РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.06.2021Справа № 910/20585/20

Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С.В., за участю секретаря судового засідання Цубери Ю.Ю., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ХОФТ"

про стягнення 122 614,00 грн.

Представники сторін:

від позивача: Кузуб С.П. (дов. № 07/12/20-01 від 07.12.2020);

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (надалі за текстом також - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ХОФТ" (надалі за текстом також - відповідач) про стягнення 122 614,00 грн., з яких 55 195,37 грн. попередня оплата (аванс) за договором, 66 699,99 грн. штрафу та 718,64 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором № 663/КТЕЦ-20 про виконання робіт від 11.06.2020 в частині виконання підрядних робіт у повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2021 відкрито провадження у справі № 910/20585/20, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач, у свою чергу, подав до Господарського суду міста Києва зустрічну позовну заяву про стягнення 39 415, 99 грн. недосплаченого авансового платежу позивачем та відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2021 позовну заяву залишено без руху.

05.02.2021 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

15.02.2021 до суду Товариством з обмеженою відповідальністю "ХОФТ" подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2021 прийнято зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ХОФТ" до розгляду, об`єднано в одне провадження з первісним позовом у справі № 910/20585/20, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 25.03.2021.

15.03.2021 до суду від позивача надійшов відзив на зустрічний позов.

У судовому засіданні 25.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 22.04.2021.

У судове засідання 22.04.2021 представник відповідача (за первісним позовом) не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за відсутності представника не подав.

22.04.2021 судове засідання по справі відкладено на 20.05.2021.

У судове засідання 20.05.2021 представник відповідача (за первісним позовом) повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за відсутності представника не подав.

У судовому засіданні 20.05.2021 позивач заявив усне клопотання про залишення зустрічної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ХОФТ" без розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ХОФТ" до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" про стягнення 39 415,99 грн. залишено без розгляду.

20.05.2021 судове засідання по справі відкладено на 24.06.2021.

У судовому засіданні 24.06.2021 на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

11.06.2020 між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго", як замовником та Товариством з обмеженою відповідальністю "ХОФТ", як підрядником, укладено Договір про виконання робіт № 663/КТЕЦ-20 (надалі за текстом - Договір), згідно пункту 1.1 якого, підрядник зобов`язується виконати "заміну віконних блоків в будівлях ТЕЦ-5 СП "КИЇВСЬКІ ТЕЦ" КП "Київтеплоенерго" м. Київ, вул. Промислова, 4", згідно з ДК 021:2015:45420000-7 Столярні та теслярні роботи (надалі за текстом - роботи), а замовник зобов`язується прийняти і оплатити роботи відповідно до умов цього Договору.

У додатку № 2 до Договору сторонами погоджено графік виконання робіт, відповідно до якого підрядник розпочинає виконання робіт у липні 2020 року та закінчує їх виконання у листопаді 2020 року.

Відповідно до пункту 3.1 Договору, загальна ціна робіт за цим Договором з ПДВ становить 666 999,98 грн.

Пунктом 4.1. Договору визначено, що розрахунки проводять шляхом перерахування попередньої оплати (авансу) в розмірі 26% від загальної ціни Договору на підставі рахунку-фактури, наданого підрядником, протягом 10 робочих днів від дня отримання замовником відповідного рахунку-фактури і становить без ПДВ - 144 516,66 грн., крім того ПДВ 20% - 28 903,33 грн., що усього з ПДВ становить 173 419,99 грн.

Абзацом 2 пункту 4.1. Договору визначено, що підрядник протягом 30 календарних днів з дня отримання авансових коштів підтверджує їх використання наданням замовнику звіту про використання авансових коштів за призначенням, який стає невід`ємною частиною Договору, разом з підтверджуючими документами (копії накладних/актів, платіжних доручень з відміткою банку, тощо). В разі ненадання у встановлений строк такого звіту або виявлення факту нецільового використання та/або невикористання авансового платежу замовник вправі достроково розірвати договір, повідомивши підрядника та/або вимагати повернення всієї суми авансового платежу, з урахуванням інфляції та відсотків річних, а підрядник зобов`язаний задовольнити таку вимогу протягом 7 календарних днів з моменту направлення замовником такої вимоги підряднику.

Відповідно до пункту 4.3. Договору, у разі дострокового розірвання Договору, підрядник без додаткового повідомлення (вимоги) замовника зобов`язаний повернути на поточний рахунок замовника, зазначений у розділі XVI цього Договору, кошти отримані в якості попередньої оплати, згідно з пунктом 4.1. Договору, протягом 10-ти робочих днів з моменту отримання від замовника повідомлення про розірвання Договору. Підрядник повертає кошти за вирахуванням вартості робіт, прийнятих замовником за відповідними Актами (форма №КБ-2в), підписаними замовником на момент розірвання Договору.

Разом з цим протягом 10-ти календарних днів з моменту отримання від замовника повідомлення про розірвання Договору підрядник зобов`язаний надати замовнику супровідним листом розрахунок коригування кількісних та вартісних показників до податкових накладних.

