ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"19" липня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/213/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В., при секретарі судового засідання Мельник В.Я., розглянувши у матеріалах справи

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, )

до Комунального підприємства "Березнекомуненергія" (34600, Рівненська область, м. Березне, вул. Ціолковського, буд. 2А )

про стягнення 695 500,00 грн..

заяву Комунального підприємства "Березнекомуненергія" про розстрочення виконання рішення

В судовому засіданні приймали участь:

від позивача: не з`вився;

від відповідача (заявника): не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі по тексту Позивач, АТ "НАК "Нафтогаз України", Товариство) звернулося в Господарський суд Рівненської області з позовом до Комунального підприємства "Березнекомуненергія" (далі по тексту Відповідач, КП "Березнекомуненергія", Підприємство) про стягнення в сумі 695 500,00 грн..

Рішенням господарського суду Рівненської області 25.05.2021 року позов задоволено. Стягнуто з Комунального підприємства "Березнекомуненергія" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" борг у загальній сумі 695 500 грн.. Стягнуто з Комунального підприємства "Березнекомуненергія" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 5216 грн. 25 коп. судового збору. Повернуто Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з Державного бюджету України 5 216 (п`ять тисяч двісті шістнадцять) гривень 25 коп. судового збору сплаченого по платіжному дорученню № від 16.03.2021 року, оригінал якого знаходиться у матеріалах справи №918/213/21.

05.07.2021 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від Комунального підприємства "Березнекомуненергія" надійшла заява про розстрочку виконання рішення, в якій просить розстрочити Відповідачу - Комунальному підприємству «Березнекомуненергія» виконання рішення господарського суду Рівненської області від 25 травня 2021 року у справі № 918/213/21 та затвердити такий графік виконання судового рішення:

- до 31 липня 2021 року - 50 000,00 грн;

- до 31 серпня 2021 року - 50 000,00 грн;

- до 30 вересня 2021 року - 50 000,00 грн;

- до 31 жовтня 2021 року - 50 000,00 грн;

- до 30 листопада 2021 року - 160 000,00 грн;

- до 31 грудня 2021 року - 200 000,00 грн;

- до 31 січня 2022 року - 135 500,00 грн..

Дану заяву обгрунтовує скрутним матеріальним становищем підприємства та низькою платоспроможністю населення за надані послуги теплопостачання.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 06 липня 2021 року Заяву Комунального підприємства "Березнекомуненергія" про розстрочку виконання рішення призначено до розгляду у судовому засіданні 16 липня 2021 року.

16.07.2021 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від Комунального підприємства "Березнекомуненергія" надійшла заява в якій останнє просить суд розстрочити виконання рішення господарського суду Рівненської області від 25 травня 2021 року у справі № 918/213/21 та затвердити графік виконання судового рішення:

- до 31 липня 2021 року - 50 000,00 грн;

- до 31 серпня 2021 року - 50 000,00 грн;

- до 30 вересня 2021 року - 50 000,00 грн;

- до 31 жовтня 2021 року - 100 000,00 грн;

- до 30 листопада 2021 року - 445 500,00 грн.. Дана заява прийнята судом до розгляду.

Вказана заява аналогічна заяві, поданій відповідачем 05.07.2021 року, однак зі зміненим графіком виконання судового рішення.

Відтак, суд приймає заяву Комунального підприємства "Березнекомуненергія" про розстрочення виконання рішення в редакції, поданій 16.07.2021 року, як заяву про зміну графіку виконання судового рішення, зазначеного у заяву Комунального підприємства "Березнекомуненергія" про розстрочення виконання рішення в редакції, поданій 05.07.2021 року.

В судове засідання 16.07.2021 року не з`явились представники сторін. Про дату, час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином. Представник заявника подала суду заяву про розгляд заяви Комунального підприємства "Березнекомуненергія" про розстрочку виконання рішення без її участі.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України).

Враховуючи належне повідомлення сторін про судове засідання, призначене на 16.07.2021 р., суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності останніх.

Розглянувши заяву Комунального підприємства "Березнекомуненергія" про розстрочку виконання рішення, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду даної справи, суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду Рівненської області 25.05.2021 року позов задоволено. Стягнуто з Комунального підприємства "Березнекомуненергія" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" борг у загальній сумі 695 500 грн.. Стягнуто з Комунального підприємства "Березнекомуненергія" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 5216 грн. 25 коп. судового збору. Повернуто Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з Державного бюджету України 5 216 (п`ять тисяч двісті шістнадцять) гривень 25 коп. судового збору сплаченого по платіжному дорученню № від 16.03.2021 року, оригінал якого знаходиться у матеріалах справи №918/213/21.

