ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"14" липня 2021 р. Справа № 922/772/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши заяву ОСОБА_1 (вх. № 14440 від 17.06.2021) про закриття провадження, подану у справі

за позовом Керівника Дергачівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області (об`єднана територіальна громада), смт. Золочів, Харківська обл.
до 1) ОСОБА_1 , с. Олександрівка, Золочівський р.-н, Харківська обл.; 2) Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, м. Харків; 3) Фермерського господарства «Альфа», с. Одноробівка, Золочівський р.-н, Харківська обл.
про скасування наказів, визнання недійсним договорів оренди та суборенди, скасування їх реєстрації та повернення земельної ділянки у власність держави
за участю представників сторін:

прокуратури - Клейн Л.В. (службове посвідчення № НОМЕР_1 видане 09.10.2020);

позивача - не з`явився;

1-го відповідача - Біловус Р.В. (ордер серії АХ № 1014382 від 04.05.2020);

2-го та 3-го відповідачів - не з`явились.

ВСТАНОВИВ:

Керівник Дергачівської місцевої прокуратури, звернувся до господарського суду Харківської області із позовом в інтересах держави в особі Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області (об`єднана територіальна громада), до відповідачів - ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Фермерського господарства Альфа, про: визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держземагенства у Харківській області № 2672 СГ від 13 жовтня 2014 року в частині про надання ОСОБА_1 в оренду земельних ділянок з кадастровим номером 632268500:01:001:0409, площею 28,5403 га, з кадастровим номером 632268500:01:001:0403, площею 15,7423 га, з кадастровим номером 632268500:01:001:0407, площею 18,6918 га, розташованих за межами населених пунктів Писарівської сільської ради на території Золочівського району Харківської області; визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 12 листопада 2014 року, загальною площею 28,5403 га, з кадастровим номером 632268500:01:001:0409, укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області та ОСОБА_1 ; скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки від 12 листопада 2014 року, загальною площею 28,5403 га, з кадастровим номером 632268500:01:001:0409, укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області та ОСОБА_1 ; визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 12 листопада 2014 року, загальною площею 15,7423 га, з кадастровим номером 632268500:01:001:0403, укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області та ОСОБА_1 ; скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки від 12 листопада 2014 року, загальною площею 15,7423 га, з кадастровим номером 632268500:01:001:0403, укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області та ОСОБА_1 ; визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 26 листопада 2014 року, загальною площею 18,6918 га, з кадастровим номером 632268500:01:001:0407, укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області та ОСОБА_1 ; скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки від 26 листопада 2014 року, загальною площею 18,6918 га, з кадастровим номером 632268500:01:001:0407, укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області та ОСОБА_1 ; визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки від 30 грудня 2014 року загальною площею 28,5403 га, з кадастровим номером 632268500:01:001:0409, укладений між ОСОБА_1 та Фермерським господарством Альфа; скасування державної реєстрації договору суборенди земельної ділянки від 30 грудня 2014 року, загальною площею 15,7423 га, з кадастровим номером 632268500:01:001:0403, укладений між ОСОБА_1 та Фермерським господарством Альфа; скасування державної реєстрації договору суборенди земельної ділянки від 30 грудня 2014 року, загальною площею 18,6918 га, з кадастровим номером 632268500:01:001:0407, укладений між ОСОБА_1 та Фермерським господарством Альфа; зобов`язання ОСОБА_1 та Фермерське господарство Альфа повернути Золочівській селищній раді Золочівського району Харківської області (об`єднана територіальна громада) земельну ділянку загальною площею 28,5403 га, з кадастровим номером 632268500:01:001:0409, розташовану за межами населених пунктів Писарівської сільської ради на території Золочівського району Харківської області, шляхом укладення акту прийому-передачі; зобов`язання ОСОБА_1 та Фермерське господарство Альфа повернути Золочівській селищній раді Золочівського району Харківської області (об`єднана територіальна громада) земельну ділянку загальною площею 15,7423 га, з кадастровим номером 632268500:01:001:0403, розташовану за межами населених пунктів Писарівської сільської ради на території Золочівського району Харківської області, шляхом укладення акту прийому-передачі; зобов`язання ОСОБА_1 та Фермерське господарство Альфа повернути Золочівській селищній раді Золочівського району Харківської області (об`єднана територіальна громада) земельну ділянку загальною площею 18,6918 га, з кадастровим номером 632268500:01:001:0407, розташовану за межами населених пунктів Писарівської сільської ради на території Золочівського району Харківської області, шляхом укладення акту прийому-передачі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.09.2020, яка залишена без змін Постановою Східного апеляційного господарського суду від 08.12.2020, позов Керівника Дергачівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області (об`єднана територіальна громада) до ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Фермерського господарства Альфа про скасування наказів, визнання недійсним договорів оренди та суборенди, скасування їх реєстрації та повернення земельної ділянки у відання держави залишено без розгляду.