Згідно пункту 12.1. Договору, цей Договір набирає чинності з моменту підписання його обома Сторонами і діє до 31.12.2020 включно, а в частині проведення розрахунків - до їх повного завершення.

Відповідно до пункту 13.1.2. Договору дострокове розірвання договору може бути здійснене в односторонньому порядку з ініціативи замовника, оформленої письмово у вигляді повідомлення про розірвання Договору, що має бути відправлено підряднику не пізніше 7-ми робочих днів до моменту розірвання Договору.

Згідно платіжного доручення № 28356 від 16.07.2020 позивач, на виконання умов укладеного між сторонами Договору, перерахував відповідачу авансовий платіж у розмірі 134 004,00 грн.

Відповідач частково виконав роботу та використав суму попередньої оплати (авансу) у розмірі 78 808,63 грн., про що складено та підписано Акт приймання виконаних будівельних робіт № 1 (за жовтень 2020) від 16.10.2020 (форма № КБ-2в) та Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (за жовтень 2020) від 16.10.2020 (форма № КБ-3).

В подальшому, відповідачем виконання обумовлених Договором робіт було припинено, у зв`язку з чим, частина невикористаної попередньої оплати (авансу) становить 55 195,37 грн.

Листом № 15-05/10-20 від 15.10.2020 відповідач повідомив позивача про затягування строків виконання робіт за Договором у зв`язку зі складним фінансовим становищем Товариства з обмеженою відповідальністю "ХОФТ" та довгим відтермінуванням оплати по укладеному Договору, вказавши також на неповне перерахування позивачем попередньої оплати (авансу).

04.11.2020 позивачем було направлено на адресу відповідача лист № 42/31/868 від 04.11.2020 в якому останнього повідомлено про часткове використання попередньої оплати (авансу), у зв`язку з чим, позивач просив у строк до 06.11.2020 повернути перераховану попередню оплату за Договором у розмірі 55 195,37 грн.

09.12.2020 листом №42/31/947 позивач звернувся до відповідача з заявою в якій зазначив, що у зв`язку із порушенням останнім умов Договору, зокрема, пунктів 4.1. та 5.1., керуючись пунктом 12.1.2. позивач повідомляє про розірвання Договору з 21.12.2020. Факт направлення вищезазначеної заяви підтверджується фіскальним чеком від 09.12.2020, накладною та описом вкладення у цінний лист.

Оскільки відповідач не повернув залишок попередньої оплати (авансу), позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача: 55 195,37 грн. залишку попередньої оплати (авансу) за Договором, 66 699,99 грн. штрафу та 718,64 грн. інфляційних втрат.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Водночас, статтею 174 Господарського кодексу України визначає, що однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Укладений між сторонами Договір № 663/КТЕЦ-20 від 11.06.2020 є договором підряду, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання глави 61 Цивільного кодексу України.

За приписами частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною 1 статті 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Відповідно до пункту 3.1. Договору загальна ціна договору з ПДВ становить 666 999,98 грн.

Частиною 1 статті 846 Цивільного кодексу України визначено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Додатком №2 до Договору сторони погодили графік виконання робіт відповідно до якого підрядник розпочинає виконання робіт у липні 2020 року та закінчує їх виконання у листопаді 2020 року.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, як вбачається з Акта приймання виконаних будівельних робіт № 1 (за жовтень 2020) від 16.10.2020 (форма № КБ-2в) відповідачем обумовлені роботи не були виконані у встановлений Договором строк. Окрім того, у поданому до суду відзиві відповідач не заперечує обставин щодо порушення строку виконання робіт за Договором.

Частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Окрім того, частиною 4 статті 849 Цивільного кодексу України встановлене безумовне право замовника за договором підряду, у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Відповідно до частини 3 статті 651 Цивільного кодексу України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Пунктом 6.2.1. Договору визначено, що замовник має право достроково розірвати цей Договір у разі невиконання зобов`язань підрядником, повідомивши про це підрядника не пізніше ніж за 7 робочих днів до дати розірвання.

Враховуючи направлення відповідачу повідомлення №42/31/947 про розірвання Договору 09.12.2020, цей Договір, є розірваним з дати вказаній у повідомленні, а саме з 21.12.2020, що відповідає вимогам чинного законодавства та узгоджується із 7-денним строком, вказаним у пункті 6.2.1. Договору.

Будь-які інші заперечення відповідача стосовно незаконності розірвання Договору, в тому числі, у зв`язку із не внесенням позивачем звіту про розірвання Договору до електронної системи закупівель, згідно пункту 12 частини 1 статті 10 Закону України "Про публічні закупівлі", судом відхиляються, оскільки є необґрунтованими та безпідставними.

Відповідно до частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Абзацом 2 пункту 4.1. Договору визначено, що підрядник протягом 30 календарних днів з дня отримання авансових коштів підтверджує їх використання наданням замовнику звіту про використання авансових коштів за призначенням, який стає невід`ємною частиною Договору, разом з підтверджуючими документами (копії накладних/актів, платіжних доручень з відміткою банку, тощо). В разі ненадання у встановлений строк такого звіту або виявлення факту нецільового використання та/або невикористання авансового платежу замовник вправі достроково розірвати договір, повідомивши підрядника та/або вимагати повернення всієї суми авансового платежу, з урахуванням інфляції та відсотків річних, а підрядник зобов`язаний задовольнити таку вимогу протягом 7 календарних днів з моменту направлення замовником такої вимоги підряднику.

