РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.07.2021Справа № 910/3406/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Андреїшиної І.О., за участю секретаря судового засідання Березовської С.В., розглянувши матеріали господарської справи

За позовом Приватного акціонерного товариства "Київхліб" (04080, м. Київ, вул. Межигірська, 83, )

до Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву (01032, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 50-Г, )

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

1) Державне підприємство Український державний інститут по проектуванню підприємств рибного господарства і промисловості "Укррибпроект" (04050, м. Київ, Шевченківський р-н, вул. Тургенєвська, буд. 82-А)

2) Державне агентство рибного господарства України (04053, м. Київ, вул. Тургенєвська, 82-а, )

про визнання недійсною та скасування відмови у здійсненні невід`ємних поліпшень орендованого державного майна та визнання такою, що надана, згода ПрАТ "Київхліб" на здійснення невід`ємних поліпшень у нежитлових приміщеннях

Представники учасників судового процесу:

Від позивача: Коломієць Т.М.

Від відповідача: Михайлов В.В.

Від третьої особи-1: Лузан Л.І.

Від третьої особи-2: Даценко Т.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Київхліб" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву про визнання недійсною та скасування відмови Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву у здійсненні ПрАТ "Київхліб" невід`ємних поліпшень орендованого державного майна площею 105,4 кв.м., розміщеного за адресою: м. Київ, вул. Тургенєвська, 82-А, викладеної у листі від 15.02.2021 року № 30-09/1214, та визнання такою, що надана Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву згоди ПрАТ "Київхліб" на здійснення невід`ємних поліпшень у нежитлових приміщеннях, розміщених за адресою: м. Київ, вул. Тургенєвська, 82-А, загальною площею 105,4 кв.м., що перебувають на балансі Українського державного інституту по проектуванню підприємств рибного господарства "Укррибпроект" за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 4699 від 07.12.2009, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву та ПрАТ "Київхліб".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом сторін; залучено до участі у справі третьою особою Державне підприємство-Український державний інститут по проектуванню підприємств рибного господарства і промисловості "Укррибпроект" третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, підготовче засідання призначено на 31.03.2021.

У підготовчому засіданні 31.03.2021 представником відповідача заявлено клопотання про відкладення підготовчого засідання для подачі відзиву на позовну заяву.

Представник позивача заперечень проти задоволення даного клопотання.

Суд на місці ухвалив задовольнити клопотання представника відповідача щодо відкладення підготовчого засідання, відомості про дану процесуальну дію занесено до протоколу судового засідання.

Судом оголошено перерву у підготовчому засіданні до 07.04.2021.

31.03.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що категорично не погоджується з твердженнями позивача з підстав його невідповідності нормам матеріального права, зокрема Конституції України, спеціальному законодавству у сфері оренди державного та комунального майна. Зокрема, відповідач зазначає, що на момент укладання договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 4699 від 07.12.2009, відносини, пов`язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності а також майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, регулював Закон України «Про оренду державного та комунального майна» № 2269 від 10.04.1992. 27.12.2019 набрав чинності та 01.02.2020 введений в дію Закон України «Про оренду державного та комунального майна» № 157-ХІ від 03.10.2019. Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Так, відповідач зазначає, що позивач звернувся до Регіонального відділення з заявою про надання згоди на проведення невід`ємних поліпшень - 09.09.2020. На момент звернення, питання щодо надання згоди на проведення невід`ємних поліпшень регулював Закон України «Про оренду державного та комунального майна» № 157-ХІ від 03.10.2019 . Згідно частини 1 статті 21 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» № 157-ХІ від 03.10.2019, підставою для відмови у наданні згоди на проведення невід`ємних поліпшень є: отримання орендарем майна в оренду без проведення аукціону або конкурсу. Таким чином, відповідач зазначає, що враховуючи дату звернення позивача з заявою про надання згоди невід`ємних поліпшень (09.09.2020) та положення статті 58 Конституції України, доводи позивача про те, що до спірних правовідносин має застосовуватися положення Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 № 2269 - є необґрунтованими та такими, що суперечать змісту статті 58 Конституції України.

01.04.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли докази направлення відзиву на позовну заяву іншим учасникам у справі.

Третя особа участь свого представника у засідання суду 31.03.2021 не забезпечила, про дату та час судового розгляду повідомлялася належним чином.

