ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/1990/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жигалкіна І.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування", с. Софіївська Борщагівка Київської області
до Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія", м. Харків
про стягнення коштів
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

24 травня 2021 р. до Господарського суду Харківської області звернувся Позивач - Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" з позовною заявою про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" суму страхового відшкодування у розмірі 105910,17 грн. Також Позивач просить суд стягнути з Відповідача вартість судових витрат в сумі 2270,00 грн.

Ухвалою суду від 25 травня 2021 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі розгляд якої вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Від Позивача додаткових пояснень, доказів, документів не надходило.

Відповідач своїм правом не скористувався, документів, доказів, відзиву на позов не надав. Про розгляд справи був повідомлений належним чином, що підтверджується відміткою з отримання ухвали суду від 25.05.2021 на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення 31.05.2021.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Суд констатує, що Відповідач був належним чином повідомлений судом про розгляд спору за його участю. В той же час, Відповідач не був позбавлений можливості скористатися вільним доступом до електронного реєстру судових рішень в Україні, в силу статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" та ознайомитися з ухвалами Господарського суду Харківської області та визначеними у ній датами та часом розгляду даної справи та забезпечити представництво його інтересів в судових засіданнях.

Суд приймає до уваги, що сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів, надано достатньо часу для підготовки до судового розгляду справи.

В ході розгляду даної справи господарським судом Харківської області, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст. 13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

Крім того, у даному випадку суд враховує, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Суд зазначає, що ним були здійснені заходи щодо належного повідомлення Відповідача стовно розгляду справи та надання до суду відповідних доказів, заперечень проти позову (за наявності), щодо вказівки на незгоду з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

А також судом повідомлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що Відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою суду по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 1 статті 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно частини 2 статті 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно статті 114 ГПК України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

При цьому, застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті.

Перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

07 лютого 2020 року між ОСОБА_1 (страхувальник/вигодонабувач) та ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» (страховик) був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту CLAU-16710 (надалі - Договір страхування), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом Suzuki Vitara, реєстраційний номер НОМЕР_1 (надалі - Застрахований ТЗ).

21 вересня 2020 року по вул. Івана Франка, 6, у с. Софіївська Борщагівка сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю Застрахованого ТЗ, та автомобіля Nissan Maxima, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

У зв`язку з порушенням Правил дорожнього руху України (ПДР) 28 вересня 2020 року постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області, ОСОБА_2 , було визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України (порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів).

Таким чином, ОСОБА_2 є винним у спричиненні пошкоджень автомобілю Suzuki Vitara, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

09 жовтня 2020 року до ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» звернулася ОСОБА_1 з Заявою про виплату страхового відшкодування вх. № 15/04/9.01/2081.20 (надалі - Заява) в зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування.

19 жовтня 2020 року ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» згідно з Договором страхування на підставі Заяви і Страхового акту № 7265 від 15 жовтня 2020 р., виходячи з Рахунку № ГДрС-0010475 від 06 жовтня 2020 р., здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 105 910,17 грн. (сто п`ять тисяч дев`ятсот десять гривень 17 копійок), що підтверджується платіжним дорученням № 4454 від 19 жовтня 2020 р.

Позивач зазначив, що здійснивши виплату страхового відшкодування, заміняє собою страхувальника в його вимогах до осіб, відповідальних за завдані збитки, отже на його думку виступив не лише як особа, що має право на отримання відшкодування шкоди від осіб, винних у заподіянні збитків, а й повноцінно вважається потерпілою особою, якій пошкодженням застрахованого автомобіля Suzuki Vitara, реєстраційний номер НОМЕР_3 , внаслідок ДТП, було завдано майнової шкоди у розмірі виплаченого страхового відшкодування.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у Відповідача за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/4484443 (надалі - Поліс), де визначено, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілих у розмірі 130 000,00 грн., за яким останнє взяло на себе обов`язок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам внаслідок експлуатації автомобіля Nissan Maxima, реєстраційний номер НОМЕР_2 , особою відповідальність якої застрахована.

Як зазначає Позивач, для вирішити питання у досудовому порядку та керуючись положеннями спи 993 ЦКУ, спи 27 Закону України «Про страхування», він звернувся до Відповідача із Заявою про страхове відшкодування вих. №15/04/8.04/381-20 від 29 жовтня 2020 року.

ТДВ «Міжнародна страхова компанія» визнала вищевказану ДТП страховим випадком та визначила страхове відшкодування у розмірі 72 437,43 грн., надавши розрахунок страхового відшкодування визначене на основі Консультаційного повідомлення про оцінку колісного транспортного засобу № 005/12/20 від 19 січня 2021 року, складеного оцінювачем ФОП Васильєв Денис Валерійович.

