УХВАЛА

м. Київ

14.07.2021Справа № 910/3392/20

Суддя Господарського суду міста Києва Князьков В. В., за участю секретаря судового засідання Скокіна О.Л., розглянувши подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жданович В.М. про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особам, які мають заборгованість перед боржником по справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Логопарк"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Аетерна Україна Експорт"

про стягнення 8 045 706, 51 грн.

Представники учасників справи:

від приватного виконавця: Жданович В.М.

від стягувача: Варава О.Ю.

від боржників: не з`явився

від ОСОБА_1 : не з`явився

від ОСОБА_2 : не з`явився

від ОСОБА_3 : не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Логопарк" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аетерна Україна" про стягнення 8 045 706,51 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором про надання безповоротної безвідсоткової фінансової допомоги № 003.ФД від 22.06.2017 щодо повернення позики в сумі 7 673 919,77 грн у порядку та строки визначені договором, що стало підставою для нарахування неустойки в сумі 317 440,29 грн, інфляційних втрат в сумі 15 347,84 грн та 3% річних в сумі 38 998,61 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 01.04.2020 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.04.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.05.2020 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.06.2020 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Логопарк" задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аетерна Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Логопарк" заборгованість у розмірі 7 300 274 (сім мільйонів триста тисяч двісті сімдесят чотири) грн 00 коп., пеню у розмірі 301 984 (триста одну тисячу дев`ятсот вісімдесят чотири) грн 01 коп., 3% річних у розмірі 37 099 (тридцять сім тисяч дев`яносто дев`ять) грн 75 коп. та судовий збір в розмірі 114 590 (сто чотирнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто) грн 37 коп.; відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості в сумі 373 645,77 грн, пені в сумі 15 456,28 грн, 3% річних в сумі 1 898,86 грн та інфляційних втрат в сумі 15 347,84 грн. та покладено на Товариство з обмеженою відповідальністю "Логопарк" судовий збір в сумі 6 095,23 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю "Аетерна Україна" звернулося до Північного апеляційного Господарського суду з апеляційною скаргою.

Постановою Північного апеляційного Господарського суду від 05.11.2020 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аетерна Україна" залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2020 року залишено без змін.

07 грудня 2020 року на виконання рішення від 03.06.2020 року Господарським судом міста Києва видано наказ.

08.12.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Жданович В.М. було відкрито виконавче провадження №63860159 на підставі наказу від 07.12.2020 по справі №910/3392/20.

21.12.2020 року через відділ діловодства суду надійшла заява №21Л-12 від 21.12.2020 року "Про заміну сторони виконавчого провадження" Товариства з обмеженою відповідальністю "Логопарк".

Ухвалою від 20.01.2021 заяву №21Л-12 від 21.12.2020 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Логопарк" "Про заміну боржника у виконавчому провадженні" задоволено; здійснено заміну боржника у виконавчому провадженні № ВП 63860159 з примусового виконання рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/3392/20 з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аетерна Україна" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Аетерна Україна Експорт" (03040, м. Київ, вул. Бурмистенка, 13, кв. 27; ідентифікаційний код 43596973) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Аетерна Україна" (03040, м. Київ, вул. Бурмистенка, 13, кв. 27; ідентифікаційний код 39331424).

05.07.2021 до Господарського суду міста Києва надійшли подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жданович В.М. про звернення стягнення на грошові кошти, які належать особам, які мають заборгованість перед боржником, а саме на кошти ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

В обґрунтування означених заяв приватний виконавець посилався на те, що у 2020 році з рахунків боржників - Товариства з обмеженою відповідальністю "Аетерна Україна" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Аетерна Україна Експорт" було списано грошові кошти, а саме: 28.02.2020 з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Аетерна Україна" на користь ОСОБА_1 перераховано грошові кошти на суму 6000 грн; у період з 14.12.2020 по 18.12.2020 з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Аетерна Україна Експорт" перераховано на рахунок ОСОБА_3 й ОСОБА_2 грошові кошти на загальну суму 405 000 грн; у період з 11.12.2020 до 30.12.2020 з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Аетерна Україна Експорт" перераховано на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 2 185 000 грн. На думку, приватного виконавця, означені обставини вказують на наявність у ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості перед боржниками за виконавчим провадженням № ВП 63860159 з примусового виконання рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/3392/20, що є підставою для звернення стягнення на кошти вказаних осіб у порядку ст.336 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 14.07.2021 приватним виконавцем та представником стягувача подання було підтримано.

Представники боржників, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 у судове засідання не з`явились, проте, судом було вчинено всі дії з метою належного повідомлення означених осіб про розгляд подання приватного виконавця.

Наразі, за висновками суду, неявка означених вище осіб не перешкоджає розгляду подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жданович В.М. про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особам, які мають заборгованість перед боржником.

Розглянувши у судовому засіданні подання приватного виконавця, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для їх задоволення. При цьому, суд виходив з такого.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частинами першою, четвертою статті 53 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. На належні боржникові у разі передачі від інших осіб кошти, що перебувають на рахунках у банках та інших фінансових установах, стягнення звертається виконавцем на підставі ухвали суду в порядку, встановленому цим Законом.

