СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2021 р. справа №922/4198/20

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Попков Д.О.
суддів Пушай В.І., Стойка О.В.
секретар судового засідання Лутаєва К.В.
за участю представників:
від позивача Орлов О.О. (адвокат, довіреність від 28.12.2020р.);
від відповідача 1 Шилець А.Р. (адвокат, довіреність №60-16220/20 від 24.12.2020р.);
від відповідача 2 Романченко О.М. (адвокат, ордер серії АХ №1050212);
від третьої особи не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу (номер провадження 1462 Х) Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», м. Київ
на рішення господарського суду Харківської області
ухваленого 06.04.2021р. (повний текст підписано 16.04.2021р.) у м. Харкові
у справі №922/4198/20 (суддя Бринцев О.В.)
за позовом Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі товариства з обмеженою відповідальністю, м. Харків
до 1. Публічного акціонерного товариства «Банк золоті ворота», м.Харків, 2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», м. Київ
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні Позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська міжрегіональна фінансова компанія», м. Харків
про визнання недійсним договору

В С Т А Н О В И В:

І.Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції:

1. Азово-Чорноморська інвестиційна компанія у формі товариства з обмеженою відповідальністю, м. Харків (далі - Позивач) звернулась до Господарського суду Харківської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк золоті ворота», м. Харків (далі - Відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», м. Київ (далі - Відповідач 2) з вимогами (в новій редакції) про:

- визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 05.01.2018р. за іпотечним договором №16-03-09 від 21.01.2008р., з урахуванням всіх змін та доповнень до нього, на підставі приписів ст.24 Закону України «Про іпотеку» та ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України, а саме відступлення права вимоги за іпотечним договором без отримання згоди від Іпотекодавця (Позивача) на цей правочин;

- припинення речового права Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» як Іпотекодержателя щодо нерухомого майна - нежитлових приміщень третього поверху №1-6, 8-20 в літ. «А-3», реєстраційний номер 1, загальною площею 357,3кв.м., розташованих за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 96, відомості про які було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі укладеного договору про відступлення права вимоги від 05.01.2018р. за іпотечним договором №16-03-09 від 21.01.2008р.

2. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.01.2021р. відкрито провадження у справі №922/4198/20, визначено її розгляд за правилами загального позовного провадження та залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська міжрегіональна фінансова компанія», м. Харків (далі - Третя особа).

3. Рішенням Господарського суду Харківської області від 06.04.2021р. (повний текст підписано 16.04.2021р.) у справі №922/4198/20 позовні вимоги Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі товариства з обмеженою відповідальністю були задоволені повністю.

4. Означене рішення суду обґрунтоване доведеністю матеріалами справи факту порушення прав Позивача, як Іпотекодавця внаслідок укладення Відповідачами договору про відступлення права вимоги від 05.01.2018р. за іпотечним договором №16-03-09 від 21.01.2008р. без згоди останнього, а саме в частині права вибору контрагенту за іпотечним договором та в частині вільного розпорядження майном, що перебуває в його власності.

Місцевий суд зазначив, що визнання недійсним договору про відступлення права вимоги усуває передбачені законом правові підстави для виникнення та реєстрації речових прав Відповідача 2 на майно, а отже позовні вимоги в частині припинення цих прав є законними та обґрунтованими. Суд також врахував, що обраний Позивачем спосіб захисту права «припинення речового права» прямо не передбачений чинним законодавством, проте узгоджується із загальними способами захисту права, наведеними в ст.16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України та не суперечить іншим нормам законодавства.

ІІ. Короткий зміст вимог та узагальнених доводів апеляційної скарги:

5. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», не погодившись з прийнятим рішенням суду, звернулось з апеляційною скаргою до Східного апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду Харківської області від 06.04.2021р. у справі №922/4198/20 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

6. Підставами для задоволення апеляційних вимог Скаржник зазначає залишення місцевим судом поза увагою, що:

6.1. основне (кредитне зобов`язання) Позивача є подільним, оскільки кожний кредитор набув чітко визначений обсяг прав кредиторської заборгованості та отримав чітко визначені права за чітко визначеними забезпечувальними договорами. Відтак, право розпоряджатися основним (кредитним зобов`язанням) та акцесорними по відношенню до нього зобов`язаннями належить виключно кредитору;

6.2. в іпотечному договорі №16-03-09 від 21.01.2008р. відсутня умова про необхідність отримання згоди Іпотекодавця на відступлення права вимоги за іпотекою, що узгоджується з ч.1 ст.24 Закону України «Про іпотеку» та постановою Верховного Суду від 02.05.2018р. у справі №914/1782/16;

6.3. Публічне акціонерне товариства «Банк золоті ворота» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» права вимоги за кредитом та іпотекою в один день 05.01.2018р. в порядку та на умовах, що визначені спеціальним Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»;

6.4. заперечення проти відступлення права вимоги за іпотечним зобов`язанням без згоди Позивача, як Іпотекодавця, мали заявлятися до Публічного акціонерного товариства Банк «Меркурій», який розділив основне зобов`язання;

6.5. відсутні докази реального, а не гіпотетичного порушення прав Позивача оспорюваним договором, враховуючи, що право останнього розпоряджатися майном (нежитловими приміщеннями) обмежене згодою Іпотекодержателя з дня державної реєстрації речового права іпотеки на них 21.01.2008р. (відповідно до ст.575 Цивільного кодексу України, ст.ст.1, 3, 4, 7, 9 Закону України «Про іпотеку»).

