ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2021 року м. Дніпро Справа № 904/4928/17

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Кузнецова В.О.

при секретарі судового засідання: Мудрак О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ліквідатора КП "Марганецьтепломережа" арбітражного керуючого Проскуріна Дмитра Олександровича, Виконавчого комітету Марганецької міської ради та Марганецької міської ради

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Камша Н.М.) від 07.04.2021р. у справі № 904/4928/17

за заявою Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ

до боржника Комунального підприємства "Марганецьтепломережа", м. Марганець Дніпропетровської області вул. Лесі Українки, буд.4-А,

про визнання банкрутом, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2021р. у справі № 904/4928/17:

- заяву ліквідатора КП "Марганецьтепломережа" № 01-21/103 від 30.07.2020 про покладення субсидіарної відповідальності солідарно на власника банкрута та виконавчий орган власника - задоволено частково;

- покладено частково у сумі 1 377 018,72 грн. субсидіарну відповідальність на власника комунального підприємства "Марганецьтепломережа" - Марганецьку міську раду Дніпропетровська область за зобов`язаннями банкрута у зв`язку з банкрутством боржника з її вини та недостатністю майна банкрута для задоволення вимог кредиторів;

- стягнуто солідарно з Марганецької міської ради Дніпропетровська область (53407, Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Єдності, буд. 29-А, ) та виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровська область (53407, Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Єдності, буд. 29-А, ) на користь Комунального підприємства "Марганецьтепломережа" (53400, Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Лесі Українки, буд.4-А, ) 1 377 018, 72 грн. (один мільйон триста сімдесят сім тисяч вісімнадцять грн.) 72 коп.;

- в задоволенні решти вимог ліквідатора - відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою звернувся ліквідатор КП "Марганецьтепломережа" арбітражний керуючий Проскурін Дмитро Олександрович, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2021р. у справі № 904/4928/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким: покласти у повному обсязі субсидіарну відповідальність на власника Комунального підприємства "Марганецьтепломережа" - Марганецьку міську раду за зобов`язаннями підприємства; стягнути солідарно з Марганецької міської ради та Виконавчого комітету Марганецької міської ради на користь Комунального підприємства "Марганецьтепломережа" грошові кошти в розмірі 125 651 935,13 грн.

В обгрунтування апеляційної скарги ліквідатор, зокрема вказує наступне:

- висновок суду про наявність підстав лише для часткового покладення на власника Комунального підприємства "Марганецьтепломережа" субсидіарної відповідальності у сумі 1 377 018,72 грн. суперечить, встановленим судом обставинам справи, та приписам ч. 2 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства;

- судом не враховано, що Марганецька міська рада з 2016р. вбачала кризовий стан неплатоспроможності Комунального підприємства "Марганецьтепломережа", але не вживала належних заходів для запобігання банкрутству та навпаки приймала рішення про вилучення в банкрута активів, що призвело да банкрутства та позбавило кредиторів можливості одержати задоволення своїх вимог;

- наявність підстав для покладення на орган місцевого самоврядування субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями банкрута встановлена у постанові Верховного Суду у даній справі від 27.11.2018р.;

- ч. 2 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства не передбачає, що субсидіарна відповідальність власника за зобов`язаннями банкрута, у випадку наявності його вини у банкрутстві підприємства, може бути обмеженою чи частковою, отже на власника має бути покладена відповідальність у повному обсягу різниці між сумою вимог кредиторів та ліквідаційною масою, а саме у сумі 125 651 935,13 грн.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.04.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ліквідатора КП "Марганецьтепломережа" арбітражного керуючого Проскуріна Дмитра Олександровича на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2021р. у справі № 904/4928/17, розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 17.06.2021р.

Також, з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2021р. у справі № 904/4928/17 звернувся Виконавчий комітет Марганецької міської ради, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказану ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ліквідатора КП "Марганецьтепломережа" арбітражного керуючого Проскуріна Д.О. про покладення субсидіарної відповідальності та стягнення коштів з Марганецької міської ради та виконавчого комітету Марганецької міської ради у повному обсязі.

