ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року Справа № 906/1523/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Савченко Г.І. , суддя Тимошенко О.М.

секретар судового засідання Гладка Л.А.

за участю представників сторін:

позивача: представник не з`явився

відповідача: представник Якимцев О.В. - директор, Могильницький В.Ю. - адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БІ.ТІ.ДЖИ." на рішення Господарського суду Житомирської області, ухваленого 08.04.2021 суддею Прядко О.В. у м. Житомирі, повний текст складено 19.04.2021 у справі № 906/1523/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна група Теракомбуд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БІ.ТІ.ДЖИ."

про стягнення 229081,32 грн

ВСТАНОВИВ:

1. Процесуальне рішення, яке оскаржується у суді апеляційної інстанції.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 08.04.2021 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна група Теракомбуд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "БІ.ТІ.ДЖИ." про стягнення 229081,32 грн задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "БІ.ТІ.ДЖИ." на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна група Теракомбуд" 229081,32 грн - безпідставно отриманих коштів; 3436,22 грн - судового збору.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

2.1. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна група Теракомбуд" перерахувало передоплату на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "БІ.ТІ.ДЖИ." у розмірі 229081,32 грн за постачання позивачу товару.

2.2. Відповідачем не спростовано факту невиконання взятих на себе зобов`язань з поставки товару та повернення коштів.

2.3. Суд першої інстанції дійшов висновку, що кошти отримані відповідачем на виконання умов договору поставки (погоджених сплаченим рахунком, що відповідає вимогам законодавства), були перераховані за наявності правової підстави у вигляді договору.

2.4. Крім того, суд першої інстанції прийшов до висновку, що такі кошти не є безпідставно набутими у розумінні ст. 1212 Цивільного кодексу України.

2.5. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 229081,32 гривень.

3. Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу; короткий зміст вимог апеляційної скарги.

3.1. Не погоджуючись з рішення суду першої інстанції, відповідач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою відповідно у якій просить, скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 08.04.2021 у справі № 906/1523/20 та прийняти постанову, якою відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Теракомбуд" у задоволенні позову; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Теракомбуд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БІ.ТІ.ДЖИ." судові витрати понесені відповідачем у даній справі у тому числі судовий збір та витрати на правову допомогу адвоката в суді першої та апеляційної інстанції.

3.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

3.3. Щодо підставності отримання грошових коштів зазначає, що 27 жовтня 2020 року TOВ "БІ.ТІ.ДЖИ." та ТОВ "Будівельна група Теракомбуд" шляхом обміну електронними листами та телефонограмами уклали договір купівлі-продажу товарів.

3.4. На виконання умов договору купівлі-продажу відповідач виписав позивачу рахунок-фактуру № 89 від 07 серпня 2020 року на суму 229081,32 гривень.

3.5. Рахунок № 89 від 07 серпня 2020 був оплачений позивачем 07 серпня 2020 року.

3.6. Відповідач приступив до виконання замовлення. Товар, замовлений позивачем, а саме: панель "ПРОМ" 2030/2500 мм у кількості 84 шт. стовп "ПРОМ" 6000*80*60-5000 у кількості 35 шт., набір кріплення "ПРОМ-Спорт" у кількості 510 шт., ворота "ПРОМ-спорт" 2030*2500 мм у кількості 2 шт., хвіртка "ПРОМ", опора ТВК у кількості 20 шт., сітка маскувальна у кількості 76 кв.м. - був придбаний відповідачем у ТОВ "ЗАБОРПРО", доказом чого є видаткова накладна № 190 від 30 червня 2020 року.

3.7. Оскільки сторони у момент укладання договору купівлі-продажу не визначили строк передачі товару позивачу, останні зобов`язані керуватись положеннями ст.ст. 530, 663 ЦК України.

3.8. 24 листопада 2020 року позивачем було направлено відповідачу вимогу про поставку товару протягом 7 календарних днів з моменту отримання вимоги.

3.9. У мотивувальній частині рішення суд доходить правильного висновку, про те, що грошові кошти в сумі 229081,32 грн отримані відповідачем на виконання умов договору поставки (погоджених сплаченим рахунком, що відповідає вимогам законодавства), були перераховані за наявності правової підстави у вигляді договору. Також матеріали справи не містять доказів того, що підстава набуття згодом відпала (в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі шляхом розірвання договору). За таких обставин, суд прийшов до висновку, що такі кошти не є безпідставно набутими у розумінні ст. 1212 Цивільного кодексу України. Тому твердження позивача про набуття відповідачем коштів без належної правової підстави та визначення як правової підстави позову ст. 1212 Цивільного кодексу України є помилковим.