ІІІ. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:

7. Азово-Чорноморською інвестиційною компанією у формі товариства з обмеженою відповідальністю, з пропуском встановленого апеляційним судом строку, надано відзив на апеляційну скаргу, який залишається судовою без розгляду в силу приписів ст.118 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи відсутність клопотання про поновлення строку на його подання.

Позивачем також надано до суду апеляційної інстанції письмові пояснення від 01.07.2021р. щодо окремих питань судового розгляду, які за своєю суттю є відзивом на апеляційну скаргу.

8. Публічним акціонерним товариством «Банк золоті ворота» (Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, який відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №3050 від 28.11.2019р. здійснює управління Публічним акціонерним товариством «Банк золоті ворота» під час його ліквідації) подано відзив на апеляційну скаргу (строк для подання відзиву поновлено ухвалою суду від 16.06.2021р.), за змістом якого останній підтримує апеляційну скаргу Відповідача 2 з підстав, викладених у ній, та просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 06.04.2021р. у справі №922/4198/20, зауважує, що:

8.1. кожний з кредиторів набув чітко визначений обсяг прав кредиторської заборгованості та отримав чітко визначені права за чітко визначеними забезпечувальними договорами. Своєю чергою, місцевий суд безпідставно резюмував, що термін «основне зобов`язання» включає в себе основне зобов`язання в цілому та воно є неподільним, тоді як жодна норма права не містить положення про неподільність грошового зобов`язання взагалі та кредитного зокрема;

8.2. відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про іпотеку», що узгоджується з постановою Верховного Суду від 02.05.2018р. у справі №914/1782/16, отримання згоди іпотекодавця при поділі основного зобов`язання між декількома кредиторами та при відступленні права вимоги за забезпечувальним правочином одному з них, не передбачена;

9. Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська міжрегіональна фінансова компанія», в межах визначеного апеляційним судом строку, в порядку ст.ст.262, 263 Господарського процесуального кодексу України відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

IV. Щодо процедури апеляційного провадження:

10. У відповідності до вимог ст.32 та ч.1 ст.260 Господарського процесуального кодексу України за протоколом автоматизованого розподілу від 12.05.2021р. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Пушай В.І., Стойка О.В.

11. Ухвалою від 13.05.2021р. вказана судова колегія відкрила апеляційне провадження у справі №922/4198/20, а ухвалою від 31.05.2021р., після проведення підготовчих дій, призначила розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» у судовому засіданні на 16.06.2021р. об 12:00 з повідомленням учасників справи, з подальшою перервою ухвало суду від 16.06.2021р. до 05.07.2021р. об 14:30.

12. Враховуючи викладене в п.п.10, 11 цієї постанови, та відсутність визначених ст.ст.38, 39 Господарського процесуального кодексу України підстав для відводу/самовідводу члені судової колегії, сформована судова колегія Східного апеляційного господарського суду у складі Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Пушай В.І. та Стойка О.В. відповідає вимогам «суду, створеним відповідно до закону» у розумінні п.1 ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р.

13. Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась у протоколі судового засідання та за допомогою відеозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог ст.ст.222, 223 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням п.17.7. його Перехідних положень в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.270 цього Кодексу.

14. У судовому засіданні 05.07.2021р. уповноважений представник Скаржника підтримав вимоги і доводи, викладені в апеляційній скарзі, надав додаткові пояснення на запитання суду щодо розглядуваних питань.

Уповноважений представник Позивача у судове засідання 05.07.2021р. також з`явився, проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на порушення його права через нездійснення узгодження заміни кредитора-іпотекодержателя внаслідок укладення спірного договору та створення «абстрактної іпотеки» через розподіл основного зобов`язання, який відбувся під час попереднього відступлення прав кредитора-іпотекодержателя.

Уповноважений представник Відповідача 1 у судовому засіданні підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», надав пояснення на запитання суду.

Представник Третьої особи у судове засідання 05.07.2021р., попри належне повідомлення не з`явився, про причини неявки не повідомив, що, за висновком судової колегії, враховуючи повідомлення його належним чином та достатність матеріалів справи, не перешкоджає розгляду справи по суті.

