ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"12" липня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/418/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Погребна К.Ф.

при секретарі судового засідання Арзуманян В.А.

розглянувши справу №916/418/21

за позовом Державного підприємства Одеський морський торговельний порт (65023, м. Одеса, пл. Митна, 1, )

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю ГЛОБАЛ ТРЕЙДБУДІНВЕСТ (65007, м. Одеса, Пантелеймонівська, 101/11, )

про стягнення 746 503,15грн.

Представники сторін:

від позивача - Кульшик К.В., самопредставництво

від відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємства Одеський морський торговельний порт звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю ГЛОБАЛ ТРЕЙДБУДІНВЕСТ про стягнення 746 503,15грн.

Ухвалою від 23.02.2021р. судом, у порядку ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, позовну заяву Державного підприємства Одеський морський торговельний порт про стягнення 746 503,15грн. було залишено без руху для усунення недоліків позовної заяви.

09.03.2021р. до господарського суду надійшла заява (вх. №2-6475/21) від Державного підприємства Одеський морський торговельний порт про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.03.2021р. провадження по справі №916/418/21 було відкрито. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 11.05.2021р. строк підготовчого провадження був продовжений на тридцять днів, в порядку ст. 177 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 31.05.2021р. в порядку ч.3 п.2 ст. 185 ГПК України підготовче засідання було закрито та призначено відповідну справу до розгляду по суті в судовому засіданні.

Відповідач про місце, дату та час судових засідань повідомлявся судом за юридичною адресою, що підтверджується поштовими повідомленням про вручення від 18.03.2021р. (вх. ГСОО №144751/21 від 31.03.2021р.). В той же час усі наступні судові відправлення, повертались до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Відповідно до ч.7 ст.120 ГПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за можливості сповістити їх з допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

18.07.2018р. між Державним підприємством Одеський морський торговельний порт та Товариством з обмеженою відповідальністю ГЛОБАЛ ТРЕЙДБУДІНВЕСТ (за Договором замовник) було укладено Договір компенсації №КД-20894 про наступне: Замовник здійснює Порту компенсацію витрат зі сплати плати за землю у вигляді орендної плати за земельні ділянки (п.17.1.147 ПКУ), загальною площею 14 572,0 кв.м., розташовані під об`єктами державного нерухомого майна за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 16, що перебувають в оренді за договором № ДФ-426 від 18.07.2018р. Замовник компенсує Порту щорічну сплату орендної плати за земельні ділянки, на яких знаходяться об`єкти державного нерухомого майна, що перебувають в оренді за договором №№ ДФ-426 від 18.07.2018р. на підставі виставлених Портом рахунків.

У відповідності до п. 2.2. договору Замовник зобов`язується забезпечити своєчасне погашення сум сплати орендної плати за земельні ділянки, розташовані під об`єктами державного нерухомого майна за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 16, що перебувають в оренді за договором № ДФ-426 від 18.07.2018р.

Замовник компенсує Порту щорічну сплату орендної плати за земельні ділянки, на яких знаходяться об`єкти державного нерухомого майна, що перебувають в оренді за договором №№ ДФ-426 від 18.07.2018р. (п.3.1 договору).

Згідно з п. 3.3. договору компенсація Порту здійснюється Замовником за користування земельними ділянками, вказаними у п. 1.1. Договору, щомісяця рівними частинами протягом 10 банківських днів з моменту вручення рахунку Портом.

20.07.2020р. між Державним підприємством Одеський морський торговельний порт та Товариством з обмеженою відповідальністю ГЛОБАЛ ТРЕЙДБУДІВЕСТ було укладено Додаткову угоду до договору компенсації №КД-20894 від 18.07.2018р.

Як зазначає позивач ним було складено Акти здачі-приймання (надання послуг): № 770109 від 31.12.2020р., №770098 від 30.11.2020р., №770089 від 31.10.2020р, №770079 від 30.09.2020р., №770069 від 31.08.2020р.

Позивач вказує, що Бухгалтерією Одеського порту Замовнику було виставлено рахунки згідно до умов договору №КД-20894 від 18.07.2018р., а саме: Рахунок: №770109 від 04.01.2021р. на суму 149 300,63 гри. №770098 від 01.12.2020р. на суму 149 300,63 грн. №770089 від 02.11.2020р. на суму 149 300,63 грн. №770079 від 30.09.2020р. на суму 149 300,63 грн. №770069 від 02.09.2020р. на суму 149 300,63 грн.

Зазначені рахунки та акти були скеровані відповідачу листами ДП ОМТП №28/13-260/1687 від 16.09.2020р., №28/13-291/1811 від 05.10.2020р., №28/13-315/2027 від 03.11.2020р, №28/13-331/2226 від 02.12.2020р. та №28/13-08/5 від 05.01.2021р. в яких повідомлялось про необхідність сплати відповдіні рахунки та підписанти акти здачі-приймання (надання послуг).

Проте відповідач свого обов`язку щодо оплати відповідних рахунків, на момент звернення позивача до суду не здійснив, внаслідок чого у Товариства з обмеженою відповідальністю ГЛОБАЛ ТРЕЙДБУДІНВЕСТ виникла заборгованість в сумі 746 503,15грн.