Звернулася до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2021р. у справі № 904/4928/17 і Марганецька міська рада, в якій просить ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ліквідатора КП "Марганецьтепломережа" арбітражного керуючого Проскуріна Д.О. про покладення субсидіарної відповідальності та стягнення коштів з Марганецької міської ради та виконавчого комітету Марганецької міської ради у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних скарг Марганецька міська рада та її виконавчий комітет вказують про те, що відповідно до ч. 2 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства правила щодо субсидіарної відповідальності не розповсюджуються на органи місцевого самоврядування, а матеріалами справи не підтверджується причинно-наслідковий зв`язок між діями чи бездіяльністю Марганецької міської ради та банкрутством КП "Марганецьтепломережа", до чого призвели зовсім інші чинники, зокрема тарифна політика держави та неплатежі населення за спожиту теплову енергію. Марганецькою міською радою надавалася фінансова підтримка КП "Марганецьтепломережа" на суму більшу, ніж вартість вилученого майна, а таке вилучення не свідчить про доведення останнього до банкрутства та згідно з ч. 2 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства не є підставою для покладення на Марганецьку міську раду та її виконавчий комітет в солідарному порядку субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями банкрута.

Ухвалами Центрального апеляційного господарського суду від 07.06.2021р. та 14.06.2021р. поновлено Виконавчому комітету Марганецької міської ради та Марганецькій міській раді строк подання апеляційних скарг на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2021р. у справі № 904/4928/17, відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами Виконавчого комітету Марганецької міської ради та Марганецької міської ради на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2021р. у справі № 904/4928/17 та приєднано їх до спільного розгляду з апеляційною скаргою ліквідатора КП "Марганецьтепломережа" арбітражного керуючого Проскуріна Дмитра Олександровича, розгляд апеляційних скарг призначено в судове засідання на 17.06.2021р.

В судовому засіданні 17.06.2021р. оголошено перерву до 15.07.2021р., про що апеляційним судом постановлено письмову ухвалу.

У судовому засіданні представник ліквідатора доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсягу та просив її задовольнити, проти апеляційних скарг Марганецької міської ради та її виконавчого комітету заперечував.

Представник Марганецької міської ради у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, апеляційну скаргу ліквідатора просив залишити без задоволення.

Представник кредитора банкрута - АТ "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" надав в судовому засіданні пояснення по суті спору та підтримав доводи апеляційної скарги ліквідатора, проти задоволення апеляційних скарг Виконавчого комітету Марганецької міської ради та Марганецької міської ради заперечував, посилаючись при цьому на встановлення Верховним Судом у даній справі підстав для покладення на Марганецьку міську раду субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями банкрута та вчинення Марганецькою міською радою дій з вилучення майна КП "Марганецьтепломережа", які і призвели до неможливості погашення вимог кредиторів.

До апеляційного суду також надійшли письмові пояснення кредитора АТ «НАК «Нафтогаз України», у яких він підтримує апеляційну скаргу ліквідатора, просить її задовольнити та покласти субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями Комунального підприємства "Марганецьтепломережа" солідарно на його власника - Марганецьку міську раду та орган управління майном - Виконавчий комітет Марганецької міської ради в розмірі 125 651 935,13 грн.

Інші учасники справи не скористалися своїм правом та не забезпечили явку представників в судове засідання, не подали відзиви на апеляційні скарги, про час та місце судового засідання були повідомлені апеляційним судом, що підтверджується відповідними матеріалами справи.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що явка представників учасників справи в судове засідання апеляційним судом обов`язковою не визнавалася, а неявка представників інших учасників справи не перешкоджає розгляду апеляційних скарг, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу по суті у відсутності представників інших учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги ліквідатора та необхідність задоволення апеляційних скарг Виконавчого комітету Марганецької міської ради та Марганецької міської ради, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі № 904/4928/17 про банкрутство Комунального підприємства "Марганецьтепломережа" порушено ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області 11.05.2017р. за заявою Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" у відповідності до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

06.06.2019 Господарським судом Дніпропетровської області винесено постанову у справі № 904/4928/17, якою визнано Комунальне підприємство "Марганецьтепломережа" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Проскуріна Д.О.