Також 06.04.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій він зазначає, що посилання відповідача на ч. 6 ст. 21 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" № 157-ІХ від 03.10.2019 в якості підстави для відмови в наданні позивачу згоди на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого державного майна є безпідставним, оскільки договір оренди від №4699 від 07.12.2009 укладено до набрання чинності зазначеним Законом.

Представником позивача у підготовчому засіданні 07.04.2021 надано усні пояснення, щодо позиції, яку викладено у відповіді на відзив на позовну заяву.

Представник відповідача повідомив, що відповідач не ознайомлений із відповіддю на відзив на позовну заяву.

Суд на місці ухвалив залучити подані сторонами документи до матеріалів справи, відомості про дану процесуальну дію занесено до протоколу судового засідання.

Третя особа участь свого представника у засідання суду 07.04.2021 не забезпечила, про дату та час судового розгляду повідомлялася належним чином.

У підготовчому засіданні 07.04.2021 присутніми представниками сторін надано усні пояснення щодо можливості закриття підготовчого провадження та про призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.04.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.05.2021.

16.04.2021 через відділ діловодства суду від третьої особи надійшли пояснення по справі, в яких останній просить залишити позов без задоволення та залучити Державне агентство рибного господарства України третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

05.05.2021 через відділ діловодства суду від третьої особи надійшла заява про залучення Державного агентства рибного господарства України третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 вирішено повернутися до розгляду справи № 910/3406/21 у підготовчому провадженні, залучено до участі у справі Державне агентство рибного господарства України третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору, на стороні відповідача, підготовче засідання призначено на 02.06.2021.

01.06.2021 через відділ діловодства суду від третьої особи-2 надійшли додаткові пояснення.

У підготовчому засіданні 02.06.2021 представник позивача подав клопотання про долучення доказів направлення копії позовної заяви на адресу третьої особи-1.

Представник третьої особи-2 заявив усне клопотання про поновлення строку для надання ним пояснень та надав суду письмові пояснення.

Представник відповідача заперечив проти задоволення даного клопотання.

Представник позивача поставив вирішення даного клопотання на розсуд суду.

Представник третьої особи-1 підтримав клопотання третьої особи-2.

Суд на місці ухвалив задовольнити дане клопотання, поновити строк на подачу письмових пояснень третьою особою-2 та залучити до матеріалів справи письмові пояснення, відомості про дану процесуальну дію занесено до протоколу судового засідання.

У підготовчому засіданні 02.06.2021 присутніми представниками сторін надано усні пояснення щодо можливості закриття підготовчого провадження та про призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.06.2021.

03.06.2021 через відділ діловодства суду від третьої особи - 2 надійшли додаткові пояснення.

08.06.2021 через відділ діловодства суду позивачем подані заперечення проти доводів і міркувань третьої особи, викладених в поясненнях.

У судовому засіданні 23.06.2021 судом на підставі ч. 2 ст. 216 ГПК України оголошено перерву на 12.07.2021, відомості про дану процесуальну дію занесено до протоколу судового засідання.

Представник позивача у судовому засіданні 12.07.2021 підтримав заявлені позовні вимоги.

Відповідач у засіданні суду 12.07.2021 проти позовних вимог заперечив в повному обсязі.

Треті особи-1, 2 проти у засіданні суду 12.07.2021 проти позовних вимог заперечили в повному обсязі.

12.07.2021 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

20 листопада 2009 на підставі протоколу конкурсної комісії № 2 від 20.11.2009, затвердженого Регіональним відділення Фонду державного майна України по м. Києву від 23.11.2009, було прийнято рішення укласти договір оренди із єдиним заявником - Дочірнім підприємством відкритого акціонерного товариства «Київхліб» «Булочно-кондитерський комбінат».

07 грудня 2009 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (далі - орендодавець, відповідач) та Дочірнім підприємством відкритого акціонерного товариства «Київхліб» «Булочно-кондитерський комбінат» (далі - орендар, позивач) було укладеного договір оренди № 4699 нерухомого майна, що належить до державної власності, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежиле приміщення (далі - майно) площею 105,4 кв. м, розміщене за адресою: вул. Тургенівська, 82А, на першому поверсі 6-ти поверхової будівлі, що перебуває на балансі Українського державного інституту по проектуванню підприємств рибного господарства «Укррибпроект» (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 31 липня 2009 р і становить 876280,00 грн без ПДВ (п.1.1. договору).