Отже, невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором компенсації №КД-20894 від 18.07.2018р. стало підставою для звернення Державного підприємства Одеський морський торговельний порт до суду з відповідним позовом для захисту свого порушеного права.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: припинення правовідношення.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ст. 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За правилами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Судом встановлено, що 18.07.2018р. між Державним підприємством Одеський морський торговельний порт та Товариством з обмеженою відповідальністю ГЛОБАЛ ТРЕЙДБУДІНВЕСТ (за Договором замовник) було укладено Договір компенсації №КД-20894 про наступне: Замовник здійснює Порту компенсацію витрат зі сплати плати за землю у вигляді орендної плати за земельні ділянки (п.17.1.147 ПКУ), загальною площею 14 572,0 кв.м., розташовані під об`єктами державного нерухомого майна за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 16, що перебувають в оренді за договором № ДФ-426 від 18.07.2018р. Замовник компенсує Порту щорічну сплату орендної плати за земельні ділянки, на яких знаходяться об`єкти державного нерухомого майна, що перебувають в оренді за договором №№ ДФ-426 від 18.07.2018р. на підставі виставлених Портом рахунків.

Згідно з п. 3.3. договору компенсація Порту здійснюється Замовником за користування земельними ділянками, вказаними у п. 1.1. Договору, щомісяця рівними частинами протягом 10 банківських днів з моменту вручення рахунку Портом.

Абзацом 1 ч. 1. ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, позивачем було складено Акти здачі-приймання (надання послуг): № 770109 від 31.12.2020р., №770098 від 30.11.2020р., №770089 від 31.10.2020р, №770079 від 30.09.2020р., №770069 від 31.08.2020р.

З матеріалів справи вбачається, що Бухгалтерією Одеського порту Замовнику було виставлено рахунки згідно до умов договору №КД-20894 від 18.07.2018р., а саме: Рахунок: №770109 від 04.01.2021р. на суму 149 300,63 гри. №770098 від 01.12.2020р. на суму 149 300,63 грн. №770089 від 02.11.2020р. на суму 149 300,63 грн. №770079 від 30.09.2020р. на суму 149 300,63 грн. №770069 від 02.09.2020р. на суму 149 300,63 грн.

Зазначені рахунки та акти були скеровані відповідачу листами ДП ОМТП №28/13-260/1687 від 16.09.2020р., №28/13-291/1811 від 05.10.2020р., №28/13-315/2027 від 03.11.2020р, №28/13-331/2226 від 02.12.2020р. та №28/13-08/5 від 05.01.2021р. в яких повідомлялось про необхідність сплати відповідні рахунки та підписанти акти здачі-приймання (надання послуг).

Проте, як встановлено судом, на момент звернення позивача до суду відповідач свого обов`язку щодо оплати відповідних рахунків, не здійснив, внаслідок чого у Товариства з обмеженою відповідальністю ГЛОБАЛ ТРЕЙДБУДІНВЕСТ виникла заборгованість в сумі 746 503,15грн.

В той же час під час розгляду справи в суді відповідачем зазначені рахунки були частково сплачені на суму 402 000грн., що мало наслідком подання позивачем клопотання про часткове закриття провадження по справі в частині стягнення частини основного боргу в сумі 402 000грн.

Відповідно до ч.1 п.2 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Отже з урахуванням наведеного вище, приймаючи до уваги що частина суми основного блогу погашена відповідачем, провадження по справі в цій частині підлягає закриттю на підставі ч.1 п.2 ст. 231 ГПК України.

Таким чином залишок заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю ГЛОБАЛ ТРЕЙДБУДІНВЕСТ перед Портом склав 344 503,15грн. При цьому, відповідачем встановлені судом обставини належним чином не спростовано.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованість в розмірі 344 503,15грн. є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Державного підприємства Одеський морський торговельний порт є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, наявними в матеріалах справи,

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Крім того позивач в своєму клопотання про часткове закриття провадження по справі від 12.07.2021р. за вх. ГСОО№18665/21 просив суд вирішити питання щодо повернення йому частини судового збору, сплаченого при подачі позовної зави.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України „Про судовий збір, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Приймаючи до уваги закриття провадження у справі №916/418/21 в частині стягнення частини основного боргу в сумі 402 000 у зв`язку з відсутністю предмету спору, пропорційна сума судового збору у розмірі 6 030грн., сплачена при поданні позовної заяви до суду на підставі платіжного доручення № від 16.02.2021р., підлягає поверненню з Державного бюджету України на користь Державного підприємства Одеський морський торговельний порт.

Керуючись ст.ст. 129, п.2 ст. 231, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1. Провадження по справі №916/418/21 за позовом Державного підприємства Одеський морський торговельний порт до Товариства з обмеженою відповідальністю ГЛОБАЛ ТРЕЙДБУДІНВЕСТ в частині стягнення частини основного боргу в сумі 402 000 (чотириста дві тисячі) закрити.

2 Позов Державного підприємства Одеський морський торговельний порт (65023, м. Одеса, пл. Митна, 1, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю ГЛОБАЛ ТРЕЙДБУДІНВЕСТ (65007, м. Одеса, Пантелеймонівська, 101/11, ) задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ГЛОБАЛ ТРЕЙДБУДІНВЕСТ (65007, м. Одеса, Пантелеймонівська, 101/11, ) на користь Державного підприємства Одеський морський торговельний порт (65023, м. Одеса, пл. Митна, 1, ) заборгованості у розмірі 344 503 (триста сорок чотири тисячі п`ятсот три)грн. 15коп. та судовий збір 5 167 (п`ять тисяч сто шістдесят сім)грн. 55коп.

3. Повернути з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області (65009, м. Одеса, вул. Черняховського, 6, ) на користь Державного підприємства Одеський морський торговельний порт (65023, м. Одеса, пл. Митна, 1, ) судовий збір в сумі 6 030 (шість тисяч тридцять) грн. 00 коп., сплаченого згідно платіжного доручення № від 16.02.2021р. оригінал якого міститься в матеріалах справи.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 19 липня 2021 р.

Суддя К.Ф. Погребна