15. Згідно із вимогами ст.269 Господарського процесуального кодексу України справа переглядається апеляційним судом за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, якщо під час розгляду не буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

V. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

16. Як встановлено місцевим судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 21.01.2008р. між Акціонерним комерційним банком «Меркурій» (Кредитор) та Азово-Чорноморською інвестиційною компанією у формі товариства з обмеженою відповідальністю (Позичальник) було укладено договір на кредитну лінію №02-25К-02 (а.с.а.с.73-75 т.1), відповідно до п.1.1 якого у строк з 21.01.2008р. по 25.01.2008р. Кредитор відкриває Позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання невідновлювальну кредитну лінію у сумі, що не перевищує 6300000,00грн. на придбання нерухомості, а Позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше 19.01.2009р. згідно з графом погашення.

16.1. Згідно з п. 2.1 кредитного договору Кредитор надає кредит Позичальнику шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунка №НОМЕР_2 на поточний рахунок Позичальника № НОМЕР_1 в Акціонерному комерційному банку «Меркурій».

У п.4.1 кредитного договору сторони погодили, що виконання Позичальником своїх зобов`язань перед Кредитором забезпечується договором поруки №02-25П-02 від 21.01.2008. та іпотечним договором №16-03-09 від 21.01.2008р.

Як встановлено положеннями п.8.1 кредитного договору, останній набирає чинності з дня підписання та діє до виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором у повному обсязі.

16.2. Кошти у сумі 6300000,00грн за кредитним договором на поточний рахунок Позивача №89 були перераховані платіжним дорученням №1050 від 21.01.2008р. (а.с.143 т.1)

17. 21.01.2008р. між Азово-Чорноморською інвестиційною компанією у формі товариства з обмеженою відповідальністю (Іпотекодавець) та Акціонерним комерційним банком «Меркурій» (Іпотекодержатель) укладено договір іпотечний договір №16-03-09, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Забарєвим І.Ю. за реєстровим №369 (а.с.а.с.76, 77 т.1), відповідно до п.1.1 якого означений договір забезпечує вимоги Іпотекодержателя, що виникають із договору №02-25К-02 від 17.01.2008р. та усіх додаткових угод до нього, що виникають у майбутньому.

Як обумовлено у п.1.2 іпотечного договору для забезпечення виконання своїх зобов`язань за кредитним договором Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю, нежитлові приміщення третього поверху №№1-6,8-20, в. літ А-3 загальною площею 357,3кв.м, які розташовані за адресою: Харківська область м. Харків вул. Сумська, 96. Майно стане власністю Іпотекодавця у майбутньому, після державної реєстрації права власності на майно, відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 21.01.2008р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Забарєвим І.Ю. за реєстровим №363.

18. Листом №338 від 20.12.2011р. (а.с.142 т.1) Позивач звернувся до Акціонерного комерційного банку «Меркурій» із заявою про продовження строку дії кредитного договору та збільшення ліміту кредитування на 1465200,00грн., тобто - до 7585200,00грн.

Платіжним дорученням №60915 від 21.12.2011р. (а.с.144 т.1) Акціонерний комерційний банк «Меркурій» здійснив перерахування на поточний рахунок Позивача №89 грошових коштів у сумі 1465200,00грн.

19. 07.02.2014р. між Публічним акціонерним товариством Банк «Меркурій» (Первісний кредитор) та Публічним акціонерним товариством «Банк золоті ворота» (Новий кредитор) було укладено договір відступлення права вимоги (а.с.а.с.78-81 т.1), відповідно до п.1.1 якого Первісний кредитор передає, а Новий кредитор приймає право вимоги Первісного кредитора до Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі товариства з обмеженою відповідальністю (Боржник) у розмірі зазначеному в п.1.2 цього договору, за договором на кредитну лінію №02-25К-02 від 21.01.2008р. та усіх додаткових угод до нього, укладеним між Первісним кредитором та Боржником, та стає кредитором в зобов`язаннях за кредитним договором та всіма додатковими угодами до нього в обсязі та на умовах, визначених в договорі.

Право вимоги від Первісного кредитора до Нового кредитора передається частково, в обсязі зазначеному у п.1.2 договору.

19.1. Відповідно до п.1.2 договору сума вимог, що відступається, станом на дату укладення договору становить: строкова заборгованість за кредитом у розмірі 7566200,00грн.

19.2. Публічне акціонерне товариство «Банк золоті ворота» повністю розрахувалось з Публічним акціонерним товариством Банк «Меркурій» за цим договором відступлення, перерахувавши обумовлену суму відповідно до наявних в матеріалах справи меморіальних ордерів №1389 від 11.02.2014р., №1865 від 11.02.2014р., №1835 від 12.02.2014р., №2195 від 13.02.2014р., №1043 від 14.02.2014р., №1284 від 18.02.2014р. (а.с.а.с.149-151 т.1).