Відповідно до п.1.2. договору майно передається в оренду з метою розміщення фірмового магазину з продажу хлібобулочних та кондитерських виробів.

Згідно з п. 2.1. договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна.

Пунктом 5.4. договору визначено, що орендар зобов`язаний забезпечити збереження орендованого майна, запобігати його пошкодженню і псуванню, тримати майно в порядку, передбаченому санітарними нормами та правилами пожежної безпеки, підтримувати орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, здійснювати заходи протипожежної безпеки.

Відповідно до пункту 6.2. договору за письмовою згодою орендодавця, орендар має право проводити зміну, розширення, технічне переозброєння орендованого майна, що зумовлює підвищення його вартості.

На виконання умов договору 07.12.2009 року на підставі акта приймання-передавання орендованого майна орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування майно, що перебуває на балансі Українського державного інституту по проектуванню підприємств рибного господарства «Укррибпроект».

20 серпня 2013 року сторони уклали договір №4699/03 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна №4699 від 07.12.2009 року, відповідно до якого замінено Орендаря в основному договорі на «Публічне акціонерне товариство «Київхліб».

24 січня 2019 року сторони уклали договір №4699/05 про внесення змін до договору оренди, відповідно до якого виклали основний договір оренди в новій редакції.

Зокрема, у новій редакції був викладений пункт 4.4 договору, відповідно до якого для отримання згоди орендодавця на здійснення поліпшень орендар подає заяву і матеріали згідно з Порядком надання орендарю згоди орендодавця державного майна на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого державного майна, затвердженим наказом Фонду державного майна України від 25 травня 2018 року № 686 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 11 червня 2018 за №711/32163.

09.09.2020 листом №1245 позивач звернувся до відповідача з заявою про надання дозволу на проведення невід`ємних поліпшень нерухомого державного нежитлових приміщень площею 105,4 кв.м., розміщених за адресою: м. Київ, вул. Тургенєвська, 82-А.

У відповідь, листом № 30-09/9783 від 06.11.2020, відповідач повідомив позивачу про те, що на засіданні комісії з розгляду зазначеного вище питання виникло спірне питання щодо прийняття відповідного рішення, а тому після надання відповіді від Фонду державного майна України відповідач повернеться до розгляду питання позивача.

Листом №30-09/1214 від 15.02.2021 року відповідач відмовив позивачу у наданні згоди на проведення невід`ємних поліпшень орендованого майна, пославшись ч. 6 ст. 21 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Цим же листом Регіональне відділення повідомило Приватному акціонерному товариству «Київхліб», що станом на дату написання цього листа відповіді на запит № 30-09/9819 від 06.11.2020 від Фонду державного майна України не надійшло.

Позивач вважає, що така відмова відповідача є необґрунтованою, оскільки підстава відмови у наданні згоди на здійснення невід`ємних поліпшень прямо суперечить нормам законодавства, які діяли на час укладення договору.

У позовній заяві позивач зазначає, що норма ч. 6 ст. 21 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 року не є процесуальною нормою і вона до спірних відносин, які виникли в 2009 році, не застосовується. Відтак вважає, що в силу ст. 56 Конституції України, Закон України «Про оренду державного і комунального майна», який вступив в дію 01.02.2020 року зворотної дії в часі не має та не поширюється на спірні правовідносини. Тому позивач вважає, що відмовляючи останньому у наданні дозволу на здійсненні невід`ємних поліпшень, відповідачем не було враховано, що договір оренди було укладено 07 грудня 2009 року, тобто, до набрання чинності Закон України «Про оренду державного та комунального майна» № 157- IX від 03.10.2019. При цьому, позивач зазначає, що згідно з абз. 3 ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень "Про оренду державного та комунального майна" № 157-ІХ від 03.10.2019 договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.

Враховуючи наведене, позивач вважає, що відмова в наданні згоди на проведення невід`ємних поліпшень нежитлового приміщення з підстав укладення договору оренди без проведення аукціону або конкурсу може стосуватися виключно договорів, які укладаються після набрання чинності Законом України "Про оренду державного і комунального майна", який вступив в дію 01.02.2020 року, та повинні бути укладені через процедуру аукціону.