Враховуючи, що укладений між сторонами Договір було розірвано, а відповідачем не надано жодних доказів щодо використання суми попередньої оплати (авансу) у розмірі 55 195,37 грн., суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення невикористаної попередньої оплати (авансу) підлягають задоволенню.

Стосовно заявленої позивачем вимоги про стягнення 66 699,99 грн. штрафу та заперечень відповідача з цього привиду, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з приписами статей 216 - 218 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Оскільки судом встановлено факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань на підставі Договору, то відповідач є таким, що порушив своє договірне грошове зобов`язання.

Згідно з пунктом 7.2 Договору у разі невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань за цим Договором підрядник сплачує замовнику штраф у розмірі 10% від загальної ціни Договору, передбаченої пункті 3.1 цього Договору, за кожне порушення умов Договору, а у разі здійснення попередньої оплати та/або виникнення переплати підрядник, крім сплати штрафу, повертає на вимогу замовника всі кошти отриманні від замовника за не виконанні або неналежно виконані роботи з урахуванням індексу інфляції.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем заявлено до стягнення та нараховано штраф у відповідності до умов Договору, а саме на загальну ціну Договору, що становить 666 999,98 грн. Отже, 10% штрафу від указаної суми становить 66 699,99 грн.

При цьому, умовами Договору передбачено різні види відповідальності сторін. Зокрема, вже згаданим пунктом 7.2 Договору передбачена відповідальність підрядника за невиконання зобов`язань у вигляді штрафу, пунктом 7.3. передбачена неустойка у розмірі 0,1% від ціни Договору у разі порушення терміну виконання робіт, пунктом 7.4. Договору передбачені оперативно-господарські санкції підрядника.

Суд зазначає, що вибір способу захисту порушеного права та виду штрафної санкції, яка, на підлягає стягненню з відповідача, є виключним правом позивача.

Статтею 14 Господарського процесуального кодексу України закріплено принцип диспозитивності господарського судочинства, відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Позивач на власний розсуд розпорядився своїми вимогами на предмет спору та заявив до стягнення, зокрема, штраф саме на підставі пункту 7.2. Договору у зв`язку з фактом порушенням його умов. Вказаний штраф заявлено до стягнення Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" за невиконання зобов`язань, передбачених умовами Договору, в частині ненадання у встановлений строк звіту про використання коштів за призначенням (використання авансу) та невикористання авансу, що передбачено пунктом 4.1 Договору, та який порушено Товариством з обмеженою відповідальністю "Хофт". Зазначені порушення і є підставою для застосування штрафної санкції, передбаченої пунктом 7.2. Договору. До того ж, позивачем заявлено до стягнення лише один вид штрафної санкції, передбаченої Договором, що не суперечить вимогам законодавства.

З огляду на викладене, суд відхиляє аргументи відповідача стосовно того, що позивачем неправомірно застосовано санкції, передбачені пунктом 7.2. Договором.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми штрафу, суд дійшов висновку, що наданий позивачем розрахунок відповідає умовам Договору та є арифметично вірним, у зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Стосовно заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 718,64 грн., суд вважає, що ця вимога не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням інфляційних втрат, трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України).

На підставі зазначених норм позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 718,64 грн., нарахованих за період з серпня по жовтень 2020 року.

Враховуючи, що умовами пункту 4.1. Договору передбачено право замовника вимагати повернення авансу, безумовний обов`язок повернення авансу настає лише після розірвання договору, а вимогу про повернення авансу було надіслано у листопаді 2020 року (лист № 42/31/868 від 04.11.2020), відсутні підстави для стягнення інфляційних втрат, нарахованих на суму авансу за період з серпня по жовтень 2020 року, тобто до направлення вимоги про повернення суми авансу.

Згідно статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Оцінивши надані сторонами докази, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача, на користь позивача: 55 195,37 грн. попередньої оплати та 66 699,99 грн. штрафу.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що суд задовольнив позовні вимоги частково, а саме в розмірі 121 895,36 грн., при заявлених 122 614,00 грн., сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача становить - 2 089,68 грн.

Керуючись ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ХОФТ" про стягнення 122 614,00 грн. - задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ХОФТ" (04073, м. Київ, просп. Степана Бандери, буд. 6; ідентифікаційний код 40710017) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, місто Київ, площа Івана Франка, будинок 5, ідентифікаційний код 40538421) 55 195 (п`ятдесят п`ять тисяч сто дев`яносто п`ять) гривень 37 коп. попередньої оплати (авансу), 66 699 (шістдесят шість тисяч шістсот дев`яносто дев`ять) гривень 99 коп. штрафу, 2 089 (дві тисячі вісімдесят дев`ять) гривень 68 коп. судового збору.

3.У іншій частині позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст підписано 12.07.2021

Суддя С. В. Стасюк