03.08.2020 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява № 01-21/103 від 30.07.2020 ліквідатора Проскуріна Д.О. про покладення субсидіарної відповідальності солідарно на власника банкрута та виконавчий орган власника, в якій ліквідатор просив:

- залучити до участі у справі №904/4928/27 Виконавчий комітет Марганецької міської ради Дніпропетровської області (ідентифікаційний код за , місцезнаходження: 53407, Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Єдності, 29-А);

- покласти субсидіарну відповідальність на власника Комунального підприємства "Марганецьтепломережа" - Марганецьку міську раду Дніпропетровської області за зобов`язаннями підприємства у зв`язку із банкрутством останнього з її вини та недостатністю майна банкрута для задоволення вимог кредиторів;

- стягнути солідарно з Марганецької міської ради Дніпропетровської області та Виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області на користь Комунального підприємства "Марганецьтепломережа" грошові кошти в розмірі 125 651 935,13 грн. (сто двадцять п`ять мільйонів шістсот п`ятдесят одна тисяча дев`ятсот тридцять п`ять гривень 13 копійок).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2021р. у справі № 904/4928/17:

- заяву ліквідатора КП "Марганецьтепломережа" № 01-21/103 від 30.07.2020 про покладення субсидіарної відповідальності солідарно на власника банкрута та виконавчий орган власника - задоволено частково;

- покладено частково у сумі 1 377 018,72 грн. субсидіарну відповідальність на власника Комунального підприємства "Марганецьтепломережа" - Марганецьку міську раду Дніпропетровська область за зобов`язаннями банкрута у зв`язку з банкрутством боржника з її вини та недостатністю майна банкрута для задоволення вимог кредиторів;

- стягнуто солідарно з Марганецької міської ради Дніпропетровська область (53407, Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Єдності, буд. 29-А, ) та виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровська область (53407, Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Єдності, буд. 29-А, ) на користь Комунального підприємства "Марганецьтепломережа" (53400, Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Лесі Українки, буд.4-А, ) 1 377 018, 72 грн. (один мільйон триста сімдесят сім тисяч вісімнадцять грн.) 72 коп.;

- в задоволенні решти вимог ліквідатора - відмовлено.

Зазначена ухвала і є предметом апеляційного оскарження.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2021 року колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

На час звернення ліквідатора з заявою про покладення субсидіарної відповідальності солідарно на власника банкрута та виконавчий орган власника та постановлення місцевим господарським судом оскаржуваної ухвали набув чинності Кодекс України з процедур банкрутства, який встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Частиною 2 Прикінцевих та Перехідних Положень Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що з дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної Ради України, 1992р., № 31, ст. 440 із наступними змінами).

Відповідно до ч. 4 Прикінцевих та Перехідних Положень Кодексу України з процедур банкрутства установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства, під час здійснення своїх повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.

У разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями.

Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Кодексом.

Аналогічні за змістом норми містились у ч. 5 ст. 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно з ч. 1 ст. 619 ЦК України, договором або законом може бути передбачена поряд з відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи.

Відповідно до ст.ст. 142, 143 Конституції України, матеріальною основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст. Територіальні громади безпосередньо або через утворені органи місцевого самоврядування управляють майном, що є у комунальній власності.

Аналогічні положення містяться у ст. 327 Цивільного кодексу України.

З метою ефективного управління майном, що належить до комунальної власності, компетентними органами місцевого самоврядування створюються комунальні унітарні підприємства. Майно таких підприємств перебуває у комунальній власності і закріплюється за підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство). Ці положення закріплені у ст. 78 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 ЦК України держава, територіальні громади не відповідають за зобов`язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.

Як вірно вказано місцевим господарським судом, банкрут у даній справі є комунальним комерційним підприємством, тобто - суб`єктом підприємництва, тому комунальне майно закріплене за ним на праві господарського відання.

Правовий режим такого майна встановлений ст. 136 Господарського кодексу України. Згідно цієї статті право господарського відання визначено як речове право суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках передбачених цим кодексом та іншими законами. Власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб`єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно- господарську діяльність підприємства.

Як свідчить Статут Комунального підприємства "Марганецьтепломережа" (а.с. 193-197, т. 8), це підприємство створене з метою надання послуг теплопостачання, постачання пари, води та кондиційованого повітря.

Основними напрямками його діяльності було забезпечення безперервного постачання населенню комунально-побутовим та іншим підприємствам, установам, організаціям теплової енергії, розвитку та вдосконалення теплового господарства, задоволення потреб населення та інших споживачів послуг теплопостачання тощо.

Як встановлено судом першої інстанції та не оспорюється Марганецькою міською радою, на виконання рішення Марганецької міської ради від 29.09.2016 № 522-15/VII за актами про передачу товарно-матеріальних цінностей (а.с. 155-180, т. 9) боржник передав КП "Центр комунальних послуг та комунального майна територіальної громади м. Марганець" майнові активи на загальну суму 1 377 013,72 грн. на безоплатній основі.