Відповідно до ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Зазначеними нормами передбачено як відстрочення так і розстрочення виконання судового рішення.

Розстрочка-це виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Підставою для розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом (позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 916/190/18 від 04.06.2019).

Таким чином, запроваджений процесуальними нормами права механізм розстрочення виконання судового рішення є винятковою мірою, який спрямований на досягнення кінцевої мети судового розгляду виконання ухваленого судом рішення.

Системний аналіз чинного законодавства свідчить, що підставою для розстрочення, можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк.

Вирішуючи питання про розстрочку господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Господарський процесуальний Кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини за правилами, встановленими цим Кодексом.

Тобто, можливість розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку у будь-якому випадку пов`язується з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43). У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача при їх наданні суди, в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення. Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Отже, питання щодо надання розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Здійснення теплопостачання є єдиним проваджуваним видом економічної діяльності відповідача. Теплова енергія, вироблена відповідачем за результатом використання усього поставленого позивачем газу, відповідно до п. 1.2 Договору використовувалася виключно на забезпечення тепловою енергією споживачів - в даному випадку населення - для забезпечення якого теплом Законом України «Про житлово-комунальні послуги» і Законом України «Про теплопостачання» державою закріплено нульову рентабельність. Відповідно до ст.20 Закону України "Про теплопостачання - тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб"єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими». Населення в силу вимог цілого ряду різних норм матеріального права не сплачує дійсну фактичну ціну виробленої теплової енергії в силу незалежних від КП «Березнекомуненергія» обставин - ця різниця в тарифах виникає щороку (в т.ч. і за описаний період 2018-2019 опалювального сезону як періоду дії договору № 7319/18-ТЕ-28 від 09.10.2018 року).

Відповідно до відомостей бухгалтерського обліку КП «Березнекомуненергія» - Розрахунку обсягу заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію за 2016-2020 роки - за 2016 рік сума різниці в тарифах склала 303,7 тис. грн., за 2017 рік - 493,6 тис. грн., у 2018 році - 810,9 тис. грн., за 2019 рік - 1020,8 тис. грн., за 2020 рік - 620,9 тис. грн., а разом за описаний період - 3249,9 тис грн. У цей же час - відповідно до того ж Розрахунку обсягу заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію за 2016-2020 роки - від Держави на покриття різниці між фактичними витратами і фактичними нарахуваннями (здійсненими відповідно до затверджених НКРЕКП Методик) - не надійшло жодного трансферту ні з державного, ні з місцевого бюджету на відшкодування виниклої різниці в тарифах.

Внаслідок саме такого не виконання Державою своїх власних зобов`язань КП «Березнекомуненергія» протягом останніх п`яти років (як і перед цим попередніх 15-ти) свідомо і цілеспрямовано працює в збиток, оскільки не може не реалізовувати здійснюваної суспільно необхідної діяльності, для якої і було створене.

Як наслідок, відповідно до Фінансових звітів КП «Березнекомуненергія» за 2016 - 2020 роки - чистий збиток (код рядка 2350) від господарської діяльності за 2016 рік склав 225,5 тис. грн., за 2017 рік склав 211,7 тис. грн., за 2018 рік - 197,3 тис. грн., , за 2019 рік - 217,5 тис. грн.,а за 2020 рік-1536,6 тис.грн.. Таким чином, об`єктивно - коштів на погашення жодного із описаних «старих» боргів немає.

При цьому, КП «Березнекомуненергія» не здійснює інших видів економічної діяльності, які мали б дозволити покрити щорічні збитки від здійснюваного основного виду діяльності, на майно комунальної власності - котельні і теплотраси звернути стягнення неможливо, тому єдиний шлях до погашення заборгованості, що є предметом спору по справі - дочекатися надходження передбаченої вищеописаними нормами права субвенції або ж надходжень від населення за тепло, що надаватиметься у поточному опалювальному сезоні 2021-2022 року.

