ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2021 року м.Дніпро Справа № 908/2690/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Мороза В.Ф. - доповідач,

суддів: Чередка А.Є., Коваль Л.А.

секретар судового засідання Кандиба Н.В.

розглянувши апеляційну скаргу Компанії Гранум Корпорейшн/Granum Corporation на рішення Господарського суду Запорізької області від 22.02.2021 (суддя Смірнов О.Г.)

у справі № 908/2690/20

за позовом: Компанії Гранум Корпорейшн/Granum Corporation, Панама, Республіка Панама

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ", м. Запоріжжя

про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Компанія Гранум Корпорейшн звернулась до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою від 15.10.2020 до Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ", в якій просить суд:

- визнати протиправними дії Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ" щодо відмови компанії Гранум Корпорейшн (Granum Corporation) у наданні можливості ознайомитись з документами ПАТ "Мотор Січ" у приміщенні товариства, що оформлена листом № ОЦБ/10752;1К від 15 вересня 2020 року.

- зобов`язати Публічне акціонерне товариство "Мотор Січ" (ідентифікаційний код в , адреса: 69068, Запорізька обл., місто Запоріжжя, проспект Моторобудівників, буд. 15) надати компанії Гранум Корпорейшн (Granum Corporation) (Ельвіра Мендез Ст., Тауер Делта, 9 поверх, офіс 12-А, Панама, Республіка Панама (Elvira Mendez St., Tower Delta, 9th floor, Office 12-A, Panama City, Republic of Panama) для ознайомлення у приміщенні Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ" за його місцезнаходженням у робочий час договори з усіма та будь-якими додатками та змінами, додатковими угодами, договорами про припинення, актами виконаних робіт, рахунками та ін.

- визнати протиправними дії Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ" щодо відмови компанії Гранум Корпорейшн (Granum Corporation) у наданні копій документів щодо фінансово-господарської діяльності ПАТ "Мотор Січ", що оформлена листом № ОЦБ/10958;3/КС від 25 вересня 2020 року.

- зобов`язати Публічне акціонерне товариство "Мотор Січ" (ідентифікаційний код в , адреса: 69068, Запорізька обл., місто Запоріжжя, проспект Моторобудівників, буд. 15) надати компанії Гранум Корпорейшн (Granum Corporation) (Ельвіра Мендез Ст., Тау ер Делта, 9 поверх, офіс 12-А, Панама, Республіка Панама (Elvira Mendez St., Tower Delta, 9th floor, Office 12-A, Panama City, Republic of Panama) завірені підписом уповноваженої особи товариства копії договорів з усіма та будь-якими додатками та змінами, додатковими угодами, договорами про припинення, актами виконаних робіт, рахунками та ін.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 22.02.2021 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Компанією Гранум Корпорейшн подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 22.02.2021 та прийняти нове, яким позовну заяву задовольнити повністю.

В обґрунтування поданої скарги апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необгрунтованим та підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. 277 ГПК України, у зв`язку з тим, що судом було неповно та неправильно встановлено обставини, що мають значення для справи, неправильно досліджено та оцінено докази, порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Наголошує, що судом зроблено помилковий висновок про те, що позивачем не надано доказів у нього процесуальної дієздатності.

Зауважує, що чинним законодавством не передбачено обов`язку надавати разом з акціонерними запитами виписку про стан рахунка у цінних паперах для підтвердження статусу акціонера.

Вважає, що висновок суду першої інстанції про неналежність як доказу наданої позивачем Виписки є неправильним, з огляду на необмежений термін її дії.

Додатково зазначає про неврахування судом судової практики у подібних правовідносинах і преюдиційних обставин, встановлених в ухвалах слідчих суддів у кримінальних провадженнях.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.04.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Компанії Гранум Корпорейшн/Granum Corporation на рішення Господарського суду Запорізької області від 22.02.2021 у справі №908/2690/20, розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні з викликом сторін на 03.06.2021р. о 14 год. 30 хв.

Від представника Компанії Гранум Корпорейшн/Granum Corporation надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі, яка задоволена ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.05.2021 та вирішено судове засідання у справі, призначене на 03.06.2021 на 14:30 год. провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із забезпеченням її проведення для Компанії Гранум Корпорейшн/Granum Corporation або його представника з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon" (https://vkz.court.gov.ua/).

У судовому засіданні у справі 03.06.2021 представник апелянта заявив клопотання про витребування у Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ" реєстру власників іменних цінних паперів АТ "Мотор Січ" в порядку ст. 81 ГПК України.

Заявник просить витребувати у Публічного акціонерного товариства «Національний депозитарій України» (04107, м. Київ, вул. Тропініна, буд. 7-г, ідентифікаційний код в ) повний реєстр власників іменних цінних паперів Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ" (ідентифікаційний код в , адреса: 69068, Запорізька обл., м. Запоріжжя, просп. Моторобудівників, буд. 15).

За його твердженням, необхідність у витребуванні доказів пов`язана з потребою встановити дійсні обставини справи, а саме - підтвердити обставини наявності у позивача статусу акціонера товариства (п. 89 апеляційної скарги).

Компанія Гранум Корпорейшн зазначає, що у неї відсутній вказаний реєстр і остання не може його самостійно отримати, адже ЗУ «Про депозитарну систему України» не передбачає видачу реєстру на вимогу акціонера, а отримати його можливо тільки у Публічного акціонерного товариства «Національний депозитарій України» (п. 99 апеляційної скарги).

Крім того, й депозитарна установа - СП ТОВ «Драгон Капітал» відмовила у наданні виписки про стан рахунка у цінних паперах, зважаючи на ухвалу в кримінальному провадженні (п. 100 апеляційної скарги).

За приписами ч. 1 ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У відповідності до ч. 2 цієї статті у клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів); 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що позивач звертався з аналогічним клопотанням під час розгляду справи в суді першої інстанції. При цьому, як і в тому випадку, ним не зазначено про заходи, яких він вжив для отримання цих доказів самостійно, не надано доказів вжиття таких заходів та (або) причин неможливості самостійного отримання цих доказів.

Так, матеріали справи не містять доказів звернення Компанії Гранум Корпорейшн до Публічного акціонерного товариства «Національний депозитарій України» з метою отримання повного реєстру власників іменних цінних паперів Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ".

При цьому, варто зазначити, що згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про депозитарну систему України» підтвердженням прав на цінні папери та прав за цінними паперами, що існують в бездокументарній формі, а також обмежень прав на цінні папери у певний момент часу є обліковий запис на рахунку в цінних паперах депонента в депозитарній установі, а якщо права на відповідні цінні папери обліковуються на рахунку в цінних паперах номінального утримувача - обліковий запис на рахунку в цінних паперах власника цінних паперів в обліковій системі номінального утримувача, клієнта номінального утримувача. Документальним підтвердженням наявності на певний момент часу прав на цінні папери та прав за цінними паперами депонента (у разі зарахування цінних паперів на депозит нотаріуса - відповідного кредитора) є виписка з рахунка в цінних паперах депонента, яка видається депозитарною установою на вимогу депонента або в інших випадках, установлених законодавством та договором про обслуговування рахунка в цінних паперах.