3.10. Аналогічна правова позиція щодо неможливості застосування до правовідносин, що мають договірний характер, положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України відображена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 910/9072/17 та від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17. Суд також враховує правові висновки Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, що містили у постановах від 19.02.2020 у справі №915/411/19, від 21.02.2020 у справі № 910/660/19. від 17.03.2020 у справі № 922/2413/19.

3.11. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України.

3.12. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

3.13. Апелянт проаналізувавши зміст господарських правовідносин, що виникли між Сторонами зазначає, що відповідач не набув жодних майнових цінностей, оскільки оплата згідно рахунку № 89 від 07 серпня 2020 року була витрачена на закупівлю у постачальника замовленого позивачем товару; отримання відповідачем оплати від позивача відбулось відповідно до умов договору, а тому не є наслідком втрати або недоотримання коштів позивачем чи іншою особою; наявність укладеного сторонами договору купівлі-продажу, рахунку-фактури № 89 від 07 серпня 2020 свідчить про наявність між сторонами договірних правовідносин, що виключає застосування до даних правовідносин положень ст. 1212 ЦК України.

3.14. Незважаючи на те, що судом було правильно зроблено висновок щодо відсутності підстав вважати кошти 229081,32 грн безпідставно набутим майном, суд вирішив застосувати до спірних правовідносин положення частини 2 ст. 693 ЦК України та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БІ.ТІ.ДЖИ."

3.15. З огляду на заявлений позивачем предмет позову: "стягнення безпідставно отриманих коштів" - обставиною, що підлягала доказуванню у даній справі: факт існування або відсутності між сторонами зобов`язально-договірних відносин.

3.16. Звертає увагу, що позивачем не заявлялись клопотання про зміну предмету чи підстав позову.

3.17. Таким чином, застосовуючи до спірних правовідносин належні, на думку суду першої інстанції норми права, суд вийшов за межі позовних вимог, змінивши у резолютивній частині рішення предмет та підставу позову. Законодавець не наділив суд правом сприяти позивачу у здійсненні його прав та обов`язків шляхом порушення процесуального права відповідача на захист.

3.18. Судом у даній справі не розглядалось питання про належне чи неналежне виконання сторонами у справі своїх господарських зобов`язань, оскільки це не є предметом доказування у даній справі - тому очевидним є порушення судом при ухваленні рішення від 08 квітня 2021 року вимог частини 2 ст. 237 ПІК України.

4. Відзив на апеляційну скаргу, заяви та клопотання, які надійшли від учасників апеляційного провадження, заяви про відводи та самовідводи.

4.1. Від позивача заяв, клопотань та відзиву на адресу суду апеляційної інстанції не надходило.

4.1.1. Позивач не забезпечив явку представника в судове засідання, повідомлений був належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

4.2. Явка представників сторін в судове засідання обов`язковою судом апеляційної інстанції не визнавалась.

4.3. В судовому засіданні представник відповідача, підтримав доводи апеляційної скарги з підстав викладених у ній. Вважає, що судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального та процесуального права. А тому вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

4.4. До початку розгляду даної апеляційної скарги по суті, ні під час її розгляду від учасників провадження у даній справі заяв про відвід складу суду чи судді колегії не заявлялося. Суддями колегії самовідводи не заявлялися.

5. Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України).

6. Законодавство, яке застосоване апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги.

6.1. Під час розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "БІ.ТІ.ДЖИ." на рішення Господарського суду Житомирської області, ухваленого 08.04.2021 у справі № 906/1523/20 Північно-західний апеляційний господарський суд застосував норми матеріального та процесуального права, висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

6.1.1. Норми матеріального права:

Цивільний кодекс України (далі по тексту постанови також - ЦК України);

Господарський кодекс України (далі по тексту постанови також - ГК України);

Закон України "Про судовий збір".