Також, 29.09.2016 Марганецька міська рада прийняла рішення № 523-15/VII, згідно з яким з балансу боржника в оперативне управління дитячому дошкільному об`єднанню передана котельня ДНЗ № 10 (приміщення та обладнання). З поданих до справи про банкрутство документів неможливо встановити вартість майна, переданого даному комунальному закладу.

Майно, яке передане боржником КП "Центр комунальних послуг та комунального майна територіальної громади м. Марганця" у подальшому було реалізоване за згодою Марганецької міської ради (рішення 30.03.2017 № 768-22/VII), а кошти, отримані від реалізації майна, повністю зараховані до міського бюджету.

Протягом 2017-2018 р.р. Марганецька міська рада приймала рішення про передачу об`єктів, які раніше належали боржнику та були передані КП "Центр комунальних послуг та комунального майна територіальної громади м. Марганця", на приватизацію (рішення від 21.12.2017 №1041-22/VII, від 29.11.2018 №1344-44/VII, від 20.12.2018 №1411-45/VII), при цьому отримані кошти не направлялись на погашення кредиторської заборгованості боржника.

Частково задовольняючи заяву ліквідатора КП "Марганецьтепломережа" про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями банкрута солідарно на Марганецьку міську раду та Виконавчий комітет Марганецької міської ради у сумі 1 377 018,72грн. місцевий господарський суд виходив з того, що матеріалами справи підтверджується вилучення у боржника на підставі рішень Марганецької міської ради майна (без відповідної компенсації боржнику за це майно) на загальну суму 1 377 013,72 грн., а між діями органу місцевого самоврядування та недостатністю майна банкрута для задоволення вимог кредиторів на вищеозначену суму - 1 377 013,72 грн. існує прямий причинно-наслідковий зв`язок, встановлення якого необхідно при розгляді питань про покладення субсидіарної відповідальності.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає такий висновок суду першої інстанції безпідставним та помилковим, адже в розімінні ч. 2 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства, підставою для субсидіарної відповідальності за доведення до банкрутства комунального підприємства є встановлення того факту, що стан неплатоспроможності банкрута настав саме з вини його засновника, а не встановлення, самого по собі, факту недостатності майна банкрута для погашення вимог кредиторів у справі про банкрутство, який є лише умовою для застосування субсидіарної відповідальності. При цьому господарський суд має встановити, які саме дії або бездіяльність та яких саме осіб призвели до доведення до банкрутства і причинно-наслідковий зв`язок між ними.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.06.2021р. у справі № 904/4855/17 викладено наступний правовий висновок щодо застосування до власника банкрута субсидіарної відповідальності.

«Визначене нормами частини п`ятої статті 41 Закону про банкрутство правопорушення, за вчинення якого покладається такий вид цивільної відповідальності як субсидіарна, має співвідноситися із наявністю, відповідно до закону, необхідних умов (елементів), які є підставою для застосування цього виду відповідальності. Об`єктом вказаного правопорушення та захисту при покладенні субсидіарної відповідальності є права кредиторів на задоволення вимог до боржника, що лишились незадоволеними у справі про банкрутство. Суб`єктами правопорушення (субсидіарної відповідальності), що може бути покладена у справі про банкрутство за заявою ліквідатора, є засновники (учасники, акціонери) або інші особи, у тому числі керівник боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, за умови існування вини цих осіб у банкрутстві боржника, тобто вчиненні суб`єктом (суб`єктами) субсидіарної відповідальності винних дій, що призвели до банкрутства боржника.

При цьому Закон про банкрутство не встановлює заборони для покладення субсидіарної відповідальності на засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі на керівника боржника, повноваження яких до та на час порушення/здійснення провадження у справі про банкрутство припинились, оскільки одним із визначальним для цієї відповідальності є причинно-наслідковий зв`язок між діями/бездіяльністю цих осіб та наслідками у вигляді доведення боржника до банкрутства та банкрутства, за умови винних дій цих осіб (суб`єктивна сторона).