Таким чином, на підтвердження наявності у заявника статусу акціонера, останній не був позбавлений звернутися до депозитарної установи з вимогою про надання виписки з рахунка в цінних паперах депонента.

Апеляційний суд не приймає до уваги посилання Компанії Гранум Корпорейшн на те, що депозитарна установа - СП ТОВ «Драгон Капітал» відмовила у наданні виписки про стан рахунка у цінних паперах, оскільки зі змісту листа СП ТОВ «Драгон Капітал» від 02.03.2021 (вих. № 69) не вбачається, що позивач звертався саме за отриманням виписки з рахунка в цінних паперах та йому було відмовлено в її отриманні.

Так, Депозитарною установою СП ТОВ «Драгон Капітал» було відмовлено у виконанні розпорядження СП ТОВ «Драгон Капітал» на виконання інформаційної операції (обмежена виписка про залишки на рахунках в цінних паперах, дата: 25.01.2021) та розпорядження СП ТОВ «Драгон Капітал» на виконання інформаційної операції (обмежена виписка про обіг на рахунку в цінних паперах, період: 27.05.2016-2501.2021).

При цьому, причини відмови визначені адресатом: закінчення терміну дії довіреності розпорядника рахунку в цінних паперах та ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 20 квітня 2018 року у справі №761/14832/18.

Апеляційний суд зауважує, що Компанія Гранум Корпорейшн не могла бути необізнаною із обставинами спливу строку дії довіреності та легковажно розраховувати на отримання запитуваних документів на підставі нечинної довіреності. Тобто, в даному випадку складність в отриманні таких доказів була зумовлена не об`єктивними причинами, а є наслідком недотримання заявником порядку їх отримання.

Крім того, незважаючи на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 20.04.2018р. у справі № 761/14832/18, позивач все ж таки зміг отримати виписку з рахунку в цінних паперах депонента, яка видається депозитарною установою на вимогу депонента, станом на 10.06.2019р., і не довів суду неможливості отримання такої виписки самостійно.

За таким умов, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання про витребування доказів в порядку ст. 81 ГПК України та витребування таких доказів.

03.06.2021 до Центрального апеляційного господарського суду від відповідача Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ" надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні 03.06.2021 було оголошено перерву до 08.07.2021 на 15:00.

Від представника Компанії Гранум Корпорейшн/Granum Corporation надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі, яке ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.06.2021 задоволено: вирішено судове засідання у справі, призначене на 08.07.2021 на 15:00 год. провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із забезпеченням її проведення для Компанії Гранум Корпорейшн/Granum Corporation або його представника з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon" (https://vkz.court.gov.ua/).

07.07.2021 на адресу Центрального апеляційного господарського суду від Компанії Гранум Корпорейшн/Granum Corporation надійшли додаткові пояснення, в яких заявник підтримав доводи своєї апеляційної скарги та раніше заявлене в пункті 7 апеляційної скарги клопотання, а також додатково заявив клопотання про залишення без розгляду відзиву Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ" на апеляційну скаргу Компанії Гранум Корпорейшн від 02.06.2021р. (вих. 154-4/СПО), у зв`язку з пропуском строку на його подання.

Водночас, у судовому засіданні 08.07.2021 представником відповідача надано клопотання про приєднання до матеріалів справи відзиву на апеляційну скаргу з поновлення строку його подання.

З даного приводу колегія суддів звертає увагу, що ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.04.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Компанії Гранум Корпорейшн/Granum Corporation на рішення Господарського суду Запорізької області від 22.02.2021 у справі №908/2690/20. Розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні з викликом сторін на 03.06.2021р. о 14 год. 30 хв. Засідання відбудеться в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду, що розташований за адресою: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань №415а.

Пунктом 3 цієї ухвали визначено, що учасники справи мають право подати відзив на апеляційну скаргу, в порядку ст. 263 ГПК України, протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Згідно ч. 4 ст. 262 ГПК України в ухвалі про відкриття апеляційного провадження зазначається строк для подання учасниками справи відзиву на апеляційну скаргу та вирішується питання про витребування матеріалів справи. Якщо разом з апеляційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття апеляційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ГПК України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Частиною 5 статті 242 ГПК України передбачено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

А за приписами ч. 10-11 цієї статті судові рішення відповідно до цієї статті вручаються шляхом надсилання (видачі) відповідній особі копії (тексту) повного або скороченого судового рішення, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень. У випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З матеріалів справи № 908/2690/20 вбачається, що ухвала Центрального апеляційного господарського суду від 30.04.2021 про відкриття апеляційного провадження у справі була направлена через систему Діловодства спеціалізованого суду 30 квітня 2021 року на електронні адреси сторін, зокрема на адресу Відповідача - (відомості про яку містяться в єдиному державному реєстрі юридичних осію, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань).

Як передбачено ст. 115 ГПК України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

При цьому, за приписами ч. 1 ст. 116 ГПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Вирішуючи питання про залишення без розгляду відзиву Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ" на апеляційну скаргу, колегія суддів враховує, що матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем письмової ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 30.04.2021, якою було відкрито апеляційне провадження у справі № 908/2690/20.

Водночас, наслідки пропуску процесуальних строків, визначені ст. 118 ГПК України безпосередньо пов`язуються з поданням заяв, скарг і документів після закінчення процесуальних строків, а в даному випадку п`ятиденний строк для подання відзиву на апеляційну скаргу починає свій відлік з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження в порядку ст. 242 ГПК України, тобто відсутні підстави стверджувати, що останній сплив і відзив Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ" (вих. 154-4/СПО) поданий поза межами встановленого апеляційним судом процесуального строку.

Основними засадами судочинства, закріпленими у ст. 129 Конституції України, є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Аналогічні приписи закріплено у ст.ст. 7, 11 ГПК України.

Згідно практики ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.

ЄСПЛ вказав, що принцип рівності сторін - один із складників більш широкої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08.04.2010).

Суттєво те, щоб сторони могли належним чином брати участь у провадженні перед «судовим органом» (див., mutatismutandis, рішення по справі «Кєроярві проти Фінляндії» (Keroja?rvi v. Finland) від 19 липня 1995 р., серія A № 322, с. 16, п. 42, прикінцева частина).

Суд відзначав, що одним із складників справедливого судового розгляду в розумінні п. 1 ст. 6 є право на змагальне провадження; кожна сторона, в принципі, має отримати нагоду не лише бути поінформованою про будь-які докази, які потрібні для того, щоб виграти справу, але також має знати про всі докази чи подання, які представлені або зроблені в цілях впливу на думку суду, і коментувати їх (див., mutatis mutandis, рішення у справах «Лобо Мачадо проти Португалії» (LoboMachado v. Portugal) і «Фермьойлєн проти Бєльгії» (Vermeulen v. Belgium) від 20.02.1996 р., Reportsof Judgmentsand Decisions 1996-I, сс. 206-07, п. 31 і п. 23, п. 33, відповідно, та рішення у справі «Нідерост-Губер проти Швейцарії» (Nidero?st Huberv. Switzerland) від 18.02.1997 р., Reports 1997-I, с. 108, п. 24).