Відтак, позивач вважає, що вправі був звернутися до відповідача із проханням надати дозвіл на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна із дотримання відповідної процедури та при умові подання відповідних документів.

У зв`язку з вищевикладеними обставинами Приватне акціонерне товариство "Київхліб" звернулось до суду з вимогами про визнання недійсною та скасування відмови Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву у здійсненні ПрАТ "Київхліб" невід`ємних поліпшень орендованого державного майна площею 105,4 кв.м., розміщеного за адресою: м. Київ, вул. Тургенєвська, 82-А, викладену у листі від 15.02.2021 року № 30-09/1214, та визнання такою, що надана Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву згоди ПрАТ "Київхліб" на здійснення невід`ємних поліпшень у нежитлових приміщеннях, розміщених за адресою: м. Київ, вул. Тургенєвська, 82-А, загальною площею 105,4 кв.м., що перебувають на балансі Українського державного інституту по проектуванню підприємств рибного господарства "Укррибпроект" за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, № 4699 від 07.12.2009, укладеним між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву та ПрАТ "Київхліб".

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між позивачем та відповідачем договір оренди № 4699 нерухомого майна, що належить до державної власності, від 07.12.2009 року є договором найму (оренди), а тому до спірних відносин застосовуються положення законодавства про найм (оренду).

Оскільки предметом договору є державне майно, то до відносин між сторонами також застосовуються норми Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 ст. 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч. 3 ст. 773 Цивільного кодексу України наймач має право змінювати стан речі, переданої йому у найм, лише за згодою наймодавця.

Частиною 2 ст. 776 Цивільного кодексу України передбачено, що капітальний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймодавцем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Капітальний ремонт провадиться у строк, встановлений договором. Якщо строк не встановлений договором або ремонт викликаний невідкладною потребою, капітальний ремонт має бути проведений у розумний строк.

Статтею 778 Цивільного кодексу України передбачено, що наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення. Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю.

Як вже зазначалось вище, на адресу Регіонального відділення Фонду державного майна по м. Києву надійшов лист Приватного акціонерного товариства «Київхліб» № 1245 від 09.09.2020 (вх. № 7476), відповідно до якого орендар просить надати згоду на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого державного майна за договором оренди від 07.12.2020 № 4699, у зв`язку з потребою проведення ремонту через вікові конструктивні зміни в стінах.

До вищевказаного листа позивачем було додано: опис передбачуваних поліпшень і кошторис витрат на їх проведення, інформацію про доцільність здійснення поліпшень орендованого майна (лист Державного агентства рибного господарства України від 20.08.2020 вих. №2-11.1-17/5143-20), довідку балансоутримувача про вартість об`єкта оренди згідно з даними бухгалтерського обліку на початок поточного року (довідка Українського державного інституту по проектуванню підприємств рибного господарства «УКРРИБПРОЕКТ» від 27.07.2020 вих. №01/106), завірену копію проектно-кошторисної документації та експертний звіт №00-1070-19/КД від 17.09.2019 р щодо розгляду кошторисної документації на «Капітальний ремонт приміщення під фірмовий магазин з продажу хлібобулочних та кондитерських виробів за адресою: м. Київ, вул. Тургенєвська, 82-А, виданий ДП «Укрдержбудекспертиза».

Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву, у відповідь на вищезазначений лист Приватного акціонерного товариства «Київхліб», листом № 30-09/9783 від 06.11.2020 повідомило, що під час засідання комісії з розгляду питання стосовно надання ПрАТ «Київхліб» згоди на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого державного майна за договором оренди № 4699 від 07.12.2009 виникло спірне питання щодо прийняття рішення про надання згоди або відмову у погодженні клопотання орендаря про здійснення невід`ємних поліпшень. Також було зазначено, що комісією було прийнято рішення звернутися за роз`ясненнями стосовно спірного питання до Фонду державного майна України і після надання відповіді, повернутися до розгляду даного питання.

Також Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву листом № 30-09/9819 від 06.11.2020 звернулося до Фонду державного майна України за наданням роз`яснень зі спірного питання щодо наявності підстав надання згоди на здійснення невід`ємних поліпшень.