6.1.2. Норми процесуального права:

Господарський процесуальний кодекс України, в редакції чинній з 15 грудня 2017 року (далі по тексту постанови також - ГПК України);

6.2. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 ст.236 ГПК України).

7. Розгляд апеляційної скарги по суті. Обставини справи.

7.1. Північно-західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.

7.2. Як вбачається з матеріалів справи, 07.08.2020 ТОВ "БІ.ТІ.ДЖИ." (постачальник/відповідач) виставило ТОВ "Будівельна група Теракомбуд" (покупець/позивач) рахунок № 89 від 07.08.2020 (а.с. 11, 42) на загальну суму 229035,00 грн із наступним переліком товару:

- панель "Пром" 2030x2500мм, d=4+2x5мм 50x200мм RAL6005 у кількості 84 шт., вартістю 75558,00 грн;

- стовпи "Пром" 6000x80x60-5000 (в бетон), у кількості 35 шт., вартістю 46621,75 грн;

- набір кріплення "Пром-Спорт"-1 RAL6005, у кількості 510 компл., вартістю 19864,50 грн;

- ворота "Пром-Спорт" 2030x2500 (двуств.) RAL6005, у кількості 2 шт., вартістю 14201,10 грн;

- хвіртка "Пром" 2030x1000мм (в бетон) RAL6005, вартістю 5128,15 грн;

- опора для стовпа, у кількості 20 шт., вартістю 5492,60 грн;

- сітка маскувальна "нато" мультифіл 50x50 (4,5 мм), у кількості 76 кв.м, вартістю 24 035,00 грн.

7.3. Цього ж дня, 07.08.2020 "Будівельна група Теракомбуд" платіжним дорученням № 447 перерахувало на розрахунковий рахунок ТОВ "БІ.ТІ.ДЖИ." 229081,32 грн із призначенням платежу "оплата за матеріали згідно рах. № 89 від 07.08.2020 року у т.ч. ПДВ 20 %" (а.с. 12).

7.4. 24.11.2020 позивачем надіслано на адресу відповідача претензію від 24.11.2020 з вимогою у семиденний строк доставити вказані товари на юридичну адресу ТОВ "Будівельна група Теракомбуд", а у разі відмови поставити товар - добровільно повернути кошти на розрахунковий рахунок відповідача (а.с. 13-14).

7.4.1. Відповіді на претензію позивачем не отримано.

7.5. За наведених обставин, Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна група "Теракомбуд" звернулося до Господарського суду Житомирської області із позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "БІ.ТІ.ДЖИ." про стягнення безпідставно набутих коштів.

7.5.1. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що у зв`язку з проведенням між сторонами перемовин щодо постачання товару 07.08.2020 ТОВ "Будівельна група Теракомбуд" оплатило виставлений ТОВ "БІ.ТІ.ДЖИ." рахунок № 89 від 07.08.2020, перерахувавши відповідачу 100% попередньої оплати у розмірі 229081,32 грн; що в подальшому сторонами не було досягнуто згоди щодо істотних умов договору постачання і сам договір постачання між сторонами не укладався; що відповідач залишив без відповіді надіслану претензію про повернення сплачених коштів у випадку відмови відповідача поставити оплачені товари; що відповідач товар позивачу не передав, одержані кошти не повернув, тому позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача безпідставно отриманих коштів на підставі ст. 1212 ЦК України.

7.6. Відповідачем подано відзив на позовну заяву про стягнення безпідставно отриманих коштів, відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позову та стягнути судові витрати понесені Товариством з обмеженою відповідальністю "БІ.ТІ.ДЖИ".

7.7. Представник позивача в суді першої інстанції підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву (а.с. 95-96), вказав про право суду самостійно здійснити правильну правову кваліфікацію спірних правовідносин, тому якщо суд дійде висновку, що позивачем невірно вказано правову підставу позову, такий висновок не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.

7.8. Представник відповідача в свою чергу заперечив проти задоволення позову з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с. 36-39), просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування заперечень відповідач вказував, що сторони у спрощений спосіб уклали договір купівлі-продажу товарів, а саме відповідач виставив позивачу рахунок-фактуру № 89 від 07.08.2020, який був сплачений позивачем 07.08.2020; що відповідач приступив до виконання замовлення та придбав обумовлений товар у ТОВ "ЗАБОРПРО", на підтвердження чого надав видаткові накладні; що сторони погодили строк поставки товару до 30.11.2020 та адресу доставки: Київська область, Вишгородський район, с. Лютіж, вул. Приморська, 34; що вказаний товар був доставлений за вказаною адресою, однак відповідач уникає підтвердження факту отримання товару та підписання видаткових накладних. Зазначивши, що оплата позивачем коштів за договором виключає класифікацію договору як неукладеного, а отриманих відповідачем коштів як безпідставно набутих.