Постановою Верховного Суду від 14.04.2021 касаційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури задоволено частково. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 08.12.2020 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.09.2020 скасовано, а справу № 922/772/20 направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.05.2021 заяву про самовідвід судді Калініченко Н.В. у справі № 922/772/20 задоволено; матеріали справи № 922/772/20 передано на повторний автоматизований розподіл для визначення складу суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.2021 визначено наступний склад суду: головуючий суддя - Байбак О.І.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.05.2021 прийнято справу до розгляду та здійснювати такий розгляд за правилами загального позовного провадження; підготовче судове засідання у даній справі призначено на 22.06.2021.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 22.06.2021 підготовче засідання відкладено на 14.07.2021.

1-й відповідач звернувся до суду з заявою (вх. № 14440 від 17.06.2021), в якій просить суд закрити провадження у господарській справі № 922/772/20. На думку 1-го відповідача, враховуючи характер спірних правовідносин та суб`єктний склад сторін, спір у цій справі слід розглядати в порядку цивільного судочинства.

Прокурор надав суду заперечення щодо клопотання про закриття провадження у справі (вх. № 16380 від 13.07.2021) в яких просить суд відмовити в задоволенні відповідної заяви 1-го відповідача. На думку прокурора, позиція 1-го відповідача щодо повернення прокуратурі позовної заяви на стадії підготовчого провадження, ґрунтується на довільному тлумаченні норм процесуального законодавства України, та крім того, останній, обґрунтовуючи свою позиці, посилається на правову норму із іншого процесуального закону - Цивільного процесуального кодексу України.

На судове засідання 14.07.2021 прибули представники прокуратури та 1-го відповідача.

Представник 1-го відповідача наполягає на задоволенні поданої заяви та закритті судом провадження у справі..

Прокурор наполягає на відмові у задоволенні поданої 1-им відповідачем заяви про закриття провадження у справі.

Позивач, 2-й та 3-й відповідачі на судове засідання 14.07.2021 своїх уповноважених представників не направили, про причини неприбуття суд не повідомили, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, про що свідчать долучені до матеріалів справи зворотні поштові повідомлення, згідно з якими на адреси останніх направлялась копія ухвали від 22.06.2021.

Розглянувши подану 1-м відповідачем заяву про закриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 6 цього ж закону передбачено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Статтями 13-14 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.

Статтею 22 ЗК України передбачено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування зокрема громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно з вимогами ч. 1-2 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Статтями 125-126 ЗК України передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Отже, ЗК України врегульовано загальний порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування. Однак відносини пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються, крім ЗК України, Законом України "Про фермерське господарство" та іншими нормативно-правовими актами України (стаття 2 цього закону) У таких правовідносинах Закон України "Про фермерське господарство" є спеціальним нормативно-правовим актом, а ЗК України - загальним. (Такий правовий висновок зокрема викладено у постанові Верховного Суду України від 03.02.2016 у справі № 6-2902цс15).

Згідно з преамбулою Закону України "Про фермерське господарство" цей Закон визначає правові, економічні та соціальні засади створення та діяльності фермерських господарств як прогресивної форми підприємницької діяльності громадян у галузі сільського господарства України. Закон спрямований на створення умов для реалізації ініціативи громадян щодо виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації на внутрішньому і зовнішньому ринках, а також для забезпечення раціонального використання і охорони земель фермерських господарств, правового та соціального захисту фермерів України.

Згідно з ч. 1-2 ст. 1 Закону України "Про фермерське господарство" (станом на прийняття спірних наказів 2-го відповідача), Фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону.

Згідно зі ст. 5, 7 Закону України "Про фермерське господарство" (станом на прийняття спірного наказу 2-го відповідача) право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради. У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі. Перелік документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики. Земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності. Заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна чи міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки.

Аналізуючи вказане законодавство, можна дійти висновку, що порядок створення фермерського господарства включає два основні етапи: набуття засновником права на земельну ділянку для ведення фермерського господарства, створення та державна реєстрація фермерського господарства.

Статтею 8 названого закону (станом на момент прийняття спірного наказу 2-го відповідача) встановлено: після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб.

У позовній заяві прокурор зазначає про те, що в ході вивчення правомірності передачі в оренду земельних ділянок, розташованих на території Золочівського району Харківської області, Дергачівською місцевою прокуратурою встановлено, що наказом Головного Управління Держземагенства у Харківській області № 2672-СГ від 13.10.2014 надано ОСОБА_1 в оренду земельну ділянку, розташовану за межами населених пунктів Писарівської сільської ради на території Золочівського району Харківської області, із земель державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарські угіддя (рілля), загальною площею 62,9744 га.