15.02.2021 Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву листом № 30-09/1214, керуючись загальними роз`ясненнями Фонду державного майна України та з огляду на абзац 2 частини 6 статті 21 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» № 157-ІХ від 03.01.2019, відмовило у погодженні клопотання на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого державного майна за договором оренди №4699 від 07.12.2009 у зв`язку з тим, що договір був укладений як з єдиним учасником конкурсу.

25.02.2021 Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву, в додаток до листа № 30-09/1214 від 15.02.2021, направило на адресу Приватного акціонерного товариства «Київхліб» відповідь-роз`яснення Фонду державного майна України щодо здійснення ремонту об`єкта оренди № 10-16-3710 від 23.02.2021.

У наданій Фондом державного майна України відповіді-роз`ясненні останній зазначив, що якщо договір оренди був укладений з єдиним заявником (тобто - без проведення конкуру), то не можна вважати, що він уклав такий договір за результатами конкурсу, оскільки фактично конкурс (як змагальна процедура між претендентами) не відбувся. Якщо особа стала орендарем як єдиний заявник і не отримала дозвіл на невід 'ємні поліпшення до набрання чинності Законом України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.01.2019 № 157-ІХ, вона не має права в подальшому на отримання згоди на здійснення невід 'ємних поліпшень.

Позивач стверджує, що норма частини 6 статті 21 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» № 157-ІХ від 03.10.2019, якою передбачено підстави для прийняття рішення про відмову у погодженні клопотання орендаря про здійснення невід`ємних поліпшень, зокрема: отримання орендарем майна в оренду без проведення аукціону або конкурсу, не поширюється на правовідносини за договором оренди, який укладений до набрання чинності Закону України «Про оренду державного та комунального майна» № 157-ІХ від 03.10.2019.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Приватне акціонерне товариство «Київхліб» вказує, що Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву, відмовляючи позивачу у наданні дозволу на здійснення невід`ємних поліпшень, не було враховано, що договір оренди № 4699 було укладено 07.12.2009, тобто, до набрання чинності Законом України «Про оренду державного та комунального майна» № 157-ІХ від 03.10.2019.

За загальними принципами права дія нормативно-правового акту в часі починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто, до події або факту застосовується той нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Крім того, пунктом 10.12. договору оренди № 4699 від 07.12.2009 встановлено, що взаємовідносини сторін, не врегульовані цим договором, регулюються чинним законодавством України.

Закон України «Про оренду державного та комунального майна» (№ 2269-XII від 10.04.1992) втратив чинність 01.02.2020 на підставі Закону № 157-ІХ від 03.10.2019.

Приймаючи до уваги загальні принципи дії нормативно-правових актів в часі, а також факт погодження сторонами в п.10.12. договору оренди № 4699 від 07.12.2009 можливості застосування чинного законодавства України, суд погоджується з твердженням Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву в листі від 15.02.2021 № 30-09/1214 на ч. 6 ст. 21 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (№ 157-ІХ від 03.10.2019).

При цьому суд зауважує, що умови договору оренди № 4699 від 07.12.2009 зберігають чинність до моменту закінчення строку дії договору, разом з тим, ця обставина жодним чином не обмежує застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (№ 157-ІХ від 03.10.2019).

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Східного апеляційного господарського суду від 01.10.2020 по справі № 922/1015/20.

Позивач посилається на те, що на орендні відносини за договором оренди № 4699 від 07.12.2009 поширюється стара редакція Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (№ 2269-XII від 10.04.1992), оскільки за новою редакцією цього закону погіршує стан орендаря в частині реалізації прав на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна.

Господарський суд критично оцінює дане твердження, оскільки об`єктом оренди є державне майно, і прийняття нової редакції Закону України «Про оренду державного та комунального майна» було спрямовано, в першу чергу, на більш прозоре та об`єктивне регулювання орендних відносин у галузі оренди державного майна, з дотриманням балансу інтересів обох сторін - як орендаря, так і орендодавця. Доказів і належних обґрунтувань у підтвердження погіршення стану орендаря у зв`язку з прийняттям нової редакції зазначеного Закону господарському суду позивачем не надано.

