ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2021 р. Справа№ 910/3030/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Кропивної Л.В.

Суліма В.В.

при секретарі судового засідання Денисевич К.Ю.,

за участю представників:

від позивача - представник не прибув;

від відповідача - Шолом С.В., представник згідно витягу з реєстру,

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2021 у справі №910/3030/21 (суддя Сташків Р.Б.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Гренландія НВП» до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про стягнення 287 308,65 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гренландія НВП» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» 285 600 грн. заборгованості за поставлену згідно договору поставки №53-122-08-20-10101 від 23.10.2020 продукцію та 1 708,65 грн. 3% річних, нарахованих за прострочення оплати цієї продукції.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.05.2021 у справі №910/3030/21 позов задоволено частково; стягнуто з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Гренландія НВП» 285 600 грн. боргу, 1 625,23 грн. 3% річних, а також 2 166,38 грн. судового збору. У решті позову відмовлено.

Судом встановлено обставини неналежного виконання відповідачем зобов`язання щодо повної оплати продукції, отриманої згідно умов договору поставки №53-122-08-20-10101 від 23.10.2020, що призвело до виникнення у відповідача заборгованості в сумі 285 600 грн. Враховуючи доведеність позивачем суми боргу та визнання його розміру відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову в частині стягнення з відповідача 285 600 грн. основного боргу. В свою чергу, часткове задоволення позовних вимог обумовлено тим, що позивачем невірно визначено початкову дату періоду нарахування 3% річних, тому за розрахунком суду, правомірним є нарахування 3% річних у розмірі 1 625,23 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2021 у справі №910/3030/21 в частині стягнення з відповідача 3% річних та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову в цій частині відмовити.

Відповідач в апеляційній скарзі стверджує, що у нього не виникло обов`язку зі сплати на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Гренландія НВП» 3% річних, у зв`язку із відсутністю відповідної вимоги позивача.

Представник апелянта - відповідача у справі в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги.

Позивач не скористався правом на участь свого представника в судовому засіданні, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином; копію ухвали про призначення справи до розгляду на 19.07.2021 ним отримано 09.07.2021, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Слід зазначити, що явка представників сторін не визнавалася обов`язковою, певних пояснень суд не витребував.

Враховуючи, що неявка позивача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, остання розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з прийняттям постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між товариством з обмеженою відповідальністю «Гренландія НВП» (постачальник) та Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (замовник) 23.10.2020 було укладено договір поставки №53-122-08-20-10101, за умовами якого, постачальник зобов`язувався поставити і передати у власність замовника продукцію (засіб для експрес дезінфекції), що визначена у специфікації №1, яка є додатком до договору, а замовник зобов`язувався оплатити на умовах, визначених цим договором, вартість поставленої йому продукції (пункт 1.1 договору).

Сторони домовились, що загальна сума договору (вартість продукції) становить 335 300 грн. (п. 2.2 договору).

Сторонами погоджено, що продукція поставляється постачальником на умовах DDP згідно «Інкотермс-2010». Місце поставки та вантажоодержувач - 34400, м. Вараш, склад Рівненського відділення ВП «Складське господарство» ДП «НАЕК «Енергоатом» (п. 3.1 договору).

Як вказує позивач, ним своєчасно та в повному обсязі виконано взяті на себе договірні зобов`язання з поставки відповідачу продукції на суму 335 300 грн.

Проте, відповідач частково оплатив вартість поставленої продукції в сумі 49 700 грн., що призвело до утворення заборгованості перед позивачем у розмірі 285 600 грн.

Позивач посилаючись на вказані обставини та допущене відповідачем прострочення грошового зобов`язання, звернувся з даним позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 285 600 грн. заборгованості та 1 708,65 грн. 3% річних.

Суд першої інстанції позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Гренландія НВП» задовольнив частково.

Як встановлено судом, на виконання умов договору позивачем 03.11.2020 на обумовлений склад відповідача було поставлено продукцію на загальну суму 335 300 грн., що підтверджується відповідною видатковою накладною №Вп-0000245 від 03.11.2020.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем були висловлені претензії щодо кількості, якості чи вартості поставленої продукції.