Водночас, КП «Березнекомуненергія» - єдине у місті Березне Рівненської області теплогенеруюче підприємство, яке єдине має об`єктивну можливість забезпечувати населення послугами з теплопостачання, відтак, у разі одномоментного стягнення коштів згідно рішення господарського суду по справі № 918/213/21 діяльність підприємства опиниться під загрозою зупинення, що призведе до кризової ситуації у соціальній сфері міста, особливо - напередодні початку опалювального сезону при одномоментному примусовому здійсненні погашення боргу за договором газопостачання № 7319/18-ТЕ-28 від 09.10.2018 року - об`єктивно КП «Березнекомуненергія» не матиме необхідної суми коштів для фінансування поточних закупки за договорами поставки газу, що діють у теперішньому часі, що призведе до припинення теплопостачання цілого населеного пункту в опалювальний період.

Згідно Постанови Верховного Суду від 19.03.2018 у справі №33/229-04, виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby V.Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, ReportsofJudgmentsandDecisions 1997-11); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 ст. 6 Конвенції права (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V).

Відповідно до ч.1 статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права, будучи одним з основних принципів демократичного суспільства, передбачає судовий контроль над втручанням у право кожної людини на свободу. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави (п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 p. N 15-рп/2004).

Відповідно ст. 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів 2, 4, 7, 11 до Конвенції», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Україна визнала джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського Суду є частиною національного законодавства і є обов`язковими для правозастосування органами правосуддя.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Конвенція в ст. 1 Першого протоколу, практично в єдиному приписі, що стосується майна, об`єднує всі права фізичної або юридичної особи, які містять у собі майнову цінність. На відміну від традиційного розуміння інституту права власності, характерного для України, як і в цілому для держав континентальної системи права, ЄСПЛ тлумачить поняття «майно» (possessions) набагато ширше й у контексті ст. 1 Першого протоколу під «майном» розуміє не тільки «наявне майно» (existingpossessions), але й цілу низку інтересів економічного характеру (активи (assets)).

У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес» (publicinterest, generalinterest, generalinterestofthecommunity); (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям (mustbe а reasonablerelationshipofproportionalitybetweenthemeansemployedandtheaimspursued). ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде дотримано.

В Рішенні від 23.09.1982р. (заяви №7151/75, №7152/75) по справі «Спорронг и Льоннрот проти Швеції» Європейський Суд з прав людини зазначив, що суд при розгляді спорів повинен визначити, чи було дотримано справедливу рівновагу між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту основних прав приватних осіб.

Відтак, як встановлено судом, у Комунального підприємства "Березнекомуненергія" відсутня фактична можливість з одночасної сплати усієї суми боргу, а тому з метою забезпечення реального виконання судового рішення доцільно розстрочити виконання рішення господарського суду Рівненської області від 25.05.2021 року.

Вирішення даного питання у такий спосіб - це його вирішення не тільки у суворій відповідності з національним законодавством і в інтересах суспільства, але при цьому з дотриманням розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Такий захід буде ефективним з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційним щодо прав стягувача як юридичної особи, оскільки дозволяє досягти легітимної мети за допомогою заходів, які є менш обтяжливими для прав і свобод боржника, для якого ці заходи не стають надмірними. Також цим самим забезпечується виконання самого судового рішення. Так, за практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (Рішення у справі Шмалько проти України від 20 липня 2004 року). Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Згідно зі статтею 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на поважність причин, які ускладнюють виконання рішення, господарський суд дійшов висновку про задоволення заяви Комунального підприємства "Березнекомуненергія" про розстрочення виконання рішення господарського суду Рівненської області від 25 травня 2021 року у справі 918/213/21.

Статтею 240 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до цієї ж статті датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відтак датою ухвалення даного рішення є дата складення його повного тексту.

Керуючись статтями 232-235, 240, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Комунального підприємства "Березнекомуненергія" про розстрочення виконання рішення господарського суду Рівненської області від 25 травня 2021 року у справі 918/213/21 задоволити.

2. Розстрочити виконання рішення господарського суду Рівненської області від 25 травня 2021 року у справі № 918/213/21 відповідно до наступного графіка:

- до 31 липня 2021 року - 50 000,00 грн;

- до 31 серпня 2021 року - 50 000,00 грн;

- до 30 вересня 2021 року - 50 000,00 грн;

- до 31 жовтня 2021 року - 100 000,00 грн;

- до 30 листопада 2021 року - 445 500,00 грн..

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення. Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду, через місцевий суд, що її постановив, або безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Марач В.В.