Порядок звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, визначено статтею 336 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 336 Господарського процесуального кодексу України суд, що розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Згідно з положеннями статті 53 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобов`язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику (частина 1). Після надходження відомостей про наявність майна боржника виконавець проводить опис такого майна, накладає на нього арешт, вилучає його і реалізує в установленому цим Законом порядку. Якщо особа, в якої перебуває майно боржника, перешкоджає виконавцю у вилученні такого майна, воно вилучається виконавцем у примусовому порядку (частина 2). Готівка та майно, що належать боржнику від інших осіб, вилучаються виконавцем у таких осіб у присутності понятих (частина 3). На належні боржникові у разі передачі від інших осіб кошти, що перебувають на рахунках у банках та інших фінансових установах, стягнення звертається виконавцем на підставі ухвали суду в порядку, встановленому цим Законом (частина 4).

Системний аналіз приписів статей 53, 56 Закону України "При виконавче провадження" та статті 336 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що такий спеціальний порядок звернення стягнення на майно (грошові кошти) передбачений законодавцем задля неупередженого, ефективного, своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій, виключно, з метою фактичного виконання рішення суду.

При цьому, за своєю правовою природою положення вказаних статей не є імперативними, судова дискреція, в даному випадку, передбачає повноваження суду обирати між альтернативами підстав відмови або задоволення заяви, кожна з яких є законною, вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, з урахуванням всіх обставин справи та відомостей про всіх учасників процесу. Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 12.05.2021 по справі №910/8613/19.

Під час розгляду заяви про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам відповідно до статті 336 Господарського процесуального кодексу України предметом дослідження суду, має бути факт наявності заборгованості, що повинен підтверджуватись доказами, які відповідають вимогам статей 76 - 79 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, це може бути відповідне рішення суду та факт беззаперечності заборгованості особи, якій належать кошти, на які виконавець просить звернути стягнення. Тобто, основною умовою такого стягнення є те, що така заборгованість існує.

Послідовна та стала правова позиція щодо предмета дослідження у цій категорії справ щодо застосування положень статті 336 Господарського процесуального кодексу України висловлена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.04.2020 у справі № 910/5300/17, постановах Верховного Суду від 23.07.2018 у справі № 925/1048/17, від 11.09.2019 у справі № 902/1260/15, від 01.08.2019 у справі № 927/313/18, від 06.02.2020 у справі № 913/381/18, від 18.06.2021 по справі 910/20504/16.

Наразі, суд звертає увагу приватного виконавця на те, що за приписами ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Одночасно, у ст.76 Господарського процесуального кодексу України вказано, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статею 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст.78 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ст.79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Наразі, на підтвердження наявності у ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості перед боржниками приватним виконавцем надано суду інформацію стосовно операцій за рахунками юридичних осіб, в яких відображено таке:

- 28.02.2020 з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Аетерна Україна" на користь ОСОБА_1 перераховано грошові кошти на суму 6000 грн. У призначенні платежу вказано "надання поворотної фін.безвідсоткової допомоги дог.№27/02 від 27.06.2019 Без ПДВ";

- у період з 14.12.2020 по 18.12.2020 з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Аетерна Україна Експорт" перераховано на рахунок ОСОБА_2 грошові кошти на загальну суму 405000 грн. У призначенні платежу вказано "надання поворотної фін.безвідсоткової допомоги дог.№1 від 11.12.2020 на карт.";

- у період з 11.12.2020 до 30.12.2020 з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Аетерна Україна Експорт" перераховано на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 2 185 000 грн. У призначенні платежу вказано "надання поворотної фін.безвідсоткової допомоги дог.№1 від 01.10.2020 р.".

Проте, за висновками суду, означені відомостями не є належними, достовірними доказами наявності у ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості перед боржниками, на яку могло б бути звернуто стягнення у порядку ст.336 Господарського процесуального кодексу України.

В контексті наведеного суд звертає увагу приватного виконавця на те, що за своєю правовою природою заборгованістю є сума фінансових зобов`язань, грошових боргів, що підлягає погашенню, поверненню в певний строк, який настав.

Зокрема, за змістом ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору чи юридичних фактів.

Згідно ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Пунктом 14.1.257 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що фінансова допомога - це фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі. Поворотна фінансова допомога - це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України).

Проте, матеріали справи містять договорів, посилання на які міститься у призначеннях платежу щодо перерахування боржниками грошових коштів на рахунки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а отже, у суду відсутні підстави вважати, що строк повернення вказаних коштів (поворотної фінансової вимоги) настав.

Крім того, надані приватним виконавцем відомості щодо перерахування коштів не містять реквізитів особи, яка фактично їх надала, зокрема, підпису та печатки банківської установи, якою обслуговуються відповідні рахунки, що фактично нівелює можливість суду встановити походження відповідних даних, а отже, і прийняття останніх в якості належних та допустимих доказів.

Тобто, приватним виконавцем фактично не доведено суду обставин наявності у ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості перед особами, які є боржниками у виконавчому провадженні № ВП 63860159 з примусового виконання рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/3392/20, на яку могло б бути звернуто стягнення у порядку ч.1 ст.336 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, виходячи з всього вищевикладеного у сукупності, господарський суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жданович В.М. про звернення стягнення на грошові кошти, які належать особам, які мають заборгованість перед боржником, а саме на кошти ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст.234, 235, 336 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жданович В.М. про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником - ОСОБА_1 .

2. Відмовити в задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жданович В.М. про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником - ОСОБА_2 .

3. Відмовити в задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жданович В.М. про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником - ОСОБА_3 .

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Повний текст ухвали буде складено 14.07.2021.

Суддя В. В. Князьков