Позивач, не погодився з розміром страхового відшкодування, який було визначено у висновку оцінювача ОСОБА_3 , оскільки Консультаційне повідомлення про оцінку колісного транспортного засобу № 005/12/20 виконано на підставі наданих замовником кольорових фотографій та акту огляду. Тобто на думку Позивача такий висновок не може вважатись належним та обґрунтованим оскільки Висновок був зроблений відповідно до фотододатків до Консультаційного повідомлення № 005/12/20 та не проводився особистий огляд на станції технічного обслуговування, що в свою чергу не дало можливості виявити скриті дефекти, а також скористатися діагностичним обладнанням, в разі якщо пошкодження не можна виявити візуально.

Пунктом 4.1. Методики товарознавчої експертизи і оцінки дорожніх транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України і Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.03 р., зареєстрована в MIO України 24.11.03р. під № 1074/8395 (в редакції наказу Міністерства юстиції України і Фонду державного майна України від 24.07.2009 року № 1335/5/1159) (надалі - Методика) зазначено, що оцінка КТЗ передбачає урахування технічних, технологічних характеристик та особливостей об`єкта оцінки, умов його експлуатації, обслуговування та зберігання, технічного стану на підставі відповідної технічної, довідкової, облікової документації та обстежень.

Згідно до п. 5.1. Методики технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.

Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.

Також, відповідно до п. 5.5. Методики під час технічного огляду КТЗ оцінювач (експерт) повинен: а) перевірити відповідність ідентифікаційних даних КТЗ записам у наданих документах; б) перевірити укомплектованість КТЗ, установити комплектність, наявність додаткового обладнання; в) установити пробіг за одометром; г) зафіксувати інформативні ознаки раніше виконаного відновлювального ремонту КТЗ; г) установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування.

Пунктом 5.6. Методики передбачено, що після закінчення зовнішнього технічного огляду провадиться перевірка роботи двигуна та інших складників, а для спеціалізованих (спеціальних) КТЗ - працездатність спеціального обладнання.

Відповідно до п. 6.5. Методики комплектність та укомплектованість КТЗ і його складових частин визначаються за результатами його огляду виходячи з фактично встановлених на ньому складових частин.

Для визначення розміру збитку, завданого внаслідок ДТП 21 вересня 2020 року ТДВ СК «ВІДІ-СТРАХУВАІІНЯ» замовило проведення оцінки майна, а саме транспортного засобу Suzuki Vitara, реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Відповідно до Звіту про оцінку КТЗ Suzuki Vitara, реєстраційний номер НОМЕР_4 від 27 жовтня 2020 року № 02-27/10 проведеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП Куліш Олександр Васильович, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику в результаті аварійних пошкоджень автомобіля Suzuki Vitara, реєстраційний номер НОМЕР_4 на дату ДТП становить 119 355,91 гри. (сто дев`ятнадцять тисяч триста п`ятдесят п`ять гривень 91 копійка).

Звіт про оцінку КТЗ № 02-27/10 повністю відповідає вищенаведеним нормам, оскільки визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу проводилось з врахуванням його технічного стану КТЗ, встановленого органолептичним методом, шляхом зовнішнього візуального огляду проведеного оцінювачем ОСОБА_4 , особисто 21 вересня 2020 року за адресою: Київська область, с. Софіївська Борщагівка, вул. В. Кільцева, б. 56 в світлий час доби при природному освітленні, в присутності власника колісного транспортного засобу, що вбачається також з акту огляду ТЗ та фотоматеріалів, які містяться у звіті.

Позивач звертаючись до суду з позовом просить суд звернути увагу, що при цьому Звіт про визначення вартості матеріального збитку є лише попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму. необхідну для відновлення транспортного засобу. Так, наприклад відповідно до п. 8.5.6 Методики у разі документального підтвердження відновлення КТЗ чи його складової частини на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві розрахунки вартості ремонтно- відновлювальних робіт проводяться на підставі вартості однієї нормо-години ремонтних робіт цього підприємства. Окрім цього пріоритетними є дані про вартість складових частин, які поставляє виробник КТЗ у мережу своїх офіційних дилерів у регіоні. Зауважимо, що відновлювальний ремонт транспортного засобу проведено на сертифікованому СТО офіційного дилера автомобілів марки Suzuki.