На виконання зазначеного наказу, між Головним управлінням Держземагенства у Харківській області та ОСОБА_1 12.11.14 укладено два договори оренди земельних ділянок (далі за текстом - договори), площею 28,5403 га, кадастровий номер :01:001:0409 та площею 15,7423 га, кадастровий номер :01:001:0403 строком на 49 років, які зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Крім того, 26.11.2014 між тими самими сторонами укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 18,6918 га, кадастровий номер :01:001:0407 строком на 49 років, які зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 2 договорів в оренду передаються земельні ділянки площею 28,5403 га, кадастровий номер :01:001:0409, площею 15,7423 га, кадастровий номер :01:001:0403, та площею 18,6918 га, кадастровий номер :01:001:0407 із земель державної власності сільськогосподарського призначення, сільськогосподарські угіддя (рілля).

Земельна ділянка передається в оренду для ведення фермерського господарства (п.14 зазначених договорів).

Крім цього, 12.05.2016 між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області та ОСОБА_1 укладено додаткові угоди про внесення змін до вищевказаних договорів оренди землі, відповідно до якого визначено розмір орендної плати.

У подальшому, ОСОБА_1 на підставі договорів від 30.12.2014 передав в суборенду спірні земельні ділянки ФГ Альфа.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням Золочівської райдержадміністрації №372 від 03.07.1997 ОСОБА_1 надавалася земельна ділянка, площею 43,28 га, на території Одноробівської сільської ради для розширення фермерського господарства, на підставі якого останній отримав державний акт на право постійного користування землею серія ХР-13-00-000890.

Крім цього, ОСОБА_1 на підставі державного акту на право приватної власності серії ІІІ-ХР № 085228 належить земельна ділянка, площею 7,25 га, розташована на території Одноробівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та на підставі державного акту серії ЯГ № 075495 від 10.04.2007 перебуває у власності земельна ділянка, площею 5,1958 га, розташована на території Олександрійської сільської ради Золочівського району Харківської області для ведення фермерського господарства.

Відповідно до листа Слобожанського управління ГУ ДФС у Харківській області № 25983/9/20-40-50-05-10 від 21.08.2019 ОСОБА_1 є засновником та керівником в наступних підприємствах - ТОВ Відродження-1881, Селянська Спілка Управління Фермерських Господарств та фермерське господарство Альфа, в якому є також й підписантом.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - фермерське господарство Альфа засноване та зареєстровано 04.08.1998.

Таким чином, звертаючись до ГУ Держземагенства у Харківській області із заявою про отримання земельної ділянки для створення фермерського господарства ОСОБА_1 вже був засновником, зокрема, фермерського господарства Альфа.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) установлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів (далі - Закон №2147-VIII) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 20 ГПК України визначено особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Таким чином, розмежування компетенції судів з розгляду земельних спорів здійснено відповідно до їх предмета та суб`єктного складу учасників. Крім спорів, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких віднесено до компетенції адміністративних судів, земельні спори, сторонами в яких є насамперед юридичні особи та фізичні особи - підприємці, про захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів розглядаються господарськими судами, а інші - за правилами цивільного судочинства.

Як зазначалось, за змістом ч. 2 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Зокрема, не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства (ч. 2 ст. 134 ЗК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про фермерське господарство" фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону "Про фермерське господарство" земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності.

Після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб (ст. 8 Закону № 973-IV).

Відповідно до вимог ст. ст. 89, 91, 92 ЦК України та ст. 4 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація юридичних осіб - це засвідчення факту створення юридичної особи, після чого виникає цивільна правоздатність юридичної особи.

Отже, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з одержанням ним державного акта на право власності на земельну ділянку або укладенням договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства, що є передумовою для державної реєстрації останнього, натомість відсутність такої реєстрації протягом розумного строку є невиконанням умов закону для отримання земельної ділянки з метою ведення фермерського господарства.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 ЗК України землі фермерського господарства можуть складатися із: земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Аналогічні норми викладено у ст. 12 Закону України "Про фермерське господарство".

За змістом ст. ст. 1, 5, 7, 8 і 12 Закону України "Про фермерське господарство" після укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства та проведення державної реєстрації такого господарства обов`язки орендаря цієї земельної ділянки виконує фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

Після державної реєстрації фермерське господарство має право на отримання додаткової земельної ділянки (ділянок), але як юридична особа, а не як громадянин із метою створення фермерського господарства, в порядку визначеному законом, на конкурентних основах.

