ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2021 р. Справа№ 910/144/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Станіка С.Р.

Дикунської С.Я.

за участю секретаря судового засідання Рудь Н.В.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 24.06.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2021

у справі №910/144/21 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Угнівенко Валентини Миколаївни

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс»

про стягнення 32 772,98 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Фізична особа-підприємець Угнівеко Валентина Миколаївна (далі - ФОП Угнівеко В.М., позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» (далі - ТОВ «ФК «Кредіплюс», відповідач) про стягнення 32 772,98 грн, з яких: 31 341,18 грн боргу та 1 431,80 грн пені.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору суборенди №165/29 від 01.03.2018 в частині сплати орендних платежів за період з 01.03.2020 по 31.05.2020.

Відповіді на позов від відповідача не надходило.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.04.2021 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» на користь Фізичної особи-підприємця Угнівенко Валентини Миколаївни 31 341,18 грн боргу та 1 431,80 грн пені.

Суд першої інстанції виходив з того, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за період з 01.03.2020 по 31.05.2020 на суму 31341,18 грн належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований. Перевіривши розрахунок пені, наданий позивачем, суд визнав його арифметично вірним, та задовольнив позовні вимоги у повному обсязі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2021 у справі №910/144/21 скасувати, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваного рішення порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано відсутність підстав для сплати суборендної плати. Так, відповідач вважає, що строк дії договору суборенди закінчився ще 01.03.2020, оскільки умовами договору не передбачено автоматичної пролонгації договору більше ніж на один рік. Також, скаржник стверджує, що з 01.03.2020 він не використовує спірне приміщення, що підтверджується зміною відповідачем адреси відокремленого підрозділу, раніше розташованого за адресою спірного приміщення, фактом розірвання договорів на надання доступу до мережі Інтернет і надання охоронних послуг за спірною адресою, та відсутністю споживання відповідачем комунальних послуг.

За твердженнями відповідача, позивачем в рахунок суборендної плати за лютий 2020 року використано гарантійний платіж відповідно до п. 5.9 договору, що додатково підтверджує факт розірвання договору з 01.03.2020. Також, скаржник зазначає, що акт про повернення приміщення із суборенди не було підписано з вини позивача, який всупереч умовам договору не надіслав відповідачу підписаний акт.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем не подано.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу у справі №910/144/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя: Тищенко О.В. судді: Шаптала Є.Ю., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2021 поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2021, зупинено дію оскаржуваного рішення, розгляд справи призначено на 24.06.2021.

У зв`язку з перебуванням судді Шаптали Є.Ю. 24.06.2021 у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 24.06.2021 у справі №910/144/21 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Дикунська С.Я., Станік С.Р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2021 справу прийнято до провадження у визначеній колегії суддів.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

В судове засідання 24.06.2021 з`явився представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс», просив суд оскаржуване рішення скасувати та постановити в апеляційному порядку нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представники позивача у судове засідання 24.06.2021 не з`явилися, однак від Фізичної особи-підприємця Угнівенко Валентини Миколаївни надійшло клопотання про розгляд справи без її участі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, тому розгляд справи відбувається за відсутності представників позивача.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка представників учасників справи у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи, суд дійшов висновку, що підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджується наявними матеріалами справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 01.03.2018 фізична особа-підприємець Угнівенко Валентина Миколаївна (суборендодавець) і товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредітплюс» (суборендар) уклали договір суборенди №165/29 про оренду нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: м. Черкаси, вул. Юрія Іллєнка 29, загальною площею 42,4 кв. м.

Згідно з п. 3.2 договору щомісячний розмір орендної плати складає 10 000,00 грн., з розрахунку 333,33 грн за день. Орендна плата має сплачуватись суборендарем не пізніше 10 числа поточного місяця.

Відповідно до п. 3.4 договору орендар сплачує орендну плату та компенсацію витрат на комунальні послуги.

Пунктом 4.3.12 договору передбачено, що суборендар зобов`язаний у разі припинення або розірвання договору звільнити протягом п`яти днів орендоване приміщення та повернути суборендодавцеві приміщення та прийняті з приміщенням системи (водопостачання, електроживлення, протипожежної та охоронної системи безпеки тощо) в належному стані, але не гіршому, ніж на момент передачі його в суборенду, з урахуванням нормального фізичного зносу.

