ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/1883/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шатернікова М.І.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (50029, м. Кривий Ріг, вул. Симбірцева, 1А; ідент. код 00191307)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СОАП-ТЕКО" (61018, м. Харків, вул. Залютинська, 10, ідент. код 39012813)

про стягнення 226396,80 грн.

за участю представників:

позивача - Савченко П.П., довіреність № 53-02/305 від 01.06.2021;

відповідача - Кудрявцев В.І., ордер серії АХ № 1055503 від 14.06.2021, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 904 від 15.12.1999

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат" 19.05.2021 р. звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СОАП-ТЕКО", в якому просить стягнути з останнього штрафні санкції у сумі 226396,80 грн. Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем обсягів поставки товару обумовлених у договорі поставки № 229, укладеним між сторонами 28.02.2020 р. Згідно позовної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача 226396,80 грн, з яких 45279,36 грн. штрафу, нарахованого в порядку п. 7.5 договору та 181117,44 грн. штрафу, нарахованого в порядку п. 7.2 договору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.05.2021 прийнято позовну заяву ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/1883/21, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; судове засідання призначено на "15" червня 2021 р. о 10:00.

14.04.2021 р. на адресу суду відповідачем надано відзив на позов (вх. 13914), згідно з яким останній заперечує проти позову, вважає його безпідставним, а доводи викладені у позовній заяві такими, що не відповідають дійсності. При цьому відповідач визнає факт наявність між сторонами договірних відносин та факт поставки товару позивачу, проте заперечує проти отримання ним заявок № 53-15/1631 від 15.07.2020, № 53-15/1820 від 07.08.2020, № 53-15/101 від 30.01.2021 від позивача та отримання і відправлення електронних листів. Натомість, відповідач наголошує, що належним чином на виконання взятих на себе зобов`язань за договором поставки № 229 від 28.02.2020 р. та підписаної в межах цього договору специфікації № 3 від 14.07.2020 р., передав відповідачу продукцію (мило тверде туалетне "Банне" 200 гр.) на загальну суму 588842,94 грн. яке прийняте позивачем без зауважень та від останнього не надходили жодні претензії про недопоставку продукції або про її несвоєчасну поставку. Одночасно відповідач наполягає, що відповідач своїми діями не спричинив позивачу жодного збитку та/або шкоди, а відсутність претензій з боку позивача свідчить про узгодженість між відповідачем та позивачем кількості і строків постачання продукції по договору поставки № 299 від 28.02.2020 р. Крім того, відповідач наполягає, що на цей час склалась усталена судова практика щодо неможливості врахування електронних доказів не підписаних електронним підписом, а відтак позивач не надав жодного доказу посвідчення ним своїх електронних листів електронно-цифровим підписом, а також доказів, що відповідач належним чином отримав листи позивача.

У судовому засіданні 15.06.2021 р. було постановлено протокольну ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні до 06.07.2021 р. о 10:30, в порядку ч. 2 ст. 216 ГПК України

30.06.2021 р. до суду позивачем надано відповідь на відзив (вх. 15206), згідно з якою останній зазначає, що доводи, викладені у відзиві на позов, не ґрунтуються ані на умовах укладеного договору, ані на положеннях чинного законодавства. Зокрема позивач наголошує, що відповідно до п. 3.2 договору, товар за даним договором поставляється у строки, зазначені в специфікації, а п. 9 специфікації сторонами узгоджено, що для направлення письмових заявок та письмових підтверджень за допомогою факсимільного/електронниго зв`язку, згідно пунктів 3.4. 3.5 договору, застосовуються наступні контакти, зокрема: постачальник - тел./факс , ел.пошта , а відтак оскільки підписавши договір, відповідач прийняв його умови, то він повинен додержуватись цих умов. Таким чином, враховуючи невиконання постачальником умов пунктів 3.2, 3.5 та 6.1 договору, а саме - не поставка товару в обумовлені строки (порушення погоджених строків поставки) та не направлення письмового підтвердження одержання заявок, покупець застосував до постачальника штрафні санкції.

Відповідачем, в свою чергу, надані заперечення на відповідь позивача (вх.15675), відповідно до яких відповідач вважає, що позивач не навів змістовного аналізу заперечень відповідача, наведених у відзиві; фактично переписав доводи своєї позовної заяви, додавши відомості, які не мають відношення до суті цієї справи. Одночасно відповідач наголошує на суперечливості тверджень позивача, а саме чому позивач після відсутності підтвердження отримання його заявок та відповідей на них з серпня 2020 року продовжив практику відправлення електронних листів "в нікуди" ще півроку, потім без будь-яких зауважень про порушення строків та обсягів поставки товару приймав та оплачував товар, отриманий ним від відповідача; а після порушення умов договору поставки № 229 позивач уклав в квітні 2021 року з відповідачем новий договір № 550 від 30.04.2021 р., що за твердженнями відповідача є доказом вигідності для позивача закупок продукції у відповідача.