Спори фермерських господарств, які є юридичними особами, з іншими юридичними особами, зокрема з органом державної влади, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам.

Тобто, якщо на час звернення до суду з таким позовом Фермерське господарство, з метою створення якого надавалась спірна земельна ділянка, вже зареєстровано, то справа дійсно підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, навіть якщо відповідачем у справі зазначено фізичну особу, якій ця земельна ділянка надавалась з метою створення цього фермерського господарства.

Саме такий висновок і зроблено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 348/992/16-ц (провадження № 14-5цс18) та від 20.06.2018 у справі № 317/2520/15-ц (провадження 14-157цс18).

Разом з тим, Фермерське господарство Альфа, яке за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстровано 04.08.1998, не пов`язане зі спірними земельними ділянками, є самостійною юридичною особою, для створення якого ОСОБА_1 ще в 1997 році, тобто задовго до видання оскаржуваного наказу, отримав земельні ділянки, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею серія ХР-13-00-000890, виданого ОСОБА_1 згідно з розпорядженням райдержадміністрації Золочівського району № 372 від 03.07.1997 для розширення фермерського господарства.

Із заявою про надання спірних земельних ділянок Фермерське господарство Альфа не зверталось, йому вони не виділялись та в установленому порядку не передавались.

Разом з тим, у даній справі спірні земельні ділянки площею 28,5403 га, кадастровий номер :01:001:0409, площею 15,7423 га, кадастровий номер :01:001:0403 та площею 18,6918 га, кадастровий номер :01:001:0407, які розташовані за межами населених пунктів Золочівської селищної ради на території Золочівського району Харківської області, надані в оренду ОСОБА_2 , як громадянину України, на підставі двох договорів оренди землі від 12.11.2014 та договору оренди від 26.11.2014, укладених між ним та ГУ Держземагенства в Харківській області.

Саме ОСОБА_2 звертався з заявою про надання зазначених земельних ділянок з метою створення фермерського господарства, проте, після укладання договорів оренди від 12.11.2014 та договору від 26.11.2014, фермерське господарство не стоврив, як того вимагає вказаний Закон, а передав спірні земельні ділянки в суборенду ФГ "Альфа" згідно з договорами суборенди від 30.12.2014, а тому ототожнення фізичної особи та фермерського господарства прокурором у спірних правовідносинах є помилковим.

ОСОБА_2 отримав спірні земельні ділянки із земель сільськогосподарського призначення державної власності в оренду.

Належне йому право користування не могло відчужуватись, тобто передаватись іншим особам, в тому числі і ФГ "Альфа", оскільки, відповідно до ст. 31 ЗК України та ст. 12 Закону України "Про фермерське господарство" землі ФГ можуть складатися із земельних ділянок, зокрема, тих, що належить громадянам - членам ФГ на праві приватної власності.

Отже, ФГ "Альфа" не могло набути прав користування та володіння спірними земельними ділянками від ОСОБА_2 , оскільки, він ними не володів на праві приватної власності.

З огляду на викладене, враховуючи характер спірних правовідносин, зокрема, те, що ОСОБА_2 звернувся за отриманням земельних ділянок з метою ведення фермерського господарства, однак, у встановленому Законом порядку не створив нового фермерського господарства, суб`єктний склад сторін у даних правовідносинах, спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі 701/161/18-ц (Провадження № 14-604цс19); від 20.03.2019 у справі № 619/1680/17-ц (провадження №14-83цс19), від 27.03.2019 у справі № 376/331/16-ц (провадження № 14-79цс19), від 04.042019 у справі № 621/2501/18 (провадження № 14-109цс19), а також у постанові Східного апеляційного господарського суду від 11.09.2020 у справі № 922/1377/19 та ухвалі господарського суду Харківської області від 06.11.2020 у справі № 922/1741/20.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Згідно з ч. 2 наведеної статті, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

У зв`язку з цим, суд роз`яснює прокурору, що розгляд даної справи підлягає вирішенню місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу прокурора на те, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 15, 231, 234-235, 254, 255, п. п. 9 п. 1 розділу ХІ Перехідних положень ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 (вх. № 12185 від 01.06.2021) про закриття провадження у справі задовольнити.

Закрити провадження у справі № 922/772/20.

Роз`яснити Керівнику Дергачівської місцевої прокуратури, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду за встановленою ст. ст. 26-30 ЦПК України територіальною підсудністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в строки та порядку, передбаченому ст. ст. 254-257 ГПК України з урахуванням п. 4 Прикінцевих положень ГПК України та п. 17.5 перехідних положень ГПК України.

Суддя О.І. Байбак