Позивачем також у день відвантаження продукції було оформлено податкову накладну № 28, яка була зареєстрована у Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується відповідною квитанцією.

Відповідач здійснив приймання поставленої позивачем продукції 04.11.2020 та після проходження зазначеною продукцією вхідного контролю (ВК-1) на адресу позивача було направлено ярлик на придатну продукцію № 1-3-124 від 06.11.2020, що підтверджує придатність поставленої відповідачу продукції Стандарту Державного підприємства «НАЕК «Енергоатом» «Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС» СОУ НАЕК 038:2017.

Також, судом встановлено, що виходячи з положень п. 6.1 договору, відповідач повинен був розрахуватися за отриману ним продукцію у строк до 21.12.2020 включно.

Проте, відповідач лише частково оплатив прийняту ним продукцію, перерахувавши позивачу 49 000 грн. відповідно до платіжного доручення №1922 від 19.02.2021, про що свідчить долучена до матеріалів справи копія банківської виписки з рахунку позивача за 19.02.2021.

Беручи до уваги доведеність позивачем наявності у відповідача заборгованості за договором на загальну суму 285 600 грн. та відсутність в матеріалах справи доказів оплати вищевказаної суми боргу, місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позову в частині заявленої до стягнення суми основного боргу у розмірі 285 600 грн.

Разом з тим, рішення у вказаній частині жодною із сторін не оскаржується.

Відповідач звернувшись до суду з апеляційною скаргою не погоджується з присудженою до стягнення сумою 3% річних.

Стосовно перегляду рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2021 в оскаржуваній частині, слід зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, за прострочення строків оплати поставленої продукції, позивач на підставі частини 2 статті 625 ЦК України нарахував відповідачу за період з 19.11.2020 по 18.02.2021 3% річних у сумі 1 708,65 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно пункту 6.1 договору оплата за поставлену якісну продукцію здійснюється замовником за умови реєстрації постачальником податкової накладної у ЄРПН, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2017 «Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС». Початок перебігу строку оплати починається з дня, наступного за днем оформлення ярлика на придатну продукцію.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних, нарахованих за період з 19.11.2020 по 18.02.2021, суд першої інстанції вірно вказав, що з урахуванням вимог пункту 6.1 договору та положень статті 253 ЦК України, правомірним є нарахування 3% річних за період з 22.12.2020 (перший день прострочення) до 18.02.2021 (дата по яку проводить нарахування позивач), а тому за перерахунком суду з відповідача підлягає стягненню 1 625,23 грн. 3% річних.

З огляду на порушення відповідачем строків оплати поставленого товару, колегія суддів погоджується з розрахунком суду першої інстанції та вважає правомірним висновок суду щодо часткового задоволення позовних вимог про стягнення 3% річних.

Разом з тим, апелянт посилаючись на відсутність заявленої ТОВ «Гренландія НВП» вимоги про сплату 3% річних, вважає відсутнім у відповідача обов`язку з оплати суми у розмірі 1 625,23 грн.

Колегією суддів відхиляються наведені доводи апелянта, оскільки право кредитора на нарахування боржнику 3% річних виникає в силу закону, зокрема ст. 625 ЦК України, яка має імперативний характер.

Тобто, незалежно від того, заявляло чи не заявляло ТОВ «Гренландія НВП» вимогу про оплату 3% річних, через несвоєчасне здійснення розрахунків з позивачем у відповідача виникло зобов`язання щодо оплати 3% річних в силу закону.

При цьому, як свідчать матеріали справи, в порядку досудового врегулювання спору, позивачем надсилалась відповідачу претензія №136 від 25.01.2021 з вимогою про погашення наявної у відповідача заборгованості. Крім того, в претензії було повідомлено, що у разі відмови замовника від добровільного погашення боргу, постачальник буде змушений вимагати її примусового стягнення в судовому порядку, з урахуванням, зокрема, 3% річних.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції в оскаржуваній частині.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення місцевого господарського суду в оскаржуваній частині прийняте з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на її заявника (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2021 у справі №910/3030/21 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 21.07.2021 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді Л.В. Кропивна

В.В. Сулім