20. З матеріалів справи також вбачається, що 07.02.2014р. між Публічним акціонерним товариством Банк «Меркурій» (Первісний іпотекодержатель) та Публічним акціонерним товариством «Банк золоті ворота» (Новий іпотекодержатель) було укладено договір відступлення права вимоги за іпотечним договором, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чибісовою А.О. за реєстровим №126 (а.с.а.с.82, 83 т.1), відповідно до п.1.1 якого Первісний іпотекодержатель передає, а Новий іпотекодержатель приймає в повному обсязі всі права вимоги за іпотечним договором №16-03-09, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Забарєвим І.Ю. за реєстровим №369, укладеним між Азово-Чорноморською інвестиційною компанією у формі товариства з обмеженою відповідальністю та Первісним кредитором, який є забезпеченням виконання зобов`язань договором на кредитну лінію №02-25К-02 від 21.01.2008р., з усіма змінами та доповненнями до нього, укладеним між Акціонерним товариством Банком «Меркурій» та Азово-Чорноморською інвестиційною компанією у формі товариства з обмеженою відповідальністю.

Згідно іпотечного договору в іпотеку було передано нежитлові приміщення третього поверху №№1-6,8-20, в. літ А-3 загальною площею 357,3кв.м, які розташовані за адресою: Харківська область м. Харків вул. Сумська, 96 (п.1.2 цього договору).

21. 11.06.2015р. між Публічним акціонерним товариством Банк «Меркурій» (Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Азово-Чорноморська іпотечна компанія» (Новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги №5 (а.с.а.с.84-87 т.1), відповідно до п.1.1 якого Первісний кредитор відступає Новому кредитору своє право вимоги за кредитним договором на кредитну лінію №02-25К-02 від 21.01.2008р., який був укладений між Первісним кредитором та Азово-Чорноморською інвестиційною компанією у формі товариства з обмеженою відповідальністю (Боржник) та за договором забезпечення за цим кредитним договором; сума заборгованості 1104705,09грн. з усіма додатковими угодами та додатками за кредитних договорів та договорів забезпечення виконання зобов`язання за такими кредитними договорами.

Як встановлено положеннями п.1.2 цього договору загальна сума права вимоги станом на день укладення складає 1104705,09грн.

До означеного договору сторонами 11.06.2015р. було підписано акт приймання-передачі до договору про відступлення права вимоги №5 від 11.06.2015. (а.с.а.с.88, 89 т.1), за яким Первісний кредитор передав Новому кредитору документи та інформації за означеним договором.

22. Судом встановлено, що протоколом електронних торгів №UA-ЕА-2017-11-24-000393-а від 08.12.2017р. (а.с.а.с.153, 154 т.1) Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» було визначено переможцем лоту «Право вимоги за кредитним договором №02-25К-02 із забезпечення: нежитлові приміщення третього поверху №№1-6,8-20, в. літ А-3 загальною площею 357,3кв.м, які розташовані за адресою: Харківська область м. Харків вул. Сумська, 96.»

Ціна продажу означеного лоту - 1573425,00грн., яка була перерахована Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» платіжним дорученням №184 від 04.01.2018р. (а.с.155 т.1)

22.1. 05.01.2018р. між Публічним акціонерним товариством «Банк золоті ворота» (Продавець/Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» (Новий кредитор) було укладено договір про відступлення прав вимоги (а.с.а.с.90-93 т.1.), відповідно до п.1 якого Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до юридичної особи позичальника - іпотекодавця (Боржник), зазначеного у додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржника або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржника за кредитним договором та договором іпотеки, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору.

22.2. Відповідно до п.п.1, 2 реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами (додаток №1 - а.с.а.с.94, 95 т.1) є:

- договір на кредитну лінію №02-25К-02 від 21.01.2008р., укладений між Акціонерним комерційним банком «Меркурій», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Банк «Меркурій» (правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства Банку «Меркурій» за кредитним договором є Публічне акціонерне товариство «Банк золоті ворота» на підставі договору від 07.02.2014р. відступлення права вимоги за договором №02-25К-02 від 21.01.2008р.) та Азово-Чорноморською інвестиційною компанією у формі товариства з обмеженою відповідальністю;

- іпотечний договір №16-03-09 від 21.01.2008р., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Забарєвим І.Ю. за реєстровим №369, укладений Акціонерним комерційним банком «Меркурій», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Банк «Меркурій» (правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства Банку «Меркурій» за договором іпотеки є Публічне акціонерне товариство «Банк золоті ворота», до якого право вимоги перейшло на підставі посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чибісовою А.О. за реєстровим №126 договору від 07.02.2014р. відступлення права вимоги за іпотечним договором №16-03-09 від 21.01.2018р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Забарєвим І.Ю. за реєстровим №369) та Азово-Чорноморською інвестиційною компанією у формі товариства з обмеженою відповідальністю.