TOB «ВІДІ-ГРАНД» - спеціалізоване підприємство, яке є офіційним дилером v регіоні для даної моделі Suzuki. Таким чином, зміст Рахунку № ГДрС-0010475 від 06 жовтня 2020 року. Акту виконаних робіт № ГДрСА-008009 від 21 листопада 2020 року, даного підприємства не суперечить умовам чинного законодавства про оціночну діяльність та чітко відображає суму завданих збитків, оскільки калькуляція складалась на основі комп`ютерної програми рекомендованої заводом виробником даної марки автомобілів з урахуванням положень Методики.

Однак, станом на дату подачі позову Відповідачем не було добровільно сплачено грошові кошти в порядку страхового відшкодування у розмірі 105 910,17грн, хоча цивільна відповідальність осіб, які користуються, була застрахована у останнього.

Такі обставини, на думку Позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про страхування" страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Згідно ст. 9 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до норм статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого.

Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Особою, відповідальною за завдану шкоду, може бути як безпосередній її заподіювач, так і страхова компанія, відповідальна за останнього.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц.

Наявними в матеріалах справи документами підтверджується факт пошкодження автомобіля марки Suzuki Vitara, реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження особою, цивільно-правова відповідальність якої на час ДТП була застрахована у Відповідача - транспортним засобом Nissan Maxima, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .. Розмір матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля та відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля також підтверджений матеріалами справи.

Отже, відповідно до вищенаведених норм чинного законодавства, Позивач після виплати страхового відшкодування, отримав право зворотної вимоги до Відповідача, як страховика цивільно-правової відповідальності особи, винної у скоєнні ДТП, згідно укладеного Договору добровільного страхування наземного транспорту CLAU-16710 від 07.02.2020 у сумі страхового відшкодування в розмірі 105 910,17 грн.

Суд погоджується з висновком Позивача щодо стягнення суми в результаті аварійних пошкоджень автомобіля та критично ставиться до посилань Відповідача стосовно визнання та визначення страхового відшкодування у розмірі 72 437,43 грн., згідно розрахунку страхового відшкодування на основі Консультаційного повідомлення про оцінку колісного транспортного засобу № 005/12/20 від 19 січня 2021 року, складеного оцінювачем ФОП Васильєв Денис Валерійович., оскільки відомості про пошкодження, зазначені в акті огляду та вказаному рахунку істотно відрізняються. В даному випадку, як вже зазначалося, такий розмір визначено на підставі звіту про оцінку колісного транспортного засобу № 02-27/10 від 27.10.2020 виконаного незалежним експертом ФОП Куліш О.В., рахунку № ГДрС-0010475 від 06 жовтня 2020 року та Акту виконаних робіт № ГДрСА-008009 від 21 листопада 2020 року, якими підтверджується фактичний розмір витрат на відновлювальний робіт автомобіля.

До того ж Законом України "Про обов`язкове страхування власників наземних транспортних засобів" не передбачено обов`язкового проведення професійної оцінки шкоди, завданої при ДТП транспортному засобу, суб`єктами оціночної діяльності та необхідність відшкодування шкоди не ставиться у залежність від проведення такої оцінки. Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, у якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, яку необхідно витратити на відновлення транспортного засобу, оскільки жоден експерт чи оцінювач не може визначати точну вартість відновлювального ремонту. Це зумовлено тим, що така особа не здійснює безпосередній ремонт пошкодженого авто. Остаточну ж вартість відновлювального ремонту визначає саме виконавець робіт працівники СТО, які і ремонтують авто. Таким чином, сплата на користь страхувальника та в подальшому стягнення сплаченого страхового відшкодування в порядку суброгації на підставі рахунку СТО є правомірним та таким, що ґрунтується на положеннях законодавства. Стаття 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є загальною та констатує обов`язок страховика здійснити відшкодування шкоди оціненої у визначену даним Законом порядку за усіма видами страхових випадків. Сам же порядок визначається статтями 23-31 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для кожного окремого страхового випадку. Що ж стосується статті 29, яка регламентує виплату за пошкоджений автомобіль, то у ній прямо вказано, що страховик відшкодовує саме вартість відновлювального ремонту. Таким чином виплата може бути здійснена і на підставі рахунку з СТО.

До того ж, в даному випадку крім безпосередньо рахунку СТО розмір заподіяних збитків підтверджується і іншими матеріалами справи.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України). Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладене, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позову як обґрунтованого, підтвердженого доданими до матеріалів справи доказами та не спростованого Відповідачем.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Оскільки позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню, то у відповідності до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 232, 233, 236 - 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" (61001,м.Харків, пр. Гагаріна, буд.41/2, корпус 8, ) на користь Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" (08131, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, б 56, ) грошові кошти страхового відшкодування у розмірі 105 910,17 грн., а також судовий збір у розмірі 2 270,0 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено "12" липня 2021 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Суддя І.П. Жигалкін