У пункті 5.7. договору зазначено, що орендар зобов`язується здійснювати за власний рахунок поточний ремонт орендованого майна. Ця умова не розглядається як дозвіл на здійснення поліпшень орендованого майна і не тягне за собою зобов`язання орендодавця щодо компенсації вартості поліпшень. У разі, якщо орендар подає заяву на погодження орендодавцем здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна, він зобов`язаний надати експертний висновок на проектно-кошторисну документацію на здійснення невід`ємних поліпшень.

Відповідно, ПрАТ «Київхліб» має право на проведення поточного ремонту орендованого приміщення за власний рахунок відповідно договору оренди.

Судом встановлено, що ДП «Укррибпроект» неодноразово зауважувало орендарю про необхідність проведення поточних ремонтних робіт в орендованому приміщенні відповідно до договору оренди № 4699 від 07.12.2009 зі змінами № 4699/05 від 24.01.2019, з поліпшення системи електропостачання та приведення електрообладнання до норм протипожежної безпеки; переобладнання прибудинкової території та вхідної групи; доопрацювання системи вентиляції тощо. В матеріалах справи наявні листи ДП «Укррибпроект» до позивача №01/88 від 06.04.2017, № 01/73 від 28.03.2018, № 01/201 від 01.11.2018.

Однак станом на сьогоднішній день ПрАТ «Киїхвхліб» не провело ремонтні роботи по усуненню виявлених недоліків, що суперечить вимогам розділу 5 договору «Обов`язки Орендаря», п.1 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 (назва в редакції Закону України від 23.12.97 № 768/97-В), п.1 ст. 776 Цивільного кодексу України.

Відповідно до пункту 4.4. договору оренди, для отримання згоди орендодавця на здійснення поліпшень орендар повинен звернутися до орендодавця відповідно до Порядку надання орендарю згоди орендодавця державного майна на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого державного майна, затвердженого наказом Фонду Державного майна України 25 травня 2018 року № 686 та зареєстрований Міністерством юстиції України 11 червня 2018 № 711/32163.

Відповідно до п. 2 Порядку, процедура надання згоди орендодавця державного майна на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого державного майна включає наступні вимоги: подання заяви і пакета документів орендарем; розгляд заяви і документації орендаря; прийняття відповідного рішення. У п. 3 Порядку зазначено, що орендар подає заяву і наступні документи: опис передбачуваних поліпшень і кошторис витрат на їх проведення: опис передбачуваних поліпшень і кошторис витрат на їх проведення;

1) інформацію про доцільність здійснення поліпшень орендованого майна;

2) приписи органів пожежного нагляду, охорони праці (за їх наявності);

3) довідку балансоутримувача про вартість об`єкта оренди згідно з даними бухгалтерського обліку на початок поточного року;

4) завірену копію проектно-кошторисної документації, якщо інше не встановлено договором оренди;

5) звіт за результатами експертизи кошторисної частини проектної документації на здійснення невід`ємних поліпшень.

Судом встановлено, що ПрАТ «Київхліб» звернулося листом від 10.06.2019 № 944 до ДП «Укррибпроект» щодо отримання дозволу на здійснення невід`ємних поліпшень державного нерухомого майна. До нього не було додано жодного з вищеперерахованих документів відповідно до Порядку. Недотримавшись вимог Порядку надання орендарю згоди орендодавця державного майна на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого державного майна та не узгодивши відповідь з Уповноваженим органом управління, як того вимагає чинне законодавство, листом № 01/106 від 12.06.2019 ДП «Укрибпроект» не надало заперечення щодо здійснення невід`ємних поліпшень орендованого державного майна.

18.06.2019 листом №1153 ПрАТ «Київхліб» звернулося до Уповноваженого органу управління для отримання згоди на здійснення невід`ємних поліпшень державного нерухомого майна за договором оренди № 4699 від 07.12.2009 та надало неоформлені належним чином додатки.

Так, ДП «Укррибпроект» листом № 01/124 від 05.07.2019 зазначило, що кошторисний розрахунок вартості ремонтних робіт, розроблений на ремонт приміщення під магазин-кафе, не відповідає умовам договору № 5699 від 07.12.2009. Також зауважено, що даний проект потребує узгодження з комунальними службами (Київенерго, Київводоканал і т.д.), а виконання перерахованих робіт, як то - розбирання перегородок, розбирання кам`яної кладки тощо, необхідно погодити з архітектурно- будівельною інспекцією. Також зазначено, що в результаті такого ремонту балансова вартість будівлі збільшиться.