Розмір прав вимоги, що відступаються Банком на користь Нового кредитора згідно умов цього договору, станом на 05.01.2018р. становить 19188699,17грн. та складається з: 7566200,00грн. - простроченого кредиту, 2153974,54грн. - прострочених процентів та 9468524,63грн. - пені.

23. 05.01.2018р. між Публічним акціонерним товариством «Банк золоті ворота» (Сторона-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» (Сторона-2) було укладено договір про відступлення прав вимоги (а.с.а.с.96-98 т.1), відповідно до п.1 якого Сторона-1 передала Стороні-2, а Сторона-2 прийняла від Сторони-1 всі права та обов`язки належні Стороні-1 за іпотечним договором №16-03-09 від 21.01.2008р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Забарєвим І.Ю. за реєстровим №369, укладеного Акціонерним комерційним банком «Меркурій», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Банк «Меркурій» (правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства Банку «Меркурій» за договором іпотеки є Публічне акціонерне товариство «Банк золоті ворота», до якого право вимоги перейшло на підставі посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чибісовою А.О. за реєстровим №126 договору від 07.02.2014р. відступлення права вимоги за іпотечним договором №16-03-09 від 21.01.2018р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Забарєвим І.Ю. за реєстровим №369) та Азово-Чорноморською інвестиційною компанією у формі товариства з обмеженою відповідальністю.

Згідно з п.4.1 цього договору предметом іпотеки є нежитлові приміщення третього поверху №№1-6,8-20, в. літ А-3 загальною площею 357,3кв.м, які розташовані за адресою: Харківська область м. Харків вул. Сумська, 96.

Майно, яке є предметом іпотеки є власністю Іпотекодавця, відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 21.01.2008р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Забарєвим І.Ю. за реєстровим №363.

24. Рішенням приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тарасової Т.Г. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.01.2018р. за №39120026 (а.с.99 т.1) було зареєстровано іпотеку на нежитлове приміщення з реєстраційним номером 1, розташоване за адресою: Харківська область м. Харків вул. Сумська, 96 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №234704084 від 30.11.2020р. (а.с.а.с.103-106 т.1).

25. Вказані в п.п.16-24 цієї постанови обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не оспорюються.

26. Своєю чергою, Азово-Чорноморська інвестиційна компанія у формі товариства з обмеженою відповідальністю вважаючи, що укладений між Публічним акціонерним товариством «Банк золоті ворота» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» договір про відступлення права вимоги від 05.01.2018р. за іпотечним договором №16-03-09 від 21.01.2008р. не відповідає приписам ч.1 ст.516 Цивільного кодексу України, ст.24 Закону України «Про іпотеку» (укладений без отримання його згоди, як Іпотекодавця на цей правочин) та порушує його права, звернулась до господарського суду з позовними вимогами до останніх про:

- визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 05.01.2018р. за іпотечним договором №16-03-09 від 21.01.2008р., з урахуванням всіх змін та доповнень до нього;

- припинення речового права Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» як Іпотекодержателя щодо нерухомого майна - нежитлових приміщень третього поверху №1-6, 8-20 в літ. «А-3», реєстраційний номер 1, загальною площею 357,3кв.м., розташованих за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 96, відомості про які було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі укладеного договору про відступлення права вимоги від 05.01.2018р. за іпотечним договором №16-03-09 від 21.01.2008р.

27. Зважаючи на вказані обставини, спірні правовідносини розглянуті місцевим судом в контексті приписів Цивільного та Господарського кодексів України, а також Закону України «Про іпотеку».

VІ. Оцінка апеляційного суду:

28. За змістом ст.ст.4, 5 Господарського процесуального кодексу України, ст.15 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України можливість задоволення позовних вимог вимагає наявності та доведеності наступної сукупності елементів: наявність у Позивача захищуваного суб`єктивного права/охоронюваного законом інтересу, порушення (невизнання або оспорювання) такого права/інтересу з боку визначеного Відповідача та належність (адекватність характеру порушення та відповідність вимогам діючого законодавства) обраного способу судового захисту. Відсутність або недоведеність будь-якого із вказаних елементів, що становлять предмет доказування для Позивача, унеможливлює задоволення позову за визначеними Позивачем вимогами.

29. Сутність розглядуваного спору полягає у доведенні Позивачем факту недодержання вимог ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України при укладенні Публічним акціонерним товариством «Банк золоті ворота» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» договору про відступлення права вимоги від 05.01.2018р. за іпотечним договором №16-03-09 від 21.01.2008р., а саме приписів ч.1 ст.516 Цивільного кодексу України та ст.24 Закону України «Про іпотеку», які, на думку Позивача, в розглядуваному випадку передбачали отримання згоди іпотекодавця на таке відступлення. Такої згоди, наразі, отримано не було, що Відповідачами не заперечується, проте останні незгодні із твердженням про необхідність такої згоди.