7.9. За результатами розгляду позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна група "Теракомбуд" місцевим господарським судом прийнято рішення, яким позов задоволено з підстав, зазначених у пунктах 2.1. - 2.3. цієї постанови.

8. Висновок апеляційного суду за результатами розгляду скарги, врахування та прийняття доводів апелянта.

8.1. Оцінивши в сукупності матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідача, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши доводи і обґрунтування апеляційної скарги, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про її задоволення із скасуванням рішення суду першої інстанції у даній справі та ухвалення нового рішення про відмову у позові, виходячи з наступного.

8.2. Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

8.3. Згідно з нормами ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

8.4. За приписами ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

8.5. Згідно зі ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч.1). Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч.2).

8.6. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

8.7. Відповідно до ст. ст. 625, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

8.8. Відповідно до ст. 638 ЦК України, яка кореспондується зі ст. 180 ГК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

8.9. Частиною 3 ст. 180 ГК України визначено, що при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

8.10. Норма ст. 639 ЦК України визначає, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

8.11. Частиною другою статті 642 ЦК України визначено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

8.12. Норми ст. 181 ГК України передбачають можливість укладення господарських договорів як у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками, так і у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

8.13. Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, що відповідач виставив рахунок на оплату, а позивач сплатив відповідачу зазначену в рахунку суму коштів з посиланням в призначенні платежу на виставлений рахунок. Зазначене сторонами не заперечувалося.

8.14. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що сторони, в порядку ст. 181, 265 Господарського кодексу України та ст. 205, 207, 639 Цивільного кодексу України досягли згоди щодо укладення договору поставки у спрощений спосіб шляхом направлення рахунку на оплату та безпосередньої оплати позивачем вказаних рахунків. Тобто сторонами вчинено конклюдентні дії, що підтверджують їх волю на укладення договору поставки.

8.15 Відтак сторони у належній формі досягли згоди щодо таких істотних умов договору як предмет та ціна.

8.16. Щодо строку дії договору судом враховується, що згідно з ч. 1 ст. 267 ГК України договір поставки може бути укладений на один рік, на строк більше одного року (довгостроковий договір) або на інший строк, визначений угодою сторін. Якщо в договорі строк його дії не визначений, він вважається укладеним на один рік.

8.17. Про досягнення сторонами згоди щодо усіх істотних умов договору свідчить також зміст претензії позивача з вимогою про поставку товару протягом 7 календарних днів, а в разі відмови - повернути кошти.

8.18. З урахуванням встановлених обставин справи, суд першої інстанції вірно вказав, що є безпідставними твердження позивача щодо неукладення договору з відповідачем з огляду на недосягнення усіх істотних умов договору та щодо відсутності договірних відносин між сторонами спору.

8.19. Слід також зазначити, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону (висновок викладений постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17).

8.20. Відповідно до приписів ст. 525, 526 ЦК України, з якими кореспондується ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

8.21. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

8.22. Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ч. 1 ст. 173 ГК України).

8.23. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

8.24. Виходячи зі змісту ст. 712 ЦК України та ст. 265 ГК України, договір поставки передбачає виникнення у однієї сторони (продавця/постачальника) зобов`язання з передачі (поставки) у встановлений строк (строки) товару іншій стороні (покупцю), яка в свою чергу зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

8.25. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

8.26. Відповідно до ч.1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це.

8.27. Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (ч.1 ст.691 Цивільного кодексу України).

8.28. Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

8.29. Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

8.30. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2 ст.530 ЦК України).

8.31. Як було встановлено, позивачем виконано, як покупцем, свій обов`язок з перерахування відповідачу, як постачальнику, попередньої оплати за товар на суму 229081,32 грн, в тому числі ПДВ, що підтверджується належними та допустимими доказами у справі, а саме платіжним дорученням.

