немає у даному випадку жодного значення адже належними і допустимими доказами у цій справі підтверджено факт понесення стороною витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн, якою охоплюється визначений в договорі розмір гонорару за складання відзиву на позовну заяву.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

Частина 4 статті 126 ГПК України містить критерії співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката.

Згідно з ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, а також на підставі наданої оцінки усім наявним в матеріалах справи документам, колегія суддів, з огляду на відсутність обґрунтованих доводів неспівмірності понесених відповідачем судових витрат, пов`язаних із правничою допомогою, дійшла висновку, що заява відповідача про ухвалення додаткового рішення є такою, що підлягає частковому задоволенню. У зв`язку з цим, з позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі, пропорційному задоволеним вимогам, в сумі 9 353,00 грн.

Відповідно до ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема, є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду про відмову ухвалити додаткове рішення не можна визнати такою, що прийнята з дотриманням норм процесуального права, а тому апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Редукторні механізми" підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 - скасуванню. Заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Редукторні механізми" про ухвалення додаткового рішення задовольняється частково.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та прийняття нового рішення у даній справі, судовий збір, що був сплачений апелянтом у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, згідно приписів ст. 129 ГПК України, покладається на позивача.

Питання розподілу судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, буде вирішено за правилами ст. 244 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 255, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Редукторні механізми" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 про відмову ухвалити додаткове рішення у справі №910/2115/21 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 про відмову ухвалити додаткове рішення у справі №910/2115/21 скасувати.

3. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Редукторні механізми" про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектро-Харків" (61001, м.Харків, вул. Іскринська, 37, корпус 35-А, а/с 867, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Редукторні механізми" (01033, м. Київ, вул. Жилянська,53, кв.6, ) 9 353 (дев`ять тисяч триста п`ятдесят три) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу, понесених стороною у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектро-Харків" (61001, м.Харків, вул. Іскринська, 37, корпус 35-А, а/с 867, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Редукторні механізми" (01033, м. Київ, вул. Жилянська,53, кв.6, ) 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп судового збору, сплаченого стороною у зв`язку з розглядом справи в апеляційній інстанції.

6. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду.

7. Справу №910/2115/21 направити до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді Л.П. Зубець

Л.В. Кропивна

Повний текст постанови складено 15.07.2021