Суд нагадує, що принцип процесуальної рівності сторін... означає надання сторонам судового процесу можливості ознайомитись з усіма пред`явленими доказами і зауваженнями та прокоментувати їх, навіть якщо вони надані незалежним представником державної юридичної служби з метою здійснення впливу на рішення суду (див. рішення Суду у справі Жук проти України, no. 45783/05, від 21.10.2010).

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ruiz-Mateos проти Іспанії», від 23 червня 1993 року, заява № 12952/87, п. 63).

У будь-якому випадку має бути гарантований доступ до матеріалів, що є «життєво важливими» для результатів справи (рішення у справі «Мак Майкл проти Сполученого Королівства» (Mc Michael v. The United Kingdom), пп. 78- 82).

Ключовим для концепції справедливого розгляду справи як у цивільному, так і кримінальному провадженні є те, щоб скаржник не був позбавлений можливості ефективно представляти свою справу в суді та мав змогу нарівні із протилежною стороною користуватися правами, передбаченими принципом рівності сторін. Принцип рівності сторін вимагає «справедливого балансу між сторонами», і кожній стороні має бути надано відповідну можливість для представлення своєї справи в умовах, що не ставлять її у суттєво невигідне становище порівняно з її опонентом. Більше того, принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (див. рішення Суду у справі Мала проти України, no. 4436/07, від 03.07.2014).

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» (Miragall Escolano and others v. Spain, заява № 38366/97) may рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» (Perez de Rada Cavanilles v. Spain) ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 cт. 6 Конвенції.

Таким чином, залишення без розгляду відзиву Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ" на апеляційну скаргу Компанії Гранум Корпорейшн від 02.06.2021р. (вих. 154-4/СПО), буде порушувати положення п. 1 cт. 6 Конвенції та суперечитиме завданням та основним засадам господарського судочинства і концепції справедливого розгляду справи в цілому, а отже суд не вбачає підстав для задоволення клопотання апелянта, натомість задовольняє клопотання відповідача про поновлення строку на подання відзиву на апеляційну скаргу та приєднання його до матеріалів справи.

Апеляційний суд, дослідивши заявлене Компанією Гранум Корпорейшн клопотання про поновлення строку на подання доказів та приєднання їх до матеріалів справи в якості доказів, а саме: витягу з Інформаційної бази даних про ринок цінних паперів Державної установи «Агентство з розвитку інфраструктури фондового ринку України» (https://smida.gov.ua) станом на 2 квартал 2019 року Позивач був власником 192665 іменних простих бездокументарних акцій Відповідача, що становить 9,2717% від загальної кількості акцій; витягу з Інформаційної бази даних про ринок цінних паперів Державної установи «Агентство з розвитку інфраструктури фондового ринку України» (https://smida.gov.ua) станом на 3 квартал 2019 року Позивач був власником 192665 іменних простих бездокументарних акцій Відповідача, що становить 9,2717% від загальної кількості акцій; витягу з Інформаційної бази даних про ринок цінних паперів Державної установи «Агентство з розвитку інфраструктури фондового ринку України» (https://smida.gov.ua) станом на 2 квартал 2020 року Позивач був власником 192665 іменних простих бездокументарних акцій Відповідача, що становить 9,2717% від загальної кількості акцій; витягу з Інформаційної бази даних про ринок цінних паперів Державної установи «Агентство з розвитку інфраструктури фондового ринку України» (https://smida.gov.ua) станом на 3 квартал 2020 року Позивач був власником 192665 іменних простих бездокументарних акцій Відповідача, що становить 9,2717% від загальної кількості акцій; копії листа СП ТОВ «Драгон Капітал» від 02.03.2021, вих. № 69, про відмову у наданні виписок, у розрізі матеріалів справи та аналізуючи їх процесуально-правове обгрунтування, встановив наступне.

В обгрунтування причин неподання вказаних доказів до суду першої інстанції, позивачем зазначено, що зазначені докази не були подані під час розгляду справи судом, адже обставини, що зумовлюють необхідність в їх поданні виникли лише після отримання рішення (п. 84 апеляційної скарги).

Поважність причин їх неподання до суду першої інстанції, на думку заявника, виражається в тому, що й сам суд не був позбавлений можливості перевірити дані щодо наявності у Позивача статусу акціонера на веб-сайті https://smida.gov.ua (п. 81 апеляційної скарги).

Стосовно листа СП ТОВ «Драгон Капітал» від 02.03.2021 (вих. № 69), то такий лист отриманий Позивачем вже після прийняття рішення у справі, а відтак з об`єктивних причин не міг бути поданий до суду (п. 85 апеляційної скарги).

За приписами ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як передбачено п. 2 ч. 1 ст. 42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема: подавати докази, брати участь у дослідженні доказів.

При цьому, учасники справи зобов`язані: подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази (п. 4 ч. 2 ст. 42 ГПК України).

Згідно ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів наголошує, що апелянтом не надано доказів неможливості подання даних доказів на стадії розгляду справи судом першої інстанції з об`єктивних причин, як і не наведено обставин, що свідчили б про винятковість даного випадку.

Так, відомості в Інформаційній базі даних про ринок цінних паперів Державної установи «Агентство з розвитку інфраструктури фондового ринку України» існували на момент розгляду справи в суді першої інстанції та могли бути отримані позивачем у формі витягу в будь-який час, оскільки база даних є публічно доступною та знаходиться у вільному доступі.

Доказів існування складнощів в отриманні витягів чи інших об`єктивних перешкод, що зумовлювали б неможливість подання зазначених доказів під час судового розгляду справи № 908/2690/20 Господарським судом Запорізької області, заявником не надано.

Що стосується листа СП ТОВ «Драгон Капітал» від 02.03.2021 (вих. № 69), то, як вже було зазначено, Депозитарною установою СП ТОВ «Драгон Капітал» було відмовлено у виконанні розпорядження СП ТОВ «Драгон Капітал» на виконання інформаційної операції (обмежена виписка про залишки на рахунках в цінних паперах, дата: 25.01.2021) та розпорядження СП ТОВ «Драгон Капітал» на виконання інформаційної операції (обмежена виписка про обіг на рахунку в цінних паперах, період: 27.05.2016-2501.2021).

Таким чином, запит про отримання такого доказу був зроблений Компанією Гранум Корпорейшн 25.01.2021, тобто майже за місяць до ухвалення рішення у справі 22.02.2021, і позивач Господарський суд Запорізької області про ці обставини не повідомляв.

Необхідно також додати, що вказаний доказ стосується отримання обмежених виписок про залишки на рахунках в цінних паперах та про обіг на рахунку в цінних паперах, чим спростовуються аргументи скаржника, наведені в п. 86 апеляційної скарги, про те, що вказаний лист підтверджує, що Позивач не має можливості отримати саме виписку про стан рахунка у цінних паперах.