Своєю чергою, друга позовна вимога має похідний характер, а отже питання про законність її задоволення перебуває в залежності від з`ясування можливості визнання спірної угоди недійсною.

30. Беручи до уваги правову природу укладеного договору про відступлення права вимоги від 05.01.2018р. за іпотечним договором №16-03-09 від 21.01.2008р. (далі - спірний договір), кореспондуючі права та обов`язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом, насамперед, з урахуванням положень Господарського та Цивільного кодексів України, а також норм Закону України «Про іпотеку».

Викладене зумовлює погодження із доводами місцевого суду щодо визначення норм матеріального права, у світлі яких має вирішуватися питання відносно розглядуваного спору.

31. Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

За змістом ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину, яким у розумінні ч.2 ст.202 Цивільного кодексу України є спірний договір, є недодержання в момент його вчинення вимог ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 Цивільного кодексу України.

При цьому, у відповідності до ч.3 ст.215 Цивільного кодексу України право оспорювати у судовому порядку дійсність договору, насамперед, належить його сторонам, до яких Позивач не належить, однак статус зацікавленої особи також передбачає можливість ініціації відповідного позову.

32. Суд апеляційної інстанції зазначає, що у розглядуваних правовідносинах Позивач є Іпотекодавцем майна, право звернення стягнення на яке у відповідному порядку становило об`єкт відступлення за вчиненим Відповідачами спірним договором.

У світлі наведеного Позивачем обґрунтування його вимог (необхідність отримання згоди Іпотекодавця на вчинення такого правочину), колегія суддів відмічає достатньо обґрунтовану легітимну зацікавленість останнього ініціювати позов стосовно дійсності спірного договору. Втім, наявність такої зацікавленості не може ототожнюватися з фактом порушення прав/законних інтересів Позивача вчиненням та існуванням спірного договору, що має доводитись останнім у загальному порядку.

33. Виходячи з аргументів позовної заяви, сутність порушення суб`єктивних прав/ охоронюваних законом інтересів Позивача вчиненням спірної угоди визначено останнім у вигляді виникнення «абстрактної іпотеки» через розподіл основного зобов`язання між двома кредиторами, не здійснення під час укладення спірного договору повного відступлення права вимоги за основним зобов`язанням, виконання якого було забезпечено іпотекою, що вимагало отримання згоди Іпотекодавця (якої отримано не було). Позивач стверджує, що така ситуація породжує для нього як Боржника негативні наслідки у вигляді подвійного стягнення заборгованості та можливості додаткового накладення стягнення на предмет іпотеки за одним і тим самим кредитним зобов`язанням.

34. Своєю чергою, місцевий суд, який визначив у п.8.1 оскаржуваного рішення питання про ймовірність порушення спірним договором прав Позивача у якості сьомого з восьми ключових (тоді як аналізі встановлення наявності/відсутності такого порушення має першочергове значення) в п.15 мотивувальної частини визначив, що Відповідачі шляхом укладення спірного договору порушили право Позивача в частині вибору контрагента за іпотечним договором і право власності на майно в частині права вільного розпорядження ним:

· у п.10.2 оскаржуваного рішення місцевим судом відмічено, що «в 2014-2015 роках в результаті укладення Договору відступлення вимоги-2014, а потім Договору відступлення вимоги-2015 відбувся поділ основного зобов`язання на дві частки. Внаслідок цього права вимоги цих часток основного зобов`язання стали належати двом окремим особам - відповідачеві-2 та третій особі.»;

· спираючись на вказаний висновок щодо розподілу основного зобов`язання та наведене в п.9 оскаржуваного рішення щодо сутності «основного зобов`язання», суд першої інстанції в п.13.3 оскаржуваного рішення вказує, що відступлення прав за іпотечним договором у розглядуваному випадку здійснюється лише за умови отримання згоди Іпотекодавця.

35. Колегія апеляційного суду щодо означених тверджень Позивача та висновків місцевого суду зазначає наступне:

35.1. Дійсно в перебігу існування кредитних та іпотечних зобов`язань Позивача, які відповідно виникли на підставі укладених ним (Позичальник/Іпотекодавець) з Акціонерним комерційним банком «Меркурій» (Кредитор/Іпотекодержатель) договору на кредитну лінію №2-25К-02 від 21.01.2008р. та іпотечного договору №16-03-09 від 21.01.2008р., первісне основне зобов`язання Позивача перед Кредитором/Іпотекодержателем, що було забезпечено іпотекою за вказаним договором, було розподілено між двома особами/Новими кредиторами.

