ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.07.2021 Справа № 905/878/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Демідової П.В., розглянувши матеріали справи №905/878/21

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ, в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» м.Дніпро,

до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1»», м. Вугледар Донецької області,

про стягнення штрафу в сумі 45475,00 грн,-

Без виклику представників сторін

Суть справи:

Позивач, Акціонерне товариство Українська залізниця, в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця», звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» про стягнення штрафу у розмірі 45 475,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог заявник посилається на те, що вагон № 67672683 прибув з вантажем на станцію Пологи Придніпровської залізниці із різницею в масі вантажу ніж було зазначено в залізничній накладній, що підтверджено комерційним актом № 463003/156 від 27.12.2020р.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 18 травня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

11 червня 2021 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву за вих. №1299 від 07.06.2021р., за змістом якого останній заперечує проти позовних вимог, посилаючись на те, що протоколи зважування вагонів, які додані до позовної заяви складені із порушенням вимог Інструкції «Про порядок застосування засобів вагоно вимірювальної техніки на залізничному транспорті» і тому не можуть бути належними доказами зважування та визначення маси вантажу у них. Крім того, відповідач просить звернути увагу суду на те, що зважування та завантаження у вагони на підприємстві здійснювалось на 200 тонних вагонних вагах, а за даними комерційного акту переваження здійснено на 150 тонних вагах. У наданому відзиві, відповідач також просить у відповідності до статті 233 ГК України зменшити розмір штрафної санкції, посилаючись на тяжке фінансове становище.

06 липня 2021 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач проти обставин, викладених у відзиві на позовну заяву відповідачем, заперечує в повному обсязі з огляду на те, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей зазначених ним у накладній. Щодо зменшення розміру штрафних санкцій, позивач також заперечує, зважаючи на те, що Статут залізниць України встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу, яких вантажовідправник має дотримуватись і зазначений штраф стягується незалежно від наявності збитків, отже його зменшення не є можливим.

Згідно з положеннями ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що якщо судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Учасники скористалися правами, наданими ГПК України шляхом подання відзиву та відповіді на відзив.

Таким чином, суд враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників, наявність в матеріалах справи відзиву та відповіді на відзив, дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2020 року за залізничною накладною №52311594 на станцію Кривий Торець Донецької залізниці зі станції Південнодонбаська Донецької залізниці в залізничних вагонах був відправлений вантаж: вугілля кам`яне, відправником якого зазначено ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1».

На станції Пологи Придніпровської залізниці було проведено контрольне зважування вагону №67672683, який прибув за накладною №52311594.

За результатами контрольного зважування встановлено, що маса вантажу у вагоні №67672683, вказана відправником в залізничній накладній №52311594 не відповідає масі вантажу встановленій при проведенні контрольного зважування вантажу, про що складено комерційний акт №463003/156 від 27.12.2020р і в якому засвідчено факт навантаження понад вантажопідйомність вагону на 3360кг.

З урахуванням встановлених обставин вагон №67672683 було затримано на станції Пологи Придніпровської залізниці для усунення комерційної несправності, складено акт загальної форми №3113/В від 27.12.2020р і надлишок вантажу перевантажено у вагон №65241515, який направлено на адресу одержувача за накладною №46509428.

Вагон 67672683 також направлено на станцію призначення Кривий Торець Донецької залізниці за досилочною накладною №46432589.

На станції призначення Кривий Торець Донецької залізниці, за результатами перевірки вантажу у вагоні №67672683, який прибув з комерційним актом попутної станції Поголи Придніпровської залізниці №463003/156 від 27.12.2020року не було виявлено різниці між даними акту, складеного на попутній станції фактичною наявністю, про що зазначено у комерційному акту №463003/156/48 від 27.12.2020р.

Відповідно до ст. 909 ЦК України та ч. 1 ст. 307 ГК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з ч.2 ст. 908 ЦК України та ч. 5 ст. 307 ГК України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).

Частиною 3 ст. 909 Цивільного кодексу України встановлено, що укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Як визначено ст. 6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення.

Враховуючи викладене, приписи статей 11 ЦК України та 174 ГК України, накладна є підставою для виникнення у сторін цієї угоди визначених в ній прав та обов`язків.

Пунктом 1.1. Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №863/5084, а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника.

Виходячи з інформації, наведеної у п. 55 спірної накладної, відповідач підтвердив правильність внесених ним відомостей.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. За інформацією, наведеною відповідачем у накладній, вантаж був розміщений у вагоні.

