Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ
"13" липня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/484/21
Учасники провадження в судове засідання не з`явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
У червні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Каструм" звернулось до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Відділу, освіти, культури, туризму, молоді та спорту Радивилівської міської ради про стягнення грошових коштів в сумі 11 368, 45 грн.
Ухвалою суду від 17.06.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі яке постановлено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 13.07.2021 року.
У судове засідання 13.07.2021 року представники сторін не з`явилися.
08.07.2021 року від відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі його представника. 13.07.2021 року від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі його представника. Інших заяв і клопотань від сторін не надходило.
Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 вказаної статті).
Враховуючи належне повідомлення учасників справи про судове засідання, призначене на 13.07.2021 року та клопотання позивача та відповідача про розгляд справи без їхньої участі, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представників сторін.
У судовому засіданні 13.07.2021 року судом прийнято рішення у даній справі.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, оцінивши подані докази, суд установив наступне.
Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кастум», та Відділом освіти, культури, туризму, молоді та спорту Радивилівської міської ради, укладено договір постачання природного газу №1 від 16.01.2020 року (далі - Договір), Додаткову угоду №1 від 27 лютого 2020 року до договору постачання природного газу №1 від 16.01.2020 року, Додаткову угоду №2 від 19 жовтня 2020 року до договору постачання природного газу №1 від 16.01.2020 року, Додаткову угоду №3 від 22 жовтня 2020 року до договору постачання природного газу №1 від 16.01.2020 року, Додаткову угоду №4 від 23 жовтня 2020 року до договору постачання природного газу №1 від 16.01.2020 року, Додаткову угоду №5 від 26 жовтня 2020 року до договору постачання природного газу №1 від 16.01.2020 року, Додаткову угоду №6 від 27 жовтня 2020 року до договору постачання природного газу №1 від 16.01.2020 року, Додаткову угоду №7 від 17 листопада 2020 року до договору постачання природного газу №1 від 16.01.2020 року, Додаткову угоду №8 від З0 грудня 2020 року до договору постачання природного газу №1 від 16.01.2020 року, Додаткову угоду №9 від 15 січня 2021 року до договору постачання природного газу №1 від 16.01.2020 року, Додаткову угоду №10 від 20 січня 2021 року до договору постачання природного газу №1 від 16.01.2020 року та Додаткову угоду №11 від 29 січня 2021 року до договору постачання природного газу №1 від 16.01.2020 року, в яких сторони погодили; найменування товару, загальну кількість, одиницю виміру, ціну за одиницю виміру та загальну суму даного Договору.
Згідно п.1.1. Договору, Позивач зобов`язується поставити Відповідачу природний газ (за кодом ДК 021:2015 - 09120000-6 - Газове паливо) (далі - природний газ, газ, товар) належної якості та кількості у порядку, передбаченому Договором, а Споживач зобов`язується прийняти і оплатити його в розмірах, строки та порядку, визначених Договором.
Відповідно до п.10.1., п.10.2. Договору, у випадку виникнення спорів або розбіжностей Сторони зобов`язуються вирішувати їх шляхом взаємних переговорів та консультацій, а у разі недосягнення Сторонами згоди спори (розбіжності) вирішуються у судовому порядку.
Згідно п.5.1.1. та п.5.4.3. Договору, Позивач має право отримувати від Відповідача оплату за поставлений газ відповідно до умов Договору, а Відповідач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений природний газ на умовах, визначених Договором.
У відповідності до п.4,2. Договору, розрахунки Відповідача за поставлений природний газ здійснюються за розрахунковий період до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу, на підставі виставленого Постачальником рахунку на оплату та Акту приймання-передачі газу, в межах затверджених кошторисних призначень.
Враховуючи наявність передоплати, рахунок та акт за спожитий Відповідачем природний газ у січні 2021 року розділено на суму передоплати здійсненої Відповідачем (акт здачі прийняття №РН-0000215 від 31.01.2021 року) та на суму, яку Відповідачу залишається сплатити враховуючи передоплату (акт здачі прийняття №РН- 0000216 від 31.01.2021 року).
Згідно п.5.4.2. Договору Відповідач зобов`язаний дотримуватися дисципліни відбору (споживання) природного газу в обсягах та на умовах визначених Договором.
Також, згідно п.5.4.6. Договору, Споживач зобов`язаний контролювати власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу в розрахунковому періоді самостійно і завчасно обмежити (припинити) власне газоспоживання.
Відповідно до п.10 Постанови НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 року Про затвердження правил постачання природного газу - Споживач самостійно контролює власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу в розрахунковому періоді має самостійно і завчасно обмежити (припинити) власне газоспоживання.
Згідно п.10 Постанови НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 року Про затвердження правил постачання природного газу - Споживач зобов`язується дотримуватись вимог цих Правил; забезпечувати дотримання дисципліни відбору (споживання) природного газу в обсягах та на умовах, визначених договорами; самостійно обмежувати (припиняти) споживання природного газу у випадках: порушення строків оплати, за договором на постачання природного газу; відсутності споживача у розрахунковому періоді в реєстрі будь-якого постачальника на інформаційній платформі Оператора ГТС; перевищення підтвердженого обсягу природного газу без узгодження з постачальником; відсутності укладеного договору постачання природного газу.
Відповідно, Відповідач перевищив підтверджений обсяг природного газу без узгодження з Позивачем, що спричинило заборгованість за спожитий природний газ у січні 2021 року.
Розглядаючи спір по суті, господарський суд враховує наступне.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу (ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України).
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Відповідно до п. 3 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2496 (далі - Правила), постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.
Згідно п. 1 розділу ІІ зазначених правил, підставою для постачання природного газу споживачу, зокрема є наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов.
Статтею 3 Цивільного кодексу України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.
Статтями 13 і 14 Цивільного кодексу України встановлено межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
За змістом з ст. 11, 15, 16 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі.
Статтями 20, 144 Господарського кодексу України також передбачено, що права та законні інтереси суб`єктів господарювання захищаються шляхом присудження до виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків, установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; майнові права та майнові обов`язки суб`єкта господарювання можуть виникати, зокрема, з угод, передбачених законом, з інших обставин, з якими закон пов`язує виникнення майнових прав та обов`язків суб`єктів господарювання.
Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарського кодексу України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України