Державне агентство рибного господарства, як Уповноважений орган управління, листом № 3-11.1-17/4296-19 від 02.08.2019 надало відповідь ПрАТ «Кивхліб», що надані документи не дозволяють Держрибагенству прийняти рішення про доцільність проведення невід`ємних поліпшень орендованого державного майна.

У подальшому листами № 05/1193 від 30.07.2019 та № 05/144-7 від 18.09.2019 ПрАТ «Київхліб» зверталось до Уповноваженого органу управління з проханням надати згоду та посприяти отриманню згоди від ДП «Укррибпроект» щодо здійснення невід`ємних поліпшень орендованого державного майна з зазначенням додатку «Копія експертного звіту щодо розгляду кошторисної документації на «Капітальний ремонт приміщення під фірмовий магазин з продажу хлібобулочних та кондитерських виробів за адресою: м. Київ, вул. Тургенєвська, 82-А».

Листом № 3-11.1-17/5333-19 від 25.09.2019 Державне агентство рибного господарства знову відмовило ПрАТ «Київхліб» в проведенні невід`ємних поліпшень орендованого державного майна. Зазначено, що з огляду на надану документацію, заплановано будівельні роботи, які передбачають реконструкцію та технічне переоснащення, можуть мати негативний вплив на конструкцію будівлі в цілому.

Згідно з розділом 3 Державних будівельних норм України А.2.2-3-2014, перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкта будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів, внаслідок чого змінюються основні техніко-економічні показники та поліпшуються умови експлуатації, відноситься до реконструкції.

На відміну від перепланувань, реконструкція належить до будівельних робіт, тому вимагає від власника майна та/або власника похідних речових прав (оперативне управління для бюджетних установ) дотримання містобудівельного законодавства та оформлення відповідних документів.

Листом № 2-11.1-16/3401-20 від 04.06.2020 Державне агентство рибного господарства України повідомило ДП «Укррибпроект», що ПрАТ «Київхліб» звертається листом № 804 від 22.05.2020 та направляє на розгляд проектну документацію за робочим проектом «Капітальний ремонт приміщення під фірмовий магазин з продажу хлібобулочних та кондитерських виробів за адресою : м. Київ, вул. Тургенєвська, 82-А».

Листом № 01/75-1 від 25.06.2020 ДП «Укррибпроект» надало відповідь про недоцільність проведення невід`ємних поліпшень в орендованому приміщенні і вкотре наголосило на зобов`язані здійснювати поточний ремонт відповідно до п.п. 5.7 п.5 зазначеного договору оренди.

Крім того, на лист ПрАТ «Київхліб» № 928 від 30.06.2020 Уповноваженим органом управління була надана відповідь № 2-11.1-17/5143-20 від 20.08.2020 щодо надання згоди на проведення ремонтних робіт в орендованому приміщенні відповідно до договору оренди №4699 від 07.12.2009 з наданням переліку зауважень.

Також судом встановлено, що ПрАТ «Київхліб» долучено до пакету необхідних документів лист Державного агентства рибного господарства України № 2-11.1-17/5143-20 від 20.08.2020, зазначивши його як інформацію про доцільність здійснення поліпшень орендованого майна. Проте судом встановлено, що в додатку міститься лист ДП «Укррибпроект» № 01/102 від 20.07.2020, в якому йдеться про «Робочий проект» ФОП Коляденко Т.М. арх. № 025/147-20ПЗ від 2020 року «Експертний звіт» ДП «Укрдержбудекспертиза» № 00-1224-20ЦБ від 15.05.2020 з додатком, «Висновок ФОП Коляденко Т.М. арх. № ТЗ/025020 від 2020 року. У листі надається згода на проведення ремонтних робіт відповідно договору оренди № 4699 від 07.12.2009 за умови виконання наступних зауважень.

Натомість, у позовній заяві ПрАТ «Київхліб» наводить експертний звіт № 00-1070-19/КД від 17.09.2019.