Таким чином, при прийнятті вантажу до перевезення у позивача був відсутній обов`язок перевіряти його масу.

Як свідчать матеріали справи, на станції Пологи Придніпровської залізниці під час перевірки було виявлено, що маса вантажу у вагоні №67672683 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, про що було складено комерційний акт №463003/156 від 27.12.2020 року.

Із зазначеного акту вбачається, що вагон знаходиться у справному технічному стані. На підставі актів загальної форми №1444/1П, №3113/13 від 27.12.2020р на станції Пологи проведено контрольне зважування вагону №67672683 комерційним агентом ОСОБА_1 за груповою накладною вказаною на лицьовій стороні цього акту в присутності начальника станції Чистова В.Є., агенту з розшуку Фольц Н.В., приймальника поїздів ОСОБА_2 , ст.ОВР Аляхнович, ОСОБА_3 була проведена перевірка маси вантажу на справних 150-тонних електронних вагах №89 (держповірка ваг 03.12.2020р.). Фактична маса брутто вагона склала 96160кг, тара вагона з перевізного документа 23800кг. Маса вантажу нетто за перевізним документом 68200кг. Фактична маса вантажу нетто 72360кг, що більше документу на 4160кг, понад вантажопідємності вагона на 3360кг. При комерційному огляді вагона було виявлено навантаження насипом, нижче бортів вагона 200-300мм до торців вагона. Маркування поздовжньою смугою жовтого кольору проглядається частково із-за снігового покриття товщиною 20-50мм. Виїмки, заглиблення відсутні, окреслення навантаження без порушень. Розвантажувальні люка зачинені на запірний механізм. Перекоса кузова немає.

Акт підписано начальником станції, агентом з розшуку та комерційним агентом.

При прибутті вагона на станції призначення в комерційному акті були здійснені відмітки, що при перевірці ваги вантажу, різниці із вагою зазначеною в акті не виявлено.

29 грудня 2020 року аналогічні за змістом складені та підписані акти загальної форми №3135/В, №5581, №2368/3П та №3132/В, також до матеріалів справи надано протокол зважання вагонів №115536 - 115552, згідно якого зафіксовано різниця у масі вантажу.

Згідно із п. 24 Статуту залізниці вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Відповідно до ч.1 ст. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Пунктом а ч. 2 ст. 129 Статуту встановлено, що для засвідчення невідповідності маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Відповідно до п. 2 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах. Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин. У комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженність, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

За змістом ст. 105 Статуту залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

За пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується на підставі ст. 118 Статуту штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Відповідно до ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф в розмірі згідно із ст.118 цього Статуту. При цьому, аналогічні положення передбачено й п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 тощо.

Оскільки матеріалами справи встановлено неправильне зазначення відповідачем відомостей про масу вантажу в накладній №52311594 у вагоні №67672683, про що було складено комерційний акт №463003/156 від 27.12.2020, суд вважає, що на підставі ст. 118, 122 Статуту залізниць України позивачем за неправильно зазначену у залізничній накладній масу вантажу, правомірно нараховано відповідачу штраф в сумі 45 475,00 грн., що становить 5-ти кратний розмір провізної плати.

Позивачем наданий розрахунок заявленого штрафу у розмірі 45475,00 грн. (9095,00 грн * 5), що відповідає приписам наведених вище норм.

Відповідач заперечував проти заявленого штрафу, наголошуючи на тому, що протоколи зважування вагонів від 27.12.2020р-29.12.2020р не можуть бути належними доказами зважування та визначення вантажу у них, оскільки вони складалися шляхом виписування вручну номерів вагонів та маси вантажу, що є порушенням Інструкції «Про порядок застосування засобів вагоновимірювальної техніки на залізничному транспорті», затверджену наказом Міністерства інфраструктури України №442 від 31.07.2012р та зареєстровану в Міністерстві юстиції України 11.10.2012р за №1716/22028.

Проте, відповідачем не було надано доказів того, що маса вантажу не відповідала даним, зазначеним в комерційному акті та актах загальної форми. Крім того, зазначена відповідачем Інструкція допускає відсутність друкувального пристрою та можливість заповнення протоколів вручну. Так, за змістом п. 3.5. У ЗВВТ для статичного зважування, прийнятих в експлуатацію до набрання чинності цією Інструкцією, допускається відсутність друкувального пристрою. Згідно наданого технічного паспорту ЗВВТ, на якому здійснювалося зваження, введено в експлуатацію у 2007 році, тобто до введення в дію Інструкції.

