ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

14 липня 2021 року справа №903/544/21

Суддя Господарського суду Волинської області Войціховський В. А., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Нововолинський госпрозрахунковий ринок" (45400, м. Нововолинськ, вул. Героїв АТО, 1а, ) про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи - підприємця Гусєвої Марії Олексіївни ( АДРЕСА_1 ) 8 780,70грн., в тому числі 5 742 грн. заборгованості за договором оренди № 1151 торговельного місця від 01.01.2019р. з додатковою угодою №1 до договору оренди торговельного місця №1151 від 01.01.2020р., укладеними у письмовій формі, 2 607 грн. неустойки, 431,70 грн. пені,

встановив:

Згідно із ч. 2 ст. 12 ГПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Судовий наказ, відповідно до положень статті 232 ГПК України, є судовим рішенням.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 147 ГПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 148 цього Кодексу. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

За змістом статті 148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним в письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 154 ГПК України, суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Суд зазначає, що зважаючи на принципи наказного провадження та встановлений порядок розгляду заяви про видачу судового наказу, наказне провадження у господарському судочинстві забезпечує можливість стягнення грошової заборгованості, якщо подана заява та заявлені у ній вимоги відповідають вимогам, за якими може бути видано судовий наказ, викладені у заяві обставини підтверджується доданими до заяви документами.

Згідно із вимогами п. 2, 4, 5 ч. 2, ч. 3 ст. 150 ГПК України, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено, зокрема: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу, зокрема, додаються: копія договору, укладеного в письмовій формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

В даному випадку із змісту заяви, поданої ТОВ "Нововолинський госпрозрахунковий ринок", слідує, що заявник просить видати судовий наказ про стягнення з фізичної особи-підприємця Гусєвої Марії Олексіївни 8 780,70 грн., в тому числі 5 742 грн. заборгованості за договором оренди № 1151 торговельного місця від 01.01.2019р. з додатковою угодою №1 до договору оренди торговельного місця №1151 від 01.01.2020р., 2 607 грн. неустойки та 431,70 грн. пені.

До заяви додано, зокрема, копію вищезазначених угод, з яких вбачається, що вони були укладені між ТОВ "Нововолинський госпрозрахунковий ринок" (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Гусєвою Марією Олексіївною (орендар), котра діяла на підставі паспорту.

Однак, як встановлено судом, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, Гусєва Марія Олексіївна зареєстрована з 28.02.2005р. як фізична особа - підприємець, припинила свою підприємницьку діяльність про що до реєстру внесено запис від 30.03.2010р.

Разом із цим, відповідно до ч. 3 ст. 147 ГПК України, заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Частиною 4 ст. 152 ГПК України передбачено, що суддя з метою визначення підсудності, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно із ч. 9 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Таким чином, у разі втрати статусу фізичної особи - підприємця станом на день звернення із заявою про видачу судового наказу, фізична особа не може бути боржником у наказному провадженні. Обставини, на які посилається заявник, підлягають встановленню судом та можуть бути предметом дослідження під час розгляду справи у позовному провадженні.

У зв`язку із цим, виключається можливість розгляду заявлених заявником вимог у порядку наказного провадження, зважаючи на принципи наказного провадження та встановлений порядок розгляду заяви про видачу судового наказу.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо, зокрема, настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено суб`єкта господарювання, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що в даному випадку наявні всі визначені законом обставини, для відмови заявнику у видачі судового наказу про стягнення з підприємця Гусєвої М.О. на користь ТОВ "Нововолинський госпрозрахунковий ринок" 8 780,70 грн.

Приписами ч. 2 ст. 152 ГПК України визначено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

За змістом ч. 2 ст. 153 ГПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

У разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись ст.ст. 147, 150, п. 1 ч. 1 ст. 152, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ТОВ "Нововолинський госпрозрахунковий ринок" у видачі судового наказу про стягнення з фізичної особи - підприємця Гусєвої Марії Олексіївни 8 780,70грн., відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України, дана ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Відповідно до ст. 255 ГПК України, ухвала про відмову у видачі судового наказу підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Апеляційну скаргу на дану ухвалу суду сторони вправі подати до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її підписання суддею.

Ухвала підписана суддею 14.07.2021р.

Суддя В. А. Войціховський