Такий розподіл відбувся саме внаслідок укладення 07.02.2014р. договору відступлення права вимоги за договором №02-25К-02 на кредитну лінію від 21.01.2008р. та подальшим відступленням 11.06.2015р. первісним Кредитором за договором про відступлення права вимоги №5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Азово-Чорноморська іпотечна компанія» (в подальшому перейменованої на Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська міжрегіональна фінансова компанія».

35.2. Відтак, ще до моменту вчинення спірного договору, забезпеченим іпотекою майна Позивача стало лише частина первісного основного зобов`язання, яке виникло одночасно з такою іпотекою. Узагальнююче твердження в п.10.2 мотивувальної частини оскаржуваного рішення, що і спірний договір також поділив основне зобов`язання, не відповідає дійсності та встановленим обставинам справи, що було визнано і представником Позивача у судових засіданнях в перебігу апеляційного провадження.

35.3. Зауваження Позивача щодо факту поділу первісного основного зобов`язання та міркування місцевого суду щодо порушення прав Позивача через такий поділ, як правильно вказав Скаржник в апеляційній скарзі, стосуються не спірного договору, а договорів про відступлення прав вимоги, укладених 07.02.2014р. Публічним акціонерним товариством Банк «Меркурій» з Відповідачем 1. Своєю чергою, вказані договори від 07.02.2014р. не тільки не є оспорюваними в межах цієї справи, але за змістом ст.204 Цивільного кодексу України презюмуються правомірними, а отже посилання про існування порушення суб`єктивних прав Позивача в цій справі щодо недійсності спірної угоди з підстав поділу основного зобов`язання між двома кредиторами юридично та фактично необґрунтовані.

35.4. Судова колегія також звертає увагу на внутрішню логічну суперечність в аргументації місцевого суду, адже обґрунтовуючи в п.12 мотивувальної частини рішення неможливість поділу цілого основного зобов`язання як «правового абсурду», який полягає у «неприпустимій ситуації виникнення рівних за рангом прав на один предмет іпотеки у двох і більше кредиторів», вже в п.13 мотивувальної частини рішення доходить висновку, що це допустимо за умови отримання згоди Іпотекодавця.

36. Як вже зазначалось, законність спірної угоди оцінюється щодо обставин та вимог законодавства, які мали місце на момент її вчинення. Своєю чергою, судова колегія зазначає, що:

· наразі, як вказувалось в п.35.1. цієї постанови, ще з 07.02.2014р. первісне основне зобов`язання, яке визначалось як забезпечене іпотекою згідно умов іпотечного договору №16-03-09 від 21.01.2008р., було розподілене між двома кредиторами;

· невизнана незаконність такого поділу, і як його наслідок - набуття статусу забезпеченого саме того обсягу права вимоги за договором №02-25К-02 на кредитну лінію від 21.01.2008р., що отримав Відповідач 1 (п.п.1.2 та 1.3 договору відступлення права вимоги від 07.02.2014р. за договором №02-25К-02 на кредитну лінію від 21.01.2008р.), зумовлюють висновок про те, що момент вчинення спірного договору основним зобов`язанням (яке за змістом цього терміну в ст.1 Закону України «Про іпотеку», визначається не скільки за природою відносин/підстав виникнення, як відмічав місцевий суд в п.9 мотивувальної частини переглядуваного рішення, а скільки саме через забезпеченість виконання іпотекою) було зобов`язання з оплати 7566200,00грн. з нарахованими на цю суму процентами та пенею з 07.02.2014р. (моментом набуття відповідного права вимоги Відповідача 1), що узгоджується із приписами ст.7 Закону України «Про іпотеку»;

· наразі, спірний договір, вчинений одночасно із договором про відступлення права вимоги №173 від 05.01.2018р., опосередковує перехід у повному обсязі того основного зобов`язання і його іпотечного забезпечення, що існувало у статусі основного/забезпеченого зобов`язання з 07.02.2014р., від Відповідача 1 до Відповідача 2.

36.1. Сама по собі частковість забезпечення грошових зобов`язань Позивача, що виникли та існують в межах договору №02-25К-02 на кредитну лінію від 21.01.2008р., іпотекою (яка утворилась через поділ зобов`язання у 2014р.) не перетворюють цю забезпечену іпотекою частину кредитного зобов`язання у «неосновне». Апеляційний суд наголошує, що за змістом наведених норм Закону України «Про іпотеку», розмежування зобов`язання на «основне» та «похідне» або «забезпечувальне» має сенс виключно у разі існування забезпечення, а тому саме забезпечувальне зобов`язання вказує яке зобов`язання відносно нього є основним.

Своєю чергою, оцінка місцевим судом обсягу права вимоги, що мав Відповідач 1 і повністю передав Відповідачу 2, як «неосновного» (а лише як частину первісного основного зобов`язання) в порівнянні не з обсягом забезпечувального іпотечного зобов`язання (статус Іпотекодержателя в якому мав Відповідач 1), а з обсягом (структурою/складовими) кредитного зобов`язання, яке існувало у Публічного акціонерного товариства Банк «Меркурій» до його (зобов`язання) поділу 07.02.2014р., є безпідставною для визначення законності спірного договору.