У судовому засіданні 06.07.2021 р. представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі з підстав наведених у заявах по суті спору, зокрема мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач неналежним чином виконував умови договору поставки № 229 від 28.02.2020 р. в частині своєчасної поставки обумовленого у заявках товару та в частині надання погодження на подані покупцем заявки.

Представник відповідача у судовому засіданні та у поданому до суду відзиві заперечив проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, наголошуючи, що відповідачем в повному обсязі та належним чином виконані взяти на себе та погоджені з позивачем договірні зобов`язання, разом з тим відповідачу не були направлені спірні заявки, на які посилається позивач, та відповідно відповідач не надавав згоду на виконання додаткових зобов`язань перед позивачем. Одночасно, відповідач стверджує, що надані позивачем роздруківки електронної пошти за відсутності електронного підпису, якою ніби то підтверджується направлення відповідачу заявок на поставку товару, не можуть бути належними доказами взяття відповідачем на себе додаткових зобов`язань.

З огляду на те, що у матеріалах справи достатньо документів для правильного вирішення спору по даній справі, у судовому засіданні 06.07.2021 р. на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду по даній справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заявлені позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, господарським судом встановлено наступне.

28.02.2020 між Публічним акціонерним товариством "Криворізький залізорудний комбінат" (покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СОАП-ТЕКО" (постачальник, відповідач) був укладений Договір поставки № 229, відповідно до умов якого відповідач зобов`язався поставити і передати у власність позивача, а позивач прийняти й оплатити товар, у порядку й на умовах, передбачених даним договором.

Найменування, асортимент, кількість, комплектність товару обумовлюється сторонами у специфікації, що є невід`ємною частиною даного договору (п.1.2. договору).

Відповідно до п. 3.2. договору, товар за даним договором поставляється у строки, зазначені в специфікації.

У пункті 3.2. договору сторонами унормовано, що у випадку доставки товарів на склад "покупця", поставка товару може здійснюватися за письмовою заявкою "покупця". Письмова заявка повинна містити: номер і дату заявки; назву й адресу постачальника; номер і дату договору, специфікації, згідно яким проводиться дана поставка; найменування кожної асортиментної позиції товару; кількість одиниць по кожній асортиментній позиції товару; ціна за одиницю асортиментної позиції товару; загальна вартість товару; пункт доставки товару, із вказівкою точної адреси. Письмова заявка підписується уповноваженою особою "Покупця".

Письмова заявка направляється покупцем за допомогою поштового зв`язку на адресу постачальника, зазначену у реквізитах "Постачальника". Письмова заявка може направлятися покупцем за допомогою факсимільного/електронного зв`язку. Відправлення заявки за допомогою факсимільного/електронного зв`язку здійснюється покупцем виключно з номеру/електронної адреси покупця та виключно на номер/електронну адресу постачальника, зазначені у відповідній специфікації до договору (п.3.4. договору).

У відповідності до п. 3.5. договору, постачальник взяв на себе зобов`язання, не пізніше одного робочого дня, з моменту одержання заявки покупця, направити покупцеві письмове підтвердження одержання заявки за допомогою поштового зв`язку на адресу покупця, зазначену у реквізитах "Покупця". Письмове підтвердження може направлятися постачальником за допомогою факсимільного/електронного зв`язку. Відправлення письмового підтвердження за допомогою факсимільного/електронного зв`язку здійснюється постачальником виключно з номеру/електронної адреси постачальника та виключно на номер/електронну адресу покупця, зазначені у відповідній специфікації до договору.

Ціна й порядок розрахунків узгоджені сторонами у розділі 4 договору.

Відповідно до п.п. 7.2., 7.5. договору, сторонами узгоджені наступні види та підстави настання відповідальності постачальника:

- за порушення погоджених строків поставки, а також за прострочення строку повернення внесено покупцем передоплати, чи вартості товару, який не було поставлено постачальник сплачує покупцеві штраф у розмірі 20% від суми специфікації, при виконанні зобов`язання за якою відбулося таке порушення (п.2.4. договору);

- за невиконання п. 3.5. договору постачальник сплачує покупцеві штраф у розмірі 5% від суми специфікації, при виконанні зобов`язань за якою відбулось таке порушення.