8.32. Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позивачем пред`явлено позов про стягнення "безпідставно набутих коштів".

8.32.1. В обґрунтування позовної заяви ТОВ "Будівельна група Теракомбуд" було зазначено, що сторони домовились, що позивач здійснить передплату відповідачу у розмірі повної вартості товарів. На цій підставі відповідач виставив рахунок на оплату № 89 від 07.08.2020 на загальну суму 299081 грн 32 коп. 07.08.2020 згідно з рахунком № 89 від 07.08.2020 позивач сплатив на банківський рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 229081 грн 32 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 447 від 07.08.2020 з призначенням платежу "оплата за матеріали згідно рах № 89 від 07.08.2020 року у т.ч. ПДВ 20 % - 38180,22 грн".

8.32.2. Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що кошти отримані відповідачем на виконання умов договору поставки (погоджених сплаченим рахунком, що відповідає вимогам законодавства), були перераховані за наявності правової підстави у вигляді договору.

8.32.3. Також матеріали справи не містять доказів того, що підстава набуття згодом відпала (в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі шляхом розірвання договору). За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що такі кошти не є безпідставно набутими у розумінні ст. 1212 Цивільного кодексу України.

8.32.4. Тому твердження позивача про набуття відповідачем коштів без належної правової підстави та визначення як правової підстави позову ст. 1212 Цивільного кодексу України є помилковим.

8.33. Таким чином судом першої інстанції встановлено, що отримані відповідачем кошти не є безпідставно набутими.

8.34. З огляду на вищезазначене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу, що стягнення коштів у справі предметом позову якої є "стягнення безпідставно набутих коштів" мають ґрунтуватися на підставі того, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

8.35. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

8.36. Відсутністю правової підстави вважають такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідносин та їх юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

8.37. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

8.38. При цьому, положення статті 1212 ЦК України можуть застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі шляхом розірвання договору. Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №915/411/19, від 21.02.2020 у справі № 910/660/19.

8.39. Відповідно до частин другої та третьої статті 653 ЦК у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

8.40. За таких обставин рішення суду першої інстанції щодо задоволення позову (про стягнення грошових коштів як безпідставно набутих) - передчасне та не ґрунтується на дослідженні усіх наданих учасниками справи доказів та надання їм оцінки у контексті норм, що регулююсь спірні правовідносини.

8.41. З огляду на вищевикладені обставини, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БІ.ТІ.ДЖИ." слід задоволити, а рішення Господарського суду Житомирської області від 08.04.2021 у справі № 906/1523/20 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позивачу у задоволенні позову відмовити.

9. Повноваження суду апеляційної інстанції.

9.1. Відповідно до частини 1 пункту 2 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

9.2. З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені апелянтом у апеляційній скарзі є обґрунтованими, у зв`язку з чим наявні підстави для скасування оскаржуваного рішення з підстав, передбачених п.3, 4 ч.1 ст.277 ГПК України.

10. Розподіл судових витрат.

10.1. Як вбачається із матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "БІ.ТІ.ДЖИ." за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Житомирської області від 08.04.2021 у справі № 906/1523/20, сплатило платіжним дорученням № 3690 від 07 червня 2021 судовий збір у сумі 5154,33 гривень - в порядку та розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір".

10.2. За змістом статті 129 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги здійснюється розподіл судових витрат.

10.3. З урахуванням висновку Північно-західного апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги, відповідачу підлягають відшкодуванню витрати, понесені ним по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги за рахунок позивача.

10.4. Видачу наказу про стягнення судових витрат із позивача на користь відповідача слід доручити Господарському суду Житомирської області.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БІ.ТІ.ДЖИ." від 28.04.21р. задоволити.

Рішення Господарського суду Житомирської області від 08 квітня 2021 року у справі №906/1523/20 скасувати. Прийняти нове рішення.

В позові відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна група "Теракомбуд" (вул. Січових Стрільців, 37/41, офіс 9/1, місто Київ, 04053, Код ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БІ.ТІ.ДЖИ." (вул. Бандери Степана, будинок 7, офіс 205, місто Житомир, 10029, Код ) 5154,33грн - витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказу доручити Господарському суду Житомирської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Справу № 906/1523/20 повернути Господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "14" липня 2021 р.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Савченко Г.І.

Суддя Тимошенко О.М.