З приводу тверджень про можливість суду самостійно отримати вказані докази, варто зазначити, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Апеляційний суд зазначає, що обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23.02.2006 визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За приписами частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Принцип "процесуальної рівності сторін" передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (рішення Європейського суду з прав людини від 27.10.1993 у справі "DOMBO BEHEERB.V. v. THE NETHERLANDS").

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 у справі «Пономаренко проти України»).

З огляду на вищенаведене, а також те, що збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, колегія суддів доходить висновку про безпідставність доводів в цій частині клопотання.

Прийняття судом до розгляду несвоєчасно поданих доказів без поважних на те причин, а лише через неналежну підготовку сторони щодо судового розгляду справи, порушує імперативні норми Господарського процесуального кодексу України та унеможливлює дотримання принципу рівності учасників справи і неупередженості суду.

До того ж, відповідно до ч. 2 ст. 2 ГПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, (яким відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів), яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.01.2019 року у справі № 925/2028/15 та від 14.01.2020 року у справі № 925/1082/18).

Отже, апеляційний суд визнає неповажними причини неподання вказаних доказів до суду першої інстанції та відмовляє у задоволенні клопотання.

Судове засідання 08.07.2021 проводилося в режимі відеоконференції за участю представника апелянта з використанням власних технічних засобів поза межами суду. Представник відповідача був присутній в залі судового засідання.

Представник апелянта (позивача) у судовому засіданні 08.07.2021 року підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача, в свою чергу, проти задоволення апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві, просив суд оскаржуване рішення залишити без змін.

Апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши повноту та об`єктивність встановлених обставин та висновки місцевого господарського суду, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно виписки про стан рахунку в цінних паперах станом на 10.06.2019 Компанія Гранум Корпорейшн значиться акціонером Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ», яка володіє 9,2717 % простих без документарних акцій у статутному капіталі останнього.

08 вересня 2020 року позивач, в порядку ст. 78 Закону України "Про акціонерні товариства", звернувся до відповідача із запитом про ознайомлення з документами товариства у приміщенні Товариства, згідно переліку, який наведено в запиті (а.с. 31-34 т. 1).

15 вересня 2020 року, у відповідь на вказаний запит, відповідач надіслав лист № ОЦБ/10752;1/К відповідно до якого відмовив у наданні можливості ознайомитись із запитуваними документами, посилаючись на те, що на підтвердження статусу Позивача як акціонера Товариства, була додана Виписка про стан рахунку в цінних паперах від 10.06.2019 року, яка не підтверджує наявність такого статусу у Позивача на час звернення із запитом (а.с. 49, т. 1).

08 вересня 2020 року позивач, в порядку ст. 78 Закону України "Про акціонерні товариства" звернувся до Відповідача із Запитом про доступ до документів товариства та надання копій документів щодо фінансово-господарської діяльності АТ "Мотор Січ" згідно переліку, який наведено в запиті (а.с. 51-55, т. 1).

25 вересня 2020 року, у відповідь на вказаний запит, відповідач надіслав лист № ОЦБ/11230;7/КС відповідно до якого відмовив у доступі до документів, перелічених в запиті з аналогічним мотивуванням (а.с. 70, т. 1).

Позивач в позові вказував, що будь-який акціонер, за умови повідомлення виконавчого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів, має право на ознайомлення з документами, передбаченими частиною першою ст. 78 Закону України "Про акціонерні товариства" у приміщенні товариства за його місцезнаходженням у робочий час. Виконавчий орган товариства має право обмежувати строк ознайомлення з документами товариства, але в будь-якому paзі строк ознайомлення не може бути меншим 10 робочих днів з дати отримання товариством повідомлення про намір ознайомитися з документами товариства.

В розумінні ст. ст. 25, 77 та 78 Закону України "Про акціонерні товариства" Відповідач був зобов`язаний надати Позивачеві, як акціонерові, запитувану інформацію та документи щодо діяльності Товариства. Однак, в порушення вимог законодавства, Відповідач безпідставно та незаконно відмовив Позивачеві у наданні доступу до інформації про діяльність товариства, чим грубо порушив його права як акціонера останнього, що зумовлює необхідність захисту прав позивача в судовому порядку.

Разом з тим зазначав, що з метою доведення дійсного статусу Позивача як акціонера Товариства та, як наслідок, доказування факту порушення Відповідачем прав Позивача, необхідним є дослідження змісту повного переліку акціонерів товариства, який можна встановити з реєстру власників іменних цінних паперів Публічного акціонерного товариства "МОТОР СІЧ", що складений у порядку, встановленому законодавством про депозитарну систему України.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у нього прав за цінними паперами АТ "Мотор СІЧ" в порядку ч. 1 ст. 8 Закону України "Про депозитарну систему України".

Апеляційний господарський суд погоджується з даними висновками місцевого господарського суду та зазначає з приводу викладених в апеляційній скарзі доводів наступне.

За своєю правовою природою між сторонами склалися корпоративні відносини, які регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Господарським кодексом України (далі - ГК України), Законом України "Про акціонерні товариства" та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 1 ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про акціонерні товариства" корпоративні права - сукупність майнових і немайнових прав акціонера - власника акцій товариства, які випливають з права власності на акції, що включають право на участь в управлінні акціонерним товариством, отримання дивідендів та активів акціонерного товариства у разі його ліквідації відповідно до закону, а також інші права та правомочності, передбачені законом чи статутними документами.

В постанові Верховного Суду від 24.03.2021 у справі № 157/3194/17-ц зроблено наступний правовий висновок, що корпоративні права характеризуються, зокрема, тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи має право на участь в управлінні останньою й інші правоможності, передбачені законом і статутом (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 509/577/18, від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/7554/18 (пункт 5.31)).

За приписами ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 25 Закону України "Про акціонерні товариства визначено" визначено, що кожною простою акцією акціонерного товариства її власнику - акціонеру надається однакова сукупність прав, включаючи права на:

1) участь в управлінні акціонерним товариством;

2) отримання дивідендів;

3) отримання у разі ліквідації товариства частини його майна або вартості частини майна товариства;

4) отримання інформації про господарську діяльність акціонерного товариства.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про акціонерні товариства" (в редакції на момент спірних правовідносин) акціонерами товариства визнаються фізичні і юридичні особи, а також держава в особі органу, уповноваженого управляти державним майном, або територіальна громада в особі органу, уповноваженого управляти комунальним майном, які є власниками акцій товариства.

Частина 1 ст. 77 Закону України "Про акціонерні товариства" визначено перелік документів, які Акціонерне товариство зобов`язане зберігати за його місцезнаходженням.

Відповідальність за зберігання документів товариства покладається на голову колегіального виконавчого органу (особу, що здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу) та на головного бухгалтера - щодо документів бухгалтерського обліку і фінансової звітності (ч. 2 ст. 77). Документи, передбачені частиною першою цієї статті, підлягають зберіганню протягом всього терміну діяльності товариства, за винятком документів бухгалтерського обліку, строки зберігання яких визначаються відповідно до законодавства (ч. 3 ст. 77).