Щодо об`єктивної сторони порушення для покладення на суб`єктів субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство, то на відміну від норм Кримінального кодексу України та Кодексу України про адміністративні правопорушення, в нормах яких законодавець конкретно навів диспозицію кримінального та адміністративного порушення за порушення норм законодавства про банкрутство (зокрема, з доведення до банкрутства, за які особа притягається до кримінальної відповідальності), норми частини п`ятої статті 41 Закону про банкрутство хоча і містять диспозицію (зміст) правопорушення - "доведення до банкрутства", за яке передбачена "санкція" у вигляді субсидіарної відповідальності, однак не конкретизують дії/бездіяльність суб`єктів цієї відповідальності, які вказують/доводять на його існування.

Виявлення наявності ознак доведення до банкрутства юридичної особи-боржника покладена саме на ліквідатора банкрута, що пов`язано з виконанням ліквідатором банкрута повноважень, визначених статтею 41 Закону про банкрутство.

Приписи частини п`ятої статті 41 Закону про банкрутство не встановлюють ознак доведення до банкрутства, які можуть стати підставою для покладення субсидіарної відповідальності на засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника.

Саме детальний аналіз ліквідатора фінансового становища банкрута у поєднанні з дослідженням ним підстав виникнення заборгованості боржника перед кредиторами у справі про банкрутство, дозволить ліквідатору банкрута виявити наявність чи відсутність дій засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника щодо доведення до банкрутства юридичної особи.

Предмет доказування при доведенні до банкрутства:

- втрати, яких зазнали кредитори (матеріальна шкода, збитки). Збитки вимірюються розміром затверджених судом вимог у реєстрі кредиторів.

- вартість наявних активів у банкрута, що включені до ліквідаційної маси, загальна сума вимог кредиторів та витрат процедур.

- різниця між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.

- дії та події, які викликали стійку неплатоспроможність боржника та осіб, які відповідальні за їх здійснення.

- вина/відсутність вини конкретних осіб.

З наведеного слідує, що ліквідатор за наявності ознак банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, для забезпечення реалізації принципу безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі, подає таку заяву (про покладення субсидіарної відповідальності) при наявності обставин недостатності повного погашення кредиторської заборгованості банкрута.

Водночас суду, при вирішенні питання щодо вини (виду вини) суб`єкта субсидіарної відповідальності, слід виходити з обов`язків та повноважень суб`єктів відповідальності стосовно боржника, покладених на них законом та/або статутом, враховуючи при цьому положення частин першої та третьої статті 5 Закону про банкрутство (частин першої і третьої статті 4 Кодексу).

Для вирішення питання щодо кола необхідних і достатніх обставин, які мають бути доведені суб`єктом звернення (ліквідатором) та, відповідно, підлягають встановленню судом для покладення субсидіарної відповідальності, виходячи з диспозиції частини першої статті 215 Господарського кодексу України та частини п`ятої статті 41 Закону про банкрутство, та з урахуванням підстав для порушення справи про банкрутство (стаття 1, частина третя статті 10, стаття 11 Закону про банкрутство), необхідна конкретизації об`єктивної сторони правопорушення з доведення до банкрутства/банкрутства з вини відповідальних суб`єктів, за які покладається субсидіарна відповідальність, виходячи, зокрема із сукупності таких обставин щодо Боржника та дій (бездіяльності) відповідальних суб`єктів:

1) вчинення суб`єктами відповідальності, за відсутності у боржника будь-яких активів, будь-яких дій/бездіяльності, направлених на набуття/збільшення кредиторської заборгованості боржника без наміру її погашення (вказівка на вчинення/вчинення правочину без наміру його реального виконання боржником через відсутність матеріальних, фінансових, інформаційних, технічних, кадрових ресурсів; невиконання податкових зобов`язань, бездіяльність щодо стягнення дебіторської заборгованості тощо); при цьому не забезпечені реальними активами внески до статутного фонду боржника, активами не вважаються;

2) прийняття суб`єктами відповідальності рішення, вказівка на вчинення/вчинення майнових дій з виведення активів боржника за наявності у боржника заборгованості та за відсутності будь-яких інших ресурсів (та перспектив їх отримання боржником) для погашення заборгованості боржника (що вказує на мету - ухилення від погашення боржником заборгованості та її збільшення);

3) прийняття суб`єктами відповідальності рішення, вказівка на вчинення дій/бездіяльності з набуття/збільшення кредиторської заборгованості боржника в один і той же період часу (податковий період тощо) або з незначним проміжком часу з прийняттям рішення, вказівкою на вчинення/вчиненням майнових дій з виведення активів боржника за відсутності будь-яких інших ресурсів (та перспектив їх отримання боржником) для погашення заборгованості боржником.