36.2. Оскільки весь існуючий обсяг права вимоги, забезпечений іпотекою майна Позивача, перейшов повністю (разом із забезпеченням) від Відповідача 1 до Відповідача 2, остільки згадувана місцевим судом конструкція «абстрактної іпотеки» у розумінні постанови Верховного Суду від 12.12.2018р. у справі 758/3453/16-ц, в розглядуваному випадку не утворюється.

Таким чином, фактом вчинення Відповідачами та існування спірної угоди для Позивача, як Іпотекодавця/Боржника, жодною мірою не змінилась ситуація, що існувала до моменту укладення цієї угоди з моменту поділу первісного основного зобов`язання 07.02.2014р. Жодних додаткових обов`язків чи обмежень, які б не існували для власника майна через його передачу в іпотеку, для Позивача не виникло - змінилась лише особа кредитора, яка за відсутністю відповідного застереження в іпотечному договорі за загальним правилом ч.1 ст.516 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.24 Закону України «Про іпотеку» в розглядуваному випадку не вимагала отримання згоди Позивача/Боржника/Іпотекодавця.

36.3. Апеляційний суд також враховує слушні аргументи Скаржника, приведені в п. 6.3. цієї постанови, адже Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не передбачає для Відповідача 1 ані можливості подальшого збереження набутого права вимоги до Позивача і його забезпечення, ані узгодження з останнім питання продажу цього активу Відповідачу 2 (чи іншій особі).

36.4. Міркування місцевого суду, наведені в п.15.13 мотивувальної частини переглядуваного рішення, колегією суддів визнаються безпідставними, адже спірний договір не запроваджує іпотечного зобов`язання для Позивача як не сторони цього договору, якого (зобов`язання) до того не існувало, а лише опосередковує заміну кредитора в такому зобов`язанні, що виникло по волі Позивача як Іпотекодавця і запровадило з моменту свого виникнення у 2008р. відповідні обмеження права власності на його майно. В цій частині апеляційний суд також погоджується із аргументами Скаржника, приведеними в п. 6.5. цієї постанови.

37. Наведене в п.п.32-36 цієї постанови зумовлює погодження із позицією Скаржника про те, що спірний договір не тільки не порушує прав/інтересів Позивача, але й не вимагав його погодження для вчинення, що не тільки унеможливлює захист у судовому порядку від відсутнього порушення прав, але й свідчить про недоведеність порушення змістом такого правочину вимог ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.24 Закону України «Про іпотеки».

38. Враховуючи викладені в означеній постанові міркування та неправильне застосуванням місцевим судом норм матеріального права, що призвело до невідповідності висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду, встановленим обставинам справи, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст.277 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія дійшла висновку про скасування рішення Господарського суду Харківської області від 06.04.2021р. у справі №922/4198/20 про задоволення позовних вимог Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі товариства з обмеженою відповідальністю про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 05.01.2018р. за іпотечним договором №16-03-09 від 21.01.2008р. та припинення речового права Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» щодо нерухомого майна, яке виникло на підставі такого договору, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні таких позовних вимог, що зумовлює також задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева».

39. Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок Позивача витрат зі сплати судового збору як за подання позовної заяви, так і за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.74, 76, 78, 129, 269, 270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», м. Київ на рішенням Господарського суду Харківської області від 06.04.2021р. (повний текст підписано 16.04.2021р.) у справі №922/4198/20 задовольнити.

2. Рішенням Господарського суду Харківської області від 06.04.2021р. (повний текст підписано 16.04.2021р.) у справі №922/4198/20 скасувати.

3. Прийняти нове рішення у справі, яким у задоволенні позовних вимог Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі товариства з обмеженою відповідальністю, м. Харків до Публічного акціонерного товариства «Банк золоті ворота», м. Харків та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», м. Київ про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 05.01.2018р. за іпотечним договором №16-03-09 від 21.01.2008р. та припинення речового права Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» щодо нерухомого майна, яке виникло на підставі такого договору - відмовити.

4. Стягнути з Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі товариства з обмеженою відповідальністю (61002, м. Харків, вул. Сумська, буд. 96, ідентифікаційний код 23915446) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» (04080, м. Київ, вул.Кирилівська, буд. 62В, офіс 211, ідентифікаційний код 40888017) 6810,00грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Постанова набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту, з урахуванням порядку подання касаційної скарги, передбаченого п.17.5. Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 05.07.2021р. проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено та підписано 12.07.2021р.

Головуючий, суддя-доповідач Д.О. Попков

Суддя В.І. Пушай

Суддя О.В. Стойка

Надіслано судом до ЄДРСР - 12.07.2021р.