Відповідно до ст. 78 Закону України "Про акціонерні товариства" Акціонерне товариство забезпечує кожному акціонеру доступ до документів, визначених пунктами 1-3, 5-11, 13, 14, 16-23 частини першої статті 77 цього Закону, а акціонеру, який володіє значним пакетом акцій, - також доступ до будь-яких інших документів товариства, що містять відомості про фінансово-господарську діяльність цього товариства. У разі якщо в зазначених документах наявна інформація з обмеженим доступом, акціонерне товариство та акціонер зобов`язані забезпечувати дотримання режиму користування та розкриття такої інформації, встановленого законом.

Як зазначено у ч. 2 вказаної статті протягом 10 робочих днів з дня надходження письмової вимоги акціонера корпоративний секретар, а в разі його відсутності - виконавчий орган акціонерного товариства зобов`язаний надати цьому акціонеру завірені підписом уповноваженої особи товариства копії відповідних документів, визначених частиною першою цієї статті. За надання копій документів товариство може стягувати плату, розмір якої не може перевищувати вартості витрат на виготовлення копій документів та витрат, пов`язаних з пересиланням документів поштою, до моменту надання таких документів. Будь-який акціонер, за умови повідомлення виконавчого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів, має право на ознайомлення з документами, передбаченими частиною першою цієї статті, у приміщенні товариства за його місцезнаходженням у робочий час. Виконавчий орган товариства має право обмежувати строк ознайомлення з документами товариства, але в будь-якому разі строк ознайомлення не може бути меншим 10 робочих днів з дати отримання товариством повідомлення про намір ознайомитися з документами товариства.

Акціонери можуть отримувати додаткову інформацію про діяльність товариства за згодою виконавчого органу товариства або у випадках і порядку, передбачених статутом або рішенням загальних зборів акціонерного товариства.

Частинна 3 вказаної статті визначає, що Публічне акціонерне товариство зобов`язане мати власний веб-сайт, на якому в порядку та строки, встановлені Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку, розміщується інформація, що підлягає оприлюдненню відповідно до законодавства, інформація, визначена пунктами 1-3,5,6,10,11,13 (крім документів, що містять конфіденційну інформацію), 14-20 частини першої статті 77, та інформація, визначена частиною третьою статті 35 та частини п`ятої статті 45 цього Закону.

Акціонерне товариство зобов`язане розкривати інформацію відповідно до законів України, що передбачено ч. 5 ст. 78 Закону України "Про акціонерні товариства".

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частинами 1-2 ст. 14 ЦК України визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частинами 1-2 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АР Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно з положеннями статті 2 Господарського процесуального кодексу України та статей 15, 16 Цивільного кодексу України підставою для захисту прав (охоронюваних законом інтересів) є його порушення, невизнання або оспорення. Зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

У розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Відповідно до ст. 275 Цивільного кодексу України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому, позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Отже, справи, що виникають з корпоративних відносин, - це справи зі спорів між юридичними особами та їх учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасниками, які вибули, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, що пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи. Предметом відповідних позовів можуть бути вимоги про визнання недійсними: актів органів управління юридичної особи; її установчих документів; правочинів, укладених юридичною особою, якщо позивач обґрунтує свої вимоги порушенням його корпоративних прав або інтересів, тощо. Виняток становлять трудові спори за участю юридичної особи.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач звернувся до відповідача 08 вересня 2020 року в порядку ст. 78 Закону України "Про акціонерні товариства" із запитом б/н про ознайомлення з документами товариства у приміщенні Товариства, згідно переліку який наведено в запиті (а.с. 31-34 т. 1).

15 вересня 2020 року, у відповідь на вказаний запит, відповідач надіслав лист № ОЦБ/10752;1/К, відповідно до якого відмовив у наданні можливості ознайомитись із запитуваними документами, посилаючись на те, що на підтвердження статусу Позивача як акціонера Товариства, була додана Виписка про стан рахунку в цінних паперах від 10.06.2019 року, яка не підтверджує наявність такого статусу у Позивача на час звернення із запитом. При цьому звернув увагу на невизначеність змісту доданої до запиту довіреності (а.с. 49, т. 1).

В подальшому, 08 вересня 2020 року позивач знову звернувся до відповідача із Запитом про доступ до документів товариства та надання копій документів щодо фінансово-господарської діяльності АТ "Мотор Січ" згідно переліку, який наведено в запиті (а.с. 51-55, т. 1). Однак, 25 вересня 2020 року у відповідь на вказаний запит, відповідач надіслав лист № ОЦБ/11230;7/КС, відповідно до якого відмовив у доступі до документів, перелічених в запиті, зазначивши, що на підтвердження статусу Позивача як акціонера Товариства, була додана Виписка про стан рахунку в цінних паперах від 10.06.2019 року, яка не підтверджує наявність такого статусу у Позивача на час звернення із запитом. При цьому знову звернув увагу на невизначеність змісту доданої до запиту довіреності (а.с. 70, т. 1).

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до положень статті 167 Господарського кодексу України, статті 116 Цивільного кодексу України, статей 25, 78 Закону України "Про акціонерні товариства" кожному акціонеру надано право отримати інформацію про господарську діяльність акціонерного товариства, якому кореспондує обов`язок товариства забезпечити акціонеру доступ до відповідної інформації в передбаченому законом порядку.

Отримання учасником зазначеної інформації від товариства є необхідним для реалізації ним своїх корпоративних прав, зокрема на участь в управлінні господарською організацію. Тому внаслідок невиконання товариством свого обов`язку з надання учаснику товариства на його вимогу для ознайомлення документів, передбачених положеннями закону та статуту, можуть бути визнані порушеними як право учасника товариства на інформацію, так і його корпоративні права.

Так, позивачем до позову на підтвердження свого статусу та прав акціонера відповідача надано до позовної заяви копію виписки про стан рахунку в цінних паперах на 10 червня 2019 року (сформована 14.06.2019р.) СП ТОВ "Драгон Капітал", відповідно до якої станом на 10.06.2019р. депонент Granum Corporation має депозитний рахунок 402107-РА20007069, на якому обліковуються 192 665 простих іменних бездокументарних акцій, номінальною вартістю 135,00 грн. кожна, загальною номінальною вартістю 26 009 775,00 грн., частка у статутному капіталі - 9,21717 %, які обліковуються на балансовому рахунку 423000, а також вказано: "423000 заблоковані внаслідок безумовної операції" (а.с. 30, т. 1).

Абзацем другим ч. 1 ст. 8 Закону України "Про депозитарну систему України" визначено, що документальним підтвердженням наявності на певний момент часу прав на цінні папери та прав за цінними паперами депонента (у разі зарахування цінних паперів на депозит нотаріуса - відповідного кредитора) є виписка з рахунка в цінних паперах депонента, яка видається депозитарною установою на вимогу депонента або в інших випадках, установлених законодавством та договором про обслуговування рахунка в цінних паперах.