Виходячи з положень статті 73 та частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України (щодо покладеного на сторону/учасника у справі про банкрутство тягаря доведення обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень), обставини існування або відсутності будь-якого із наведених елементів/складових об`єктивної сторони цивільного правопорушення (стверджуваних або заперечуваних: вчинення дії, бездіяльність, існування боргу в період вчинення боржником майнової дії тощо), мають бути доведені у встановленому законом порядку.

Відсутність (ненадання) належних доказів на підтвердження елементів/складових об`єктивної сторони порушення, тобто дій/бездіяльності конкретної особи (суб`єкта) відповідальності, що вказують на доведення до банкрутства або банкрутства, спростовує існування об`єктивної сторони порушення з доведення до банкрутства (банкрутства), а відповідно позбавляє суд підстав визначити суб`єктів відповідальності, встановити вину у діях/бездіяльності цих осіб та покласти субсидіарну відповідальність на її суб`єктів».

Отже, при вирішенні цього спору мають бути доведені, обставини, які підтверджують цілеспрямованість дій власника майна боржника в доведенні підприємства до банкрутства, в т.ч. з метою ухилення від погашення боржником кредиторської заборгованості та її збільшення, чого з обставин даної справи не вбачається.

Так, на виконання вимог ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства ліквідатором проведено аналіз фінансового стану боржника і встановлено, що протягом 2016-2018р.р. Марганецькою міською радою приймались рішення щодо боржника, його майна (рухомого та нерухомого), що перебувало на балансі боржника. Ці рішення були обов`язкові для виконання боржником.

Зокрема, в обгрунтування своєї заяви про покладення на Марганецьку міську раду субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника ліквідатор зазначав, що внаслідок виконання рішення Марганецької міської ради від 31.03.2016 № 207-7/VII та від 30.06.2016 № 365-10/VII повністю припинена статутна господарська діяльність Комунального підприємства "Марганецьтепломережа".

Рішенням Марганецької міської ради від 29.09.2016 №522-15/VII доручено КП "Марганецьтепломережа" передати, а КП "Центр комунальних послуг та комунального майна територіальної громади м. Марганця" прийняти на баланс майно згідно додатку, передача якого майна підтверджується відповідними актами про передачу майна, доданими до заяви ліквідатора.

Рішенням Марганецької міської ради від 29.09.2016 №523-15/VII з балансу КП "Марганецьтепломережа" в оперативне управління дитячого дошкільного об`єднання передана котельня ДНЗ № 10 (приміщення та відповідне обладнання). В подальшому, котли, котельне обладнання і теплові мережі, вилучені за рішенням міської ради з балансу боржника, реалізовані, а кошти отримані від реалізації, зараховані до міського бюджету.

Ліквідатор стверджував, що Марганецька міська рада, як власник боржника, з початку 2016р. вбачала кризовий стан неплатоспроможності боржника, однак не вживала належних, передбачених законодавством, заходів для запобігання його банкрутству.

На виконання ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 20.05.2019 по даній справі відділом з питань банкрутства ГТУЮ у Дніпропетровській області проведено аналіз фінансово-господарської діяльності КП "Марганецьтепломережа" на предмет виявлення ознак неплатоспроможності підприємства - про наявність ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства.

За результатами проведення аналізу, ГТУЮ у Дніпропетровській області підготувало відповідний висновок (лист від 22.07.2019 № 04.1-65 (3279), у якому зазначено, що фінансово-господарський стан підприємства мав тенденцію до погіршення. Кредиторська заборгованість різко зросла: станом на 31.12.2014 склала 53 856 тис. грн., станом на 31.12.2015 - 59 639 тис.грн., станом на 31.12.2016 - 65 121 тис.грн., станом на 01.04.2017 - 65 118 тис. грн.

Загальні активи підприємства мали тенденцію до зменшення. За період, що перевірявся, активи підприємства зменшились на 9,74% за рахунок зменшення вартості основних засобів та дебіторської заборгованості.

Сума власного капіталу мала від`ємні значення: на 31.12.2014: - 17 039,0 тис.; на 31.12.2015: - 22 938 тис.; на 31.12.2016: - 31 152 тис.; на 1 кв. 2015: - 31 829 тис. грн.

Чистий дохід від реалізації продукції напротязі періоду 2014 - І кв. 2017 мав тенденцію до зниження, у першому кварталі 2017 - чистий дохід від реалізації продукції - відсутній.