Крім того, у позовній заяві та додатках до своєї позовної заяви ПрАТ «Київхліб» зазначає лист ДП «Укррибпроект» № 01/106 від 27.07.2020 «Довідка щодо залишкової вартості будівля по вул. Тургенєвська, 82-А», тобто у довідці вказана залишкова вартість всієї будівлі площею 2543,6 м2, а не вартість об`єкта оренди, як того вимагає Порядок.

У зв`язку з вищевикладеним, суд дійшов висновку про те, що позивачем не надано сформованого пакету документів для надання згоди орендодавцю державного майна на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого державного майна, як того вимагає Порядок.

Отже, господарським судом встановлено, що орендар отримав майно в оренду без проведення аукціону або конкурсу; ані балансоутримувач, ані Уповноважений орган управління не надавали згоди орендарю на проведення невід`ємних поліпшень орендованого майна; орендарем не надано повного і належним чином оформленого пакету документів, які вимагаються для отримання згоди.

На підставі викладеного, враховуючи встановлені вище обставини, суд дійшов висновку про те, що вимоги Приватного акціонерного товариства "Київхліб" про визнання недійсною та скасування відмови Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву у здійсненні ПрАТ "Київхліб" невід`ємних поліпшень орендованого державного майна площею 105,4 кв.м., розміщеного за адресою: м. Київ, вул. Тургенєвська, 82-А, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги позивача про визнання такою, що надана Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву згоди ПрАТ "Київхліб" на здійснення невід`ємних поліпшень у нежитлових приміщеннях, розміщених за адресою: м. Київ, вул. Тургенєвська, 82-А, загальною площею 105,4 кв.м., що перебувають на балансі Українського державного інституту по проектуванню підприємств рибного господарства "Укррибпроект" за договором оренди нерухомого майна, що належить додержавної власності № 4699 від 07.12.2009, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву та ПрАТ "Київхліб", суд зазначає наступне.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.11.2019 у справі № 509/1350/17 оцінюючи ефективність обраного судом способу захисту зазначила, що суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. При цьому застосування такого способу захисту вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для одержання дозволу на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого державного майна.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 20 квітня 2020 у справі №812/1313/18.

Так, зі змісту Рекомендації R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.

Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.06.2006 року у справі "Волохи проти України" (заява № 23543/02) при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є "передбачуваною", якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. "…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання".

Тобто, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.

Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.

Як вже було зазначено судом вище, підстави для відмови в наданні дозволу на здійснення невід`ємних поліпшень у нежитлових приміщеннях, розміщених за адресою: м. Київ, вул. Тургенєвська, 82-А, загальною площею 105,4 кв.м., що перебувають на балансі Українського державного інституту по проектуванню підприємств рибного господарства "Укррибпроект", за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 4699 від 07.12.2009, є вичерпними і не потребують розширеного тлумачення.

При цьому господарський суд не вправі підміняти компетентні національні органи.

Враховуючи наведене, а також зважаючи на відмову суду у позовній вимозі про визнання недійсною та про скасування відмови Регіонального відділення Фонду державного майна України, господарський суд відмовляє у вимозі про визнання цієї згоди такою, що надана.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Суд зазначає, що, навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (див. рішення від 1 липня 2003 р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", заява N 37801/97, п. 36).

У п.50 рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2010 "Справа "Трофимчук проти України"" (Заява N 4241/03) зазначено, що Суд повторює, що оцінка доказів є компетенцією національних судів і Суд не підмінятиме власною точкою зору щодо фактів оцінку, яку їм було надано в межах національного провадження. Крім того, гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (див. рішення від 27 жовтня 1993 року у справі "Домбо Беєер B. V. проти Нідерландів", п. 31, Series A, N 274).

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

Надаючи оцінку доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994р. Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v. UKRAINE) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові Приватного акціонерного товариства "Київхліб" відмовити повністю.

Позивач - Приватне акціонерне товариство "КИЇВХЛІБ" (04080, м. Київ, вул. Межигірська, 83, )

Відповідач - Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву (01032, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 50-Г, )

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Державне підприємство Український державний інститут по проектуванню підприємств рибного господарства і промисловості "Укррибпроект" (04050, м. Київ, Шевченківський р-н, вул. Тургенєвська, буд. 82-А) та Державне агентство рибного господарства України (04053, м. Київ, вул. Тургенєвська, 82-а, ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено 15.07.2021

Суддя І.О. Андреїшина