Згідно з п. 2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 № 4 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних відносин" господарським судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 8 Закону України "Про депозитарну систему України" підтвердженням прав на цінні папери та прав за цінними паперами, що існують в бездокументарній формі, а також обмежень прав на цінні папери у певний момент часу є обліковий запис на рахунку в цінних паперах депонента в депозитарній установі. Документальним підтвердженням наявності на певний момент часу прав на цінні папери та прав за цінними паперами депонента (у разі зарахування цінних паперів на депозит нотаріуса відповідного кредитора) є виписка з рахунка в цінних паперах депонента, яка видається депозитарною установою на вимогу депонента або в інших випадках, установлених законодавством та договором про обслуговування рахунка в цінних паперах. Така виписка з рахунка в цінних паперах не є цінним папером, а її передача від однієї особи до іншої не є вчиненням правочину щодо цінних паперів і не тягне за собою переходу прав на цінні папери та прав за цінними паперами.

Отже, виписка з рахунку в цінних паперах підтверджує той факт, що права на цінні папери та права за цінними паперами належать визначеному депоненту саме на визначену в ній дату. Відтак, надана Позивачем копія Виписки про стан рахунку в цінних паперах на 10 червня 2019 року підтверджує лише те, що на певний момент часу, а саме на 10 червня 2019 року, компанія Гранум Корпорейшн була акціонером АТ "МОТОР СІЧ" з правом власності на частку в статутному капіталі АТ "МОТОР СІЧ" в розмірі 9,2717%.

Колегія суддів зауважує, що відповідно до пункту 7 розділу ІІІ Положення про провадження депозитарної діяльності, затвердженого рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 23.04.2013 №735 (далі - Положення), до інформаційних операцій Центрального депозитарію та депозитарних установ належать операції з підготовки та видачі, зокрема виписок або довідок з рахунку в цінних паперах.

При цьому, в розумінні приписів ст. 8 Закону України "Про депозитарну систему України", обов`язок видавати на вимогу депонента на підтвердження його прав на цінні папери емітента Виписку з його рахунку в цінних паперах покладено саме на депозитарні установи, а не на Центральний депозитарій.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем надано копію ухвали Київського апеляційного суду від 27.08.2020р. у справі № 761/24088/20, відповідно до змісту якої вбачається, що: ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06.08.2020 року задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за органами безпеки фіскальною та прикордонною службою Офісу Генерального прокурора Северина K.M. та накладено арешт на прості іменні акції AT "Мотор Січ" (), які обліковуються на рахунках у цінних паперах, відкритих у депозитарній Установі СП ТОВ "Драгон Капітал" (), а саме:

- на рахунку № НОМЕР_1 "Skyrizon Aircraft Holdings Limited" (1776352, Віргінські острови) у кількості 207 783 штук;

- на рахунку № НОМЕР_2 "Business House Helena, AG" (425217, Панама) у кількості 359 727 штук;

- на рахунку № НОМЕР_3 "Enfields Trade & Capital Corp." (542042, Панама) у кількості 64 733 штук;

- на рахунку № НОМЕР_4 "Waldo Trade Ltd." (1535383, Британські Віргінські острови) у кількості 27 086 штук;

- на рахунку № НОМЕР_5 "Granum Corporation" (538069, Панама) у кількості 192 665 штук;

та які обліковуються на рахунках у цінних паперах, відкритих у депозитарній установі ПАТ "ОТП Банк" ():

- на рахунку № НОМЕР_6 "Likatron Enterprises Limited" (НЕ 340841, Кіпр) у кількості 207 592 штук;

- на рахунку № НОМЕР_7 громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_2 (код НОМЕР_1 ) у кількості 104 107 шт., та зупинено видаткові операції, у тому числі переказу, списання цінних паперів.

Заборонено будь-яким депозитарним установам вносити до системи депозитарного обліку будь-які зміни, які стосуються ідентифікації власників та/або переходу права власності відносно цінних паперів - простих іменних акцій AT "Мотор Січ" (), або видавати реєстр акціонерів. Виконання ухвали доручено ПАТ "Національний депозитарій України" ().

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представником "Business House Helena A.G." (Бізнес Хаус Хелена, А.Г.) подано апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06.08.2020 року та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на прості іменні акції АТ "Мотор Січ" та інших заборон - відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27.08.2020р. у справі № 761/24088/20 ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06 серпня 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за органами безпеки фіскальною та прикордонною службою Офісу Генерального прокурора Северина K.M. в частині накладення арешту на прості іменні акції AT "Мотор Січ", які обліковуються на рахунках у цінних паперах, відкритих у депозитарній Установі СП ТОВ "Драгон Капітал", зокрема: - на рахунку № НОМЕР_2 "Business House Helena, AG" у кількості 359 727 штук, та заборонено будь-яким депозитарним установам вносити до системи депозитарного обліку будь-які зміни, які стосуються ідентифікації власників та/або переходу права власності відносно цінних паперів - простих іменних акцій AT "Мотор Січ", або видавати реєстр акціонерів, - залишено без змін, а апеляційну скаргу представника "Business House Helena A.G. " (Бізнес Хаус Хелена, А.Г.) Максименка Олександра Романовича , - залишено без задоволення.

Таким чином, зміст вказаної ухвали свідчить, що заборонено будь-яким депозитарним установам вносити до системи депозитарного обліку будь-які зміни, які стосуються ідентифікації власників та/або переходу права власності відносно цінних паперів - простих іменних акцій AT "Мотор Січ" або видавати реєстр акціонерів. Виконання ухвали доручено ПАТ "Національний депозитарій України".

Проте позивачем не обґрунтовано неможливість надання відповідної виписки депозитарної установи СП ТОВ "Драгон Капітал" про стан рахунку в цінних паперах в поряду визначному Законом України "Про депозитарну систему України" та Положенням на дату звернення до відповідача із запитами, оскільки в даному випадку спір стосується підтвердження позивачем наявності станом на дату звернення до відповідача із запитами (08.09.2020) прав на цінні папери та прав за цінними паперами емітента - AT "Мотор Січ".

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. ст. 73 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до приписів ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Апеляційний суд наголошує, що обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відтак на позивача покладений обов`язок обгрунтувати суду свої вимоги поданими до суду доказами, тобто, довести, що права та інтереси позивача дійсно порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

За змістом ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці використовує принципи «баланс ймовірностей» або «розумна ступінь достовірності» (balance of probabilities) та «поза розумним сумнівом» (beyond reasonable doubt) для оцінки обставин справи та доказів (див. рішення BENDERSKIY v. Ukraine 15.11.2007 р.).

Верховний Суд в постанові від 27.11.2018 р. у справі № 914/2505/17 зазначив, що принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Аналізуючи викладене, апеляційний суд констатує, що доказування не може мати абстрактне значення та грунтуватися на припущеннях, а відповідні обставини, на які посилаються або заперечують сторони, мають бути підтверджені або спростовані поданими ними до суду належними доказами.

Таким чином, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у нього прав за цінними паперами АТ "Мотор СІЧ" в порядку ч. 1 ст. 8 Закону України "Про депозитарну систему України", що спростовує доводи в цій частині апеляційної скарги.