Починаючи з 2014р. погіршилися розрахункові показники забезпечення виконання зобов`язань боржника всіма активами. Вони зокрема, становили: на 31.12.2014 - 0,84; на 31.12.2015 - 0,62; на 31.12.2016 - 0,53; на 1 кв. 2017 - 0,52.

Державним органом з питань банкрутства встановлено наявність ознак критичної неплатоспроможності, що відповідають стану потенційного банкрутства, а саме мають ознаки поточної неплатоспроможності, а коефіцієнт покриття і коефіцієнт забезпечення власних засобів менші за їх нормативні значення. Такі фінансові показники можуть свідчити про наявність ознак навмисного погіршення фінансово-господарського стану та доведення до банкрутства.

Таким чином, з 2014р. фінансово-господарський стан КП "Марганецьтепломережа" мав стійку тенденцію до погіршення, тобто неплатоспроможність боржника виникла ще у 2014р., задовго до прийняття Марганецькою міською радою вищенаведених рішень щодо припинення діяльності боржника та часткове вилучення його активів, прийняття яких фактично і було обумовлено неможливістю господарської діяльності в умовах існуючих тарифів та стійкої неплатоспроможності боржника, тобто прийняття цих рішень було не причиною неплатоспроможності боржника, а її наслідком.

Так, в обгрунтування заперечень проти заяви ліквідатора Марганецька міська рада вказує, що критичний фінансовий стан боржника виник внаслідок того, що протягом 2014-2016р.р. Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг встановлювались тарифи на теплову енергію для потреб населення у розмірі, значно меншому за собівартість такого тарифу. З огляду на це, Марганецька міська рада була позбавлена можливості забезпечити рентабельну (беззбиткову) діяльність КП "Марганецьтепломережа", а її вина у доведенні до банкрутства боржника - відсутня.

Зокрема, в матеріалах справи міститься розрахунок КП «Марганецьтепломережа» обсягу заборгованості з різниці в тарифах на послуги з теплопостачання, надані споживачам КП «Марганецьтепломережа» за січень-грудень 2015 року, де вказано що собівартість 1 Гкал становить 925,71 гри.

В той же час, відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 03.03.2015р. № 629, було установлено для КП «Марганецьтепломережа» тариф на теплову енергію для потреб населення на рівні 577,81 грн. за 1 Гкал (без ПДВ) з 1 квітня 2015 року.

У період часу з квітня 2014 року та до 31 березня 2015 року діяла Постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 17.04.2014р. № 348, якою було установлено для КП «Марганецьтепломережа» тариф на теплову енергію для потреб населення на рівні на рівні 348,66 грн./Гкал.

Отже, в умовах здійснення господарської діяльності КП «Марганецьтепломережа» останнє повинно було здійснювати свою діяльність та продаж продукції (тепла) у відповідності до діючих норм законодавства та тарифів, які встановлювалися не міською радою, а саме центральними органами влади, зокрема НКРЕ, тобто тариф, який був ринково обґрунтованим, не міг виставлятися споживачам продукції КП «Марганецьтепломережа» понад встановлений НКРЕ тариф, а Марганецька міська рада жодним чином не могла впливати на ціноутворнення вартості теплоенергії, яка вироблялася боржником.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що Марганецька міська рада була позбавлена можливості забезпечити діяльність КП «Марганецьтепломережа» на рентабельному (беззбитковому) рівні, що виключає вину Марганецької міської ради у банкрутстві КП «Марганецьтепломережа», натомість нарощування заборгованості відбулося саме через затвердження тарифів, які були значно нижчими ніж собівартість продукції у вигляді 1 Гкал тепла.

Відтак є обґрунтованим і рішення Марганецької міської ради про припинення централізованого теплопостачання у м. Марганці після проходження опалювального сезону 2015-2016 років, оскільки подальша діяльність КП «Марганецьтепломережа» призвела б до подальшого накопичування заборгованості перед кредиторами, погашення якої органами місцевого самоврядування, виходячи з розміру доходної частини бюджету м. Марганця, було неможливим.