Стосовно доводів відповідача, що зважування вугілля у вагони на підприємстві здійснювалося на 200 тонних вагах, а при переваженні на станції Пологи були використані 150 тоні ваги, то суд зазначає наступне.

З накладної №52311594 вбачається, що маса вантажу, визначена вантажовідправником на вагонних 200т вагах.

Контрольне зважування вагонів на станції Пологи Придніпровської залізниці здійснювалось на справних 150тн вагах, з повною зупинкою і розчепленням вагонів, держповірка яких проведена 03.12.20р, що підтверджується витягом з технічного паспорту вагів.

Відповідно до п.22 Правил видачі вантажів передбачає, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Згідно з п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом. Спосіб визначення маси вантажу і тип ваг відправник зобов`язаний зазначити в накладній.

Таким чином, способом визначення маси вантажу є або зважування, або розрахунковий спосіб.

Зважування вантажів на вагонних вагах провадиться із зупинкою і розчепленням вагонів або із зупинкою без розчеплення (п.10 Правил). І це є способом зважання, а не способом визначення маси вантажу, як помилково вважає відповідач.

З огляду на викладене, суд зазначає, що позивач здійснив перевірку маси вантажу тим самим способом що і відповідач - зважанням.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги залізниці обґрунтованими.

Відповідач просить зменшити суми штрафу до двох провізних плат, посилаючись на ведення ним господарської діяльності на території, де здійснювалась антитерористична операція (м. Вугледар). Крім того, відповідач вважає, що ним не було завдано реальних збитків залізниці, а тому, просить суд зменшити розмір штрафу в порядку статті 233 Господарського кодексу України.

Згідно з ч.1 ст.233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій (ч.2 ст.233 ГК України).

З цього приводу суд зазначає, що, як було вказано вище, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, штраф стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків. Таким чином, звертаючись до суду з позовом про стягнення штрафу за неправильно визначену масу вантажу, залізниці достатньо надати суду докази факту такої невідповідності, що і зробив позивач, звертаючись до суду з позовом.

В розрізі цієї справи в процесуальні обов`язки позивача входить доведення зазначених обставин, без необхідності доведення збитків.

Проте, звертаючись з клопотанням про зменшення суми штрафу за ст. 233 ГК України, саме відповідач повинен довести наявності обставин, які зумовлюють застосування зазначеної норми.

В цьому полягає реалізація принципу змагальності сторін, який закріплений, у тому числі, в ст. 74 ГПК України, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, заявляючи про відсутність збитків від неправильно визначеної маси вантажу в накладної, саме відповідач повинен це довести, оскільки саме він посилається на цю обставину.

У даному випадку суд позбавлений права самостійно, без належних доказів робити висновки щодо наявності або відсутності збитків та застосовувати ст. 233 ГК України.

До того ж, суд, застосовуючи ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо обов`язковості правових висновків Верховного Суду, в розгляді клопотання відповідача про зменшення суми штрафу зорієнтований на висновки, зроблені у Постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/2339/17, від 12.02.2018 у справі №906/434/17, за якими у даному випадку санкція не є договірною, а випливає з зазначених положень Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, якими чітко визначено розмір штрафу, який підлягає сплаті незалежно від збитків, що унеможливлює зменшення штрафу за ст.233 ГК України.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про правомірність заявлених позивачем вимог та задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Судовий збір, у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 74, 76, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» про стягнення штрафу у розмірі 45 475,00 грн задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» (85670 Донецька область, місто Вугледар, вулиця Магістральна,4, ) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вулиця Єжи Гедройця, будинок 5, ) в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» (49038 Дніпропетровська область, місто Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, будинок 108, ) суму штрафу у розмірі 45 475,00 грн., а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2 270, 00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене в Східний апеляційний господарський суд протягом десяти днів з моменту її підписання, в порядку передбаченому розділом IV ГПК України з урахуванням приписів перехідних положень.

Суддя П.В. Демідова

Повний текст рішення складено та підписано 14.07.2021р.

Інформацію щодо руху справи можна отримати на інформаційному сайті http://www.reyestr.court.gov.ua, веб-порталі "Судова влада України" (dn.arbitr.gov.ua).