Колегія суддів відхиляє аргументи скаржника про те, що строк дії виписки з рахунку в цінних паперах депонента є необмеженим, виходячи з того, що термін строку такої виписки не передбачений ст. 194 ЦК України, ст. 6 ЗУ «Про цінні папери та фондовий ринок», ст. 8 ЗУ «Про депозитарну систему України», Положенням.

Так, надана позивачем виписка про стан рахунку в цінних паперах на 10.06.2019р., яка сформована 14.06.2019 о 10:03:24, засвідчує, що рахунок компанії Гранум Корпорейшн в цінних паперах 10.06.2019 перебував в такому правову стані: депонент Granum Corporation, найменування емітента - АТ «Мотор Січ», вид та форма випуску цінних паперів - Акції іменні, прості; бездокументарна, кількість цінних паперів - 192 665, частка у статутному капіталі - 9,21717 %.

Отже, вказана виписка підтверджує стан рахунку на 10.06.2019р. і не охоплює попередні та наступні періоди.

При цьому, слід наголосити, що ані законодавство України, ані сама виписка з рахунку в цінних паперах, надана позивачем, не містять вказівок про «необмеженність» строку дії такого документу.

З цих же міркувань апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта про незмінність його статусу акціонера та стану рахунку в цінних паперах, з огляду на те, що з наданої ним виписки вбачається, що рахунок депонента заблокований внаслідок безумовної операції, а також враховуючи ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 20.04.2018 про накладення арешту в кримінальному провадженні та ухвалу Київського апеляційного суду від 27.08.2020р. у справі № 761/24088/20.

Так, виходячи з аналізу ч. 1 ст. 8 Закону України "Про депозитарну систему України" у виписці міститься інформація про обмеження прав на цінні папери у певний момент часу, а відтак відомості про блокування рахунку є актуальними станом на 10.06.2019 та підтверджують, що обіг акцій був зупинений і відчуження акцій було неможливе саме станом на цю дату.

Те саме стосується й згаданих судових рішень у формі ухвал про накладення арешту на прості іменні акції AT "Мотор Січ" (), з яких неможливо встановити існування обтяжень протягом усього періоду часу з 10.06.2019 по 08.09.2020 (дату звернення позивача з першим запитом), що виключали б можливість відчуження цінних паперів та нівелювали б будь-які сумніви щодо дійсності статусу акціонера АT "МОТОР СІЧ" у компанії Гранум Корпорейшн та наявності права власності на частку в статутному капіталі саме в poзмірі 9.2717% на момент звернення з відповідними запитами до відповідача.

Той факт, що переліченими вище ухвалами слідчих суддів Шевченківського районного суду м. Києва та Київського апеляційного суду у кримінальних провадженнях у справах № 761/14832/18 та №761/24088/20 накладено арешт на прості іменні акції із зупиненням видаткових операцій, у тому числі переказу, списання цінних паперів, заборонено будь-яким депозитарним установам вносити до системи депозитарного обліку будь-які зміни, які стосуються ідентифікації власників та/або переходу права власності відносно цінних паперів - простих іменних акцій АТ «Мотор Січ» (), або видавати реєстр акціонерів до закінчення досудового розслідування може лише опосередковано свідчити про те, що після 10.06.2019р. Позивач не здійснював відчуження належних йому акцій Товариства, і сам по собі не є допустимим доказом наявності у нього прав акціонера ПАТ «МОТОР СІЧ» при зверненні з відповідними запитами у цій справі.

З приводу тверджень апелянта, що чинним законодавством не передбачено обов`язку надавати разом з акціонерними запитами виписку про стан рахунка у цінних паперах для підтвердження статусу акціонера, апеляційний суд зазначає таке.

Дійсно, ст. 78 ЗУ «Про акціонерні товариства» не містить прямої вказівки щодо обов`язку надання акціонером акціонерному товариству документального підтвердження наявності прав на цінні папери такого товариства станом на час звернення із запитом про надання інформації.

Разом з тим, норма цієї статті визначає обов`язок акціонерного товариства надавати інформацію та доступ до документів лише щодо акціонера, а не будь-якого суб`єкта звернення.

Тобто, звертаючись з відповідним запитом, особа має засвідчити свій статус акціонера офіційно визнаним документом, яким в силу приписів чинного законодавства є саме виписка про стан рахунка у цінних паперах.

При цьому, як вже було зазначено, така виписка повинна містити достатньо «свіжі» дані щодо акціонера саме на момент звернення з відповідним запитом, які б не викликали категоричних сумнівів у їх актуальності, і в цьому аспекті не є визначальним спосіб подання такого запиту. Адже, навіть подаючи такий запит засобами поштового зв`язку, в силу умов та строків обігу поштової кореспонденції, дата надходження запиту до адресата може не співпадати з датою його відправлення.

Однак, виходячи з положень ч. 1 ст. 8 Закону України "Про депозитарну систему України", заявник підтверджує свій статус акціонера випискою з рахунку в цінних паперах депонента станом на дату формування (подання) запиту, але є також допустимим сплив розумного строку між датою виписки та датою запиту, а у даному випадку не відповідає таким критеріям виписка станом на 10.06.2019, що містить дані 15-и місячної давнини від дати подання відповідних запитів (08.09.2020).

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що звертаючись з акціонерним запитом до АТ "МОТОР СІЧ" Позивач не надав до запиту отриману відповідно до ст. 8 Закону України "Про депозитарну систему України" виписку, яка б засвідчила актуальність його прав акціонера АТ "МОТОР СІЧ", в той час, як лише така виписка, що видається депозитарною установою на вимогу депонента, є єдиним допустимим доказом в розумінні ГПК України підтвердження на певний момент часу прав власності депонента (конкретної особи) на цінні папери та прав за цінними паперами.

При цьому, необхідно зазначити, що приписи статті 78 Закону України "Про акціонерні товариства" не передбачають обов`язку акціонерного товариства ані надавати копії відповідних документів особі, що не є акціонером товариства, ані звертатися до Центрального депозитарію з розпорядженням щодо складення реєстру власників іменних цінних паперів через звернення особи, підстави вважати яку акціонером товариства відсутні.

Стосовно тверджень скаржника про неврахування судом першої інстанції правового висновку суду касаційної інстанції у подібних правовідносинах, а саме висновку Верховного Суду викладені у постанові від 12.11.2020 у справ № 921/560/18, колегія суддів зауважує таке.

За приписами ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.08.2020 у справі № 922/3422/18 сформовано наступний правовий висновок, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку. За положеннями цієї норми, касаційний перегляд з указаних підстав може відбутися за наявності таких складових: (1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду; (2) спірні питання виникли у подібних правовідносинах. Визначення подібності правовідносин міститься у правових висновках, викладених у судових рішеннях Великої Палати Верховного Суду та об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Так, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 27.03.2020 у справі № 910/4450/19 зазначила, що подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет).

Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому, зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (п. 32 постанови від 27.03.2018 у справі № 910/17999/16; п. 38 постанови від 25.04.2018 у справі № 925/3/7, п. 40 постанов від 25.04.2018 у справі № 910/24257/16). Такі ж висновки були викладені у постановах Верховного Суду України від 21.12.2016 у справі № 910/8956/15 та від 13.09.2017 року у справі № 923/682/16.

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах необхідно розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (п. 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19, п. 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16; п. 8.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/5394/15-г; постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 2-3007/11; постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 757/31606/15-ц).

Апеляційний суд, проаналізувавши постанову від 12.11.2020 у справі № 921/560/18, встановив, що у вказаній справі, з урахуванням всіх її обставин, Верховний суд зазначив, що суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку про те, що відповідач не був позбавленим можливості самостійно перевірити наявність у позивача статусу акціонера на момент звернення ним з відповідним запитом про надання інформації. Так, за змістом ч. 5 ст. 22 Закону України "Про депозитарну систему України" у разі отримання розпорядження від емітента Центральним депозитарієм складається реєстр власників іменних цінних паперів. Та зробив у вказаній справі висновок, що відповідач, маючи сумніви щодо того, чи являється позивач його акціонером, не був позбавлений можливості перевірити таку інформацію на підставі реєстру власників іменних цінних паперів. (п. 26, 27, 28 Постанови).

Проте, під час розгляду справи № 908/2690/20 Господарським судом Запорізької області встановлено, що існує заборона видавати реєстр акціонерів Товариства АТ "МОТОР СІЧ", а позивачем не обґрунтовано неможливість надання відповідної виписки відповідної депозитарної установи на дату звернення до відповідача із запитами.

Тобто, на відміну від справи № 921/560/18, у даній справі, внаслідок наявної заборони на видачу реєстру акціонерів Товариства АТ "МОТОР СІЧ", емітент був позбавлений можливості самостійно отримати та перевірити у реєстрі акціонерів належність Позивачу 9,2717% простих бездокументарних акцій у статутному капіталі Товариства.

Відтак, правовідносини у справі № 921/560/18 не є подібними з правовідносинами у справі № 908/3159/19, оскільки вирішення справи здійснено за встановлення судами різних (відмінних) фактичних обставин та доказової бази.

Таким чином, доводи позивача про те що відповідач самостійно міг встановити наявність права на цінні папери компанії Гранум Корпорейшн, оскільки вона була акціонером АТ "МОТОР СІЧ", в т.ч. із відповідних відкритих джерел інформації, обгрунтовано не прийнятті судом першої інстанції в силу вищевикладеного.

Що стосується доводів скаржника про те, що ухвалою Київського апеляційного суду від 27.08.2020 та рядом інших подібних ухвал встановлено, що позивач є акціонером відповідача, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акту, який вступив в законну силу.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Водночас, Верховний Суд у постанові від 18.12.2019р. у справі № 761/29966/16-ц зробив наступний правовий висновок що преюдиція при встановленні фактів судовим рішенням у іншій справі має місце лише тоді, коли в у ній брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Отже, законодавство визнає преюдиційними тільки фактичні обставини справи (факти), установлені судом в результаті оцінки доказів, що знайшли відображення в тексті судового рішення. Преюдиційне значення можуть мати лише факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які зазначені в резолютивній частині рішення. Тому не мають преюдиційного значення правова кваліфікація встановлених судом обставин, оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення.

Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішенням; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті ж самі особи, які брали участь у попередній справі.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11.02.2020 по справі №904/8484/16 та по справі №904/7905/16 від 03.03.2020.

В той же час, необхідно зауважити, що АТ "МОТОР СІЧ" не було та не є учасником справ, по кримінальним провадженням в яких накладався арешт на акції Товариства. Крім того, арешт майна є одним із засобів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 та п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України), а ухвалою слідчого судді (суду) про накладення арешту на майно вирішуються процесуальні питання в кримінальному провадженні, тобто вона не є тим судовим рішенням, яким таке провадження розглядається та вирішується по суті, відтак й обставини покладені в її основу не обов`язково мають бути підтверджені певною доказовою базою, а можуть базуватися на достатньо обгрунтованих припущеннях. Поміж іншого, в зазначених компанією Гранум Корпорейшн судових рішеннях не вбачається на підставі яких доказів, суд дійшов висновку про належність позивачу прав за цінними паперами відповідача, до того ж саме на момент постановлення таких ухвал.

Колегія суддів вважає також безпідставним посилання апелянта на положення ч. 2 ст. 8 Закону України «Про депозитарну систему України», згідно якої виписка з рахунка в цінних паперах номінального утримувача є документальним підтвердженням наявності на певний момент часу прав на цінні папери на рахунку номінального утримувача, що належать клієнтам номінального утримувача або клієнтам клієнта номінального утримувача, та не є підтвердженням права власності на цінні папери.

Відповідно до п. 11-2 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про депозитарну систему України» номінальний утримувач - іноземна фінансова установа, яка зареєстрована в державі, що є членом Європейського Союзу та/або членом Групи з розробки фінансових заходів боротьби з відмиванням грошей (FATF) та є членом Міжнародної асоціації для системи з питань обслуговування цінних паперів (ISSA), відповідає встановленим Комісією вимогам та відповідно до законодавства держави, в якій її зареєстровано, має право надавати своїм клієнтам послуги з обліку цінних паперів та реєстрації переходу права власності на цінні папери, у тому числі в інших державах на підставі відповідних договорів з іноземними фінансовими установами.

Водночас, позивач не є іноземною фінансовою установою, а отже і номінальним утримувачем в розумінні положень ЗУ «Про депозитарну систему України».

Відтак, з огляду на фактично встановлені обставини та враховуючи зміст поданих компанією Гранум Корпорейшн запитів та додатків до них, позивачем не доведено суду належними доказами, що відмова АТ "МОТОР СІЧ" йому у наданні інформації та доступу до документів була протиправною, а відтак вимагала б судового захисту.

Апеляційний суд наголошує, що позивач не позбавлений можливості звернутися з аналогічними вимогами до АТ "МОТОР СІЧ", оформивши належним чином відповідні запити та засвідчивши актуальною випискою з рахунку в цінних паперах депонента, за отриманням якої він не звертався, свій статус акціонера (наявність дійсних прав на цінні папери товариства) на певний момент звернення/подання запитів.

Враховуючи сукупність встановлених вище обставин, підтверджених певною доказовою базою, з огляду на положення ст.ст.75-79, 86 ГПК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Порушень або неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, апеляційним судом під час перегляду справи не встановлено.

З урахуванням фактичних обставин справи та норм чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, наведених в оскаржуваному рішенні, у зв`язку з чим не вбачає підстав для зміни або скасування рішення господарського суду Запорізької області від 22.02.2021 у справі № 908/2690/20.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на апелянта (позивача).

Керуючись статтями 269, 275-279 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Компанії Гранум Корпорейшн/Granum Corporation на рішення Господарського суду Запорізької області від 22.02.2021 у справі № 908/2690/20 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 22.02.2021 у справі № 908/2690/20 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за Компанією Гранум Корпорейшн/Granum Corporation.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 14.07.2021

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.А. Коваль