Колегія суддів апеляційного суду також враховує, що ліквідатором банкрута арбітражним керуючим Проскуріним Д.О., який також виконував повноваження розпорядника майна банкрута, не було встановлено ознак доведення КП «Марганецьтепломережа» до банкрутства, в т.ч. внаслідок дій Марганецької міської ради, а висновки відділу з питань банкрутства ГТУЮ у Дніпропетровській області, на які і спирається ліквідатор, здійснені без врахування обставин щодо застосування боржником тарифів, на які посилається Марганецька міська рада, тобто відповідний лист від 22.07.2019 № 04.1-65 (3279) не може бути належним та допустимим доказом на підтвердження обставин доведення КП «Марганецьтепломережа» до банкрутства.

Підтверджується матеріалами справи і здійснення Марганецькою міською радою, починаючи з 2006р., фінансової підтримки КП «Марганецьтепломережа» з міського бюджету, зокрема було надано (а.с. 250-254, т. 13): у 2006 році - 600 000 грн.; у 2007 році - 1 548 620 грн.; у 2011 році - 299 000 грн.; у 2012 році - 182 441,07 грн.; у 2013 році - 117 000 грн.; у 2014 році - 390 739 грн.; у 2015 році - 1 254 703,80 грн.; у 2016 році - 1 500 000 грн.

Крім того, починаючи з 2007 року боржнику сплачувалась заборгованість з різниці в тарифах на теплову енергію за рахунок субвенції з державного бюджету шляхом погашення заборгованості за природний газ та електричну енергію, водопостачання.

Так, у 2007р. з держбюджету виділено 2 488 739 грн., у 2009р. - 937 049 грн., у 2011р. - 4 774 231 грн., у 2012р. - 8 822 564,16 грн., у 2014р. - 11 650 777,24 грн., у 2015р. - 3 721 686грн.

Незважаючи на те, що компенсація цих коштів проводилась із державного бюджету, це свідчить про вчинення Марганецькою міською радою необхідних заходів для фінансового оздоровлення КП «Марганецьтепломережа» та спростовує доводи ліквідатора про доведення боржника до банкрутства через бездіяльність органу місцевого самоврядування. До того-ж, ліквідатором жодним чином не враховується фінансовий стан та можливості Марганецької міської ради, в контексті видатків та доходів місцевого бюджету.

Враховуючи усе вищевикладене та з огляду на встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що наявні у справі докази не підтверджують вини Марганецької міської ради та її виконкому в доведенні до банкрутства КП «Марганецьтепломережа», тому підстави для покладення на них в солідарному порядку субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями банкрута як повністю, так і частково - відсутні.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи ліквідатора та кредиторів щодо встановлення таких підстав у постанові Верховного Суду від 27.11.2018 у даній справі, адже предметом розгляду за судовими рішеннями, які і переглядалися Верховним Судом, була заява розпорядника майна КП "Марганецьтепломережа" від 26.06.2017 № 01-21/516 про спростування майнових дій боржника, тобто мав місце інший предмет правового регулювання та інший предмет доказування, а виходячи зі змісту постанови Верховного Суду від 27.11.2018 слід дійти до висновку, що правовим наслідком вилучення у комунального підприємства - банкрута майна на безкомпенсаційній основі на підставі рішення органу місцевого самоврядування є покладення на цей орган субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями банкрута, втім наявність підстав для такої відповідальності є предметом доказування під час розгляду відповідної заяви ліквідатора.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що оскаржувана ухвала постановлена місцевим господарським судом з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідністю висновків, викладених в ухвалі, обставинам справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права, що в силу ч. 1 ст. 277 ГПК України є підставою для відмови у задоволенні апеляційної скарги ліквідатора, задоволення апеляційних скарг Виконавчого комітету Марганецької міської ради та Марганецької міської ради, скасування оскаржуваної ухвали та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні заяви ліквідатора КП "Марганецьтепломережа" № 01-21/103 від 30.07.2020 про покладення субсидіарної відповідальності солідарно на власника банкрута та виконавчий орган власника в повному обсягу.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 231, 269, 270, 275-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ліквідатора Комунального підприємства "Марганецьтепломережа" арбітражного керуючого Проскуріна Дмитра Олександровича на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2021р. у справі № 904/4928/17 залишити без задоволення.

Апеляційні скарги Виконавчого комітету Марганецької міської ради та Марганецької міської ради на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2021р. у справі № 904/4928/17 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2021р. у справі № 904/4928/17 скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні заяви ліквідатора КП "Марганецьтепломережа" № 01-21/103 від 30.07.2020 про покладення субсидіарної відповідальності солідарно на власника банкрута та виконавчий орган власника відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена та підписана 19.07.2021 року.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя В.О. Кузнецов