Відповідно до п.10.1 договору, даний договору набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2020.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов договору поставки № 229 від 28.02.2020, сторонами було підписано Специфікацію № 3 від 14.07.2020 (т. 1 а.с. 13), предметом якої була поставка Мила банного власного виробництва ТОВ "Соап-Теко" у кількості 11 200 кг на загальну суму 301862,40 грн.

Пунктом 2 Специфікації № 3 визначено, що товар поставляється на умовах СРТ - склад покупця м. Кривий Ріг (Інкотепмс -2010).

Відповідно до п. 3 Специфікації № 3, сторонами вирішено, що строк поставки товару: у строк, погоджений покупцем у заявці, направленій в порядку, передбаченому п. 3.3. договору.

При цьому у пункті 9 Специфікації № 3 сторонами зафіксовано, що для направлення письмових заявок та письмових підтверджень за допомогою факсимільного/електронниго зв`язку, згідно пунктів 3.4., 3.5 договору, застосовуються наступні контакти сторін:

покупець - тел./факс 0564-44-24-39, ел.пошта

постачальник - тел./факс , ел.пошта .

Як зазначає позивач, на виконання умов укладеного між сторонами договору поставки № 229 від 28.02.2020 р. на електронну адресу відповідача, зазначену в договорі та обумовлену в специфікації №3, позивачем було направлено:

- Заявку № 53-15/1631 від 15.07.2020 року на поставку в липні 2020 року 4016,00 кг товару «Мило банне (туалетне)». Письмового підтвердження одержання вказаної заявки покупцем не було отримано. 29.07.2020 року ТОВ "СОАП-ТЕКО" було поставлено 1120,00 кг товару, що підтверджено видатковою накладною № 104 від 27.07.2020 року. Інших поставок в липні 2020 року ТОВ "СОАП-ТЕКО" на виконання заявки покупця №53-15/1631 від 15.07.2020 року не здійснювало.

- Заявку № 53-15/1820 від 07.08.2020 року на поставку в вересні 2020 року 4010,00 кг товару «Мило банне (туалетне)». Письмового підтвердження одержання вказаної заявки покупцем не було отримано. 14.09.2020 року ТОВ "СОАП-ТЕКО" було поставлено 2 500,00 кг товару, що підтверджено видатковою накладною № 161 від 14.09.2020 року. Інших поставок у вересні 2020 року відповідач на виконання заявки покупця № 53-15/1631 від 15.07.2020 року не здійснював.

Крім того, ТОВ "СОАП-ТЕКО" було поставлено: 26.10.2020 року - 1 120,00 кг товару, що підтверджується видатковою накладною №183 від 26.10.2020 року; 08.12.2020 року - 2 240,00 кг товару, що підтверджується видатковою накладною № 209 від 08.12.2020 року; 26.01.2021 року - 1 046,00 кг товару, що підтверджується видатковою накладною № 9 від 26.01.2021 року.

- Заявку № 53-15/101 від 30.01.2021 року на поставку у січні 2021 року 2 174,00 кг товару «Мило банне (туалетне)». Письмового підтвердження одержання вказаної заявки покупцем не було отримано. В свою чергу, ТОВ "СОАП-ТЕКО" було поставлено: 09.03.2021 року - 210,00 кг товару, що підтверджено видатковою накладною № 35 від 09.03.2021 року; 24.03.2021 року - 1 400,00 кг товару, що підтверджено видатковою накладною № 41 від 24.03.2021 року; 25.03.2021 року -564,00 кг товару, що підтверджено видатковою накладною № 44 від 25.03.2021 року.

Таким чином, позивач наполягає, відповідач у визначений у вищезазначених заявках термін не здійснив повну поставку товару на виконання договору поставки № 229 від 28.02.2021 р., а також не надав покупцю, на виконання п. 3.5 договору, письмового підтвердження одержання вказаних заявок покупця, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Обставини щодо стягнення з відповідача неустойки у зв`язку з неналежним виконанням останнім взятих на себе зобов`язань за договором поставки № 229 від 28.02.2020 р. в загальній сумі 226396,80 грн. (45 279,36 грн - штраф 5% нарахований в порядку п. 7.5 договору; 181 117,44 грн - штраф 20 % нарахований в порядку п. 7.2 договору) й стали підставою для звернення позивача до суду з позовом по даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України вставлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України).

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст.230 ГК України).