Пунктом 5.7. договору передбачено, що за несвоєчасну сплату орендної плати суборендар сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 5.9. договору невиконання або неналежне виконання умов договору, а також невнесення орендної плати та пені протягом десяти днів з дня закінчення строку платежу є підставою для дострокового розірвання договору оренди в порядку, передбаченому цим договором, та погашення за рахунок гарантійного внеску заборгованості суборендаря. Надлишок гарантійного внеску підлягає поверненню суборендарю.

За змістом п.п. 6.1., 6.5. договору строк дії договору - з 01.03.2018 до 29.02.2019. Договір вважається пролонгованим на наступний термін, якщо жодна зі сторін не попередила письмово іншу сторону про припинення договору за один місяць до закінчення терміну дії договору.

Згідно з п. 7.3 договору приміщення вважається повернутим суборендодавцю з моменту підписання сторонами акта повернення приміщення за формою, яка визначена у додатку №3 до цього договору та є невід`ємною частиною цього договору. Акт повернення приміщення сторони підписують після повного погашення суборендарем заборгованості перед суборендодавцем по оплаті орендної плати та компенсації комунальних послуг і відшкодування матеріальних збитків завданих пошкодженням приміщення, якщо такі є.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

В апеляційній скарзі відповідач стверджує, що ним у спірний період з 01.03.2020 по 31.05.2020 спірне приміщення не використовувалося, а сам договір оренди нежитлового приміщення закінчив свою дію. Колегія суддів не погоджується з такими твердженнями скаржника, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у п. 6.5 договору сторони погодили, що договір вважається пролонгованим на наступний термін, якщо жодна зі сторін не попередила письмово іншу сторону про припинення договору за один місяць до закінчення терміну дії договору. Апеляційний суд вважає, що зазначене формулювання не виключає можливості автоматичної пролонгації договору більше ніж на один рік, як помилково вважає відповідач, оскільки сторонами не погоджено граничну кількість термінів, на які може бути пролонговано договір.

Матеріалами справи підтверджено, що спірне приміщення було передано в суборенду відповідачу, про що свідчить акт приймання-передачі спірного приміщення (а.с. 20). Однак, матеріали справи не містять підписаного обома сторонами акту повернення приміщення із суборенди, що дозволяє дійти висновку про те, що спірне приміщення станом на дату розгляду справи перебуває в суборенді у відповідача. Посилання скаржника на те, що акт повернення приміщення із суборенди не був підписаний з вини позивача судова колегія відхиляє, оскільки на підтвердження цього скаржник не надає жодних доказів.

В апеляційній скарзі відповідач намагається довести факт невикористання ним спірного приміщення у період з 01.03.2020 по 31.05.2020 шляхом посилання на обставини розірвання ним договорів на надання доступу до мережі Інтернет і надання охоронних послуг за спірною адресою, та на здійснення перереєстрації відокремленого підрозділу за іншою адресою. Разом з тим, судова колегія зазначає, що сам факт невикористання спірного приміщення відповідачем, за умови встановленого факту передачі приміщення в суборенду не свідчить відсутність обов`язку відповідача сплачувати орендну плату та не доводить, що приміщення було повернуто із суборенди.

Апеляційний господарський суд зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Тому, за відсутності підписаного обома сторонами акту повернення спірного приміщення із суборенди та доказів відмови від підписання цього акту відповідачем судова колегія дійшла висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги про те, що послуги суборенди позивачем не надавались в період з 01.03.2020 по 31.05.2020, а приміщення відповідачем не використовувалося через закінчення строку дії договору.

Таким чином, апеляційний господарський суд вважає правильними висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, оскільки відповідачем не спростовано обставин, на які посилається позивач.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2021 у справі №910/144/21, за наведених скаржником доводів апеляційної скарги.

Розподіл судових витрат

Згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс».

Керуючись ст.ст. 129, 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2021 у справі №910/144/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2021 у справі №910/144/21 залишити без змін.

3. Судові витрати (судовий збір) за розгляд апеляційної скарги покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс».

4. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2021 у справі №910/144/21.

5. Матеріали справи №910/144/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано 09.07.2021.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді С.Р. Станік

С.Я. Дикунська