Згідно з положеннями ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч.1-2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 1 ст. 547 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до п.п. 7.2., 7.5. договору, сторонами узгоджені наступні види та підстави настання відповідальності постачальника:

- за порушення погоджених строків поставки, а також за прострочення строку повернення внесено покупцем передоплати, чи вартості товару, який не було поставлено постачальник сплачує покупцеві штраф у розмірі 20% від суми специфікації, при виконанні зобов`язання за якою відбулося таке порушення (п. 7.2. договору);

- за невиконання п. 3.5. договору постачальник сплачує покупцеві штраф у розмірі 5% від суми специфікації, при виконанні зобов`язань за якою відбулось таке порушення (п. 7.5. договору).

Враховуючи викладене, позивач вправі вимагати від відповідача сплати штрафу у зв`язку із невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо дотримання строків поставки товару та виконання зобов`язання щодо обов`язкового направлення покупцю письмового підтвердження одержання заявок.

В обґрунтування власних доводів позивач зазначає, що ним на електронну адресу відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зазначена в п. 9 Специфікації № 3 було направлено заявки: № 53-15/1631 від 15.07.2020 року, № 53-15/1820 від 07.08.2020 року, №53-15/101 від 30.01.2021 року щодо поставки продукції, проте відповідач не надав підтвердження одержання вказаних заявок та не поставив товар у обсязі визначеному у заявках та у термін визначений у заявках, чим порушив п. 3.2. та п. 3.5 договору поставки № 229.

Суд зазначає, що матеріали справи містять копії заявок: № 53-15/1631 від 15.07.2020 року, № 53-15/1820 від 07.08.2020 року, №53-15/101 від 30.01.2021 року (а.с.14-18, 23-25, 35 36), з яких вбачається, що відправлення цих електронних документів на електронну адресу відповідача здійснювалось з електронної адреси - /

Разом з тим, відповідач у поданому до суду відзиві та у судовому засіданні заперечив проти твердження позивача, та вказував, що жодних заявок на поставку продукції не отримував.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За приписами ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, зокрема копії заявок № 53-15/1631 від 15.07.2020 року, № 53-15/1820 від 07.08.2020 року, №53-15/101 від 30.01.2021 року, з яких вбачається, що відправлення цих електронних документів здійснювалось з електронної адреси - ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд приходить до висновку щодо наявності для відхилення вказаних доказів з огляду на їх суперечливість виходячи з наступного.

Відповідно до п.1.2. договору, специфікація є невід`ємною частиною даного договору.

У п. 3.4. договору, сторонами узгоджено, що письмова заявка може направлятися покупцем за допомогою факсимільного/електронного зв`язку. Відправлення заявки за допомогою факсимільного/електронного зв`язку здійснюється покупцем виключно з номеру/електронної адреси покупця та виключно на номер/електронну адресу постачальника, зазначені у відповідній специфікації до договору.

У пункті 9 Специфікації № 3 сторонами зафіксовано, що для направлення письмових заявок та письмових підтверджень за допомогою факсимільного/електронниго зв`язку, згідно пунктів 3.4., 3.5 договору, застосовуються наступні контакти сторін:

покупець - тел./факс 0564-44-24-39, ел.пошта

постачальник - тел./факс , ел.пошта .

Вказані обставини не заперечувались сторонами при розгляді справи.

При цьому, суд зауважує посилаючись на принцип свободи договору, що сторонами узгоджено умову щодо використання у своїх правовідносинах ВИКЛЮЧНО електронних адрес зазначених у Специфікації, тобто як електронної адреси постачальника, так і електронної адреси покупця.

Погодженою електронною адресою покупець визначено ел.пошту

В той же час, позивачем не доведено суду, що на визначену у Специфікації № 3 електронну адресу - здійснювались направлення заявок, а також не доведено, що постачальник погодився використовувати як офіційну електронну адресу покупця - ел.пошту "@, з якої фактично надсилались заявки на поставку товару, та визнав, що така адреса належить саме позивачу.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що подані як позивачем роздруківки заявок на поставку товару є суперечливими і не підтверджують як направлення так і отримання заявки на поставку товару з дотримання умов договору № 229 від 28.02.2020р.

За таких обставин, враховуючи той факт, що позивачем не доведено направлення та отримання спірних заявок з офіційної електронної адреси покупця зазначеної у Специфікації № 3 - "", суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження викладених у позові обставин, зокрема належних доказів щодо підтвердження факту звернення до відповідача із спірними заявками на поставку товару за договором.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача в повному обсязі.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129 ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України).

Відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення та з урахуванням п.17.5 розділу ХІ "Перехідних положень" ГПК України та п. 4 розділ Х "Прикінцеві положення" ГПК України.

Інформація у справі може бути одержана зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "12" липня 2021 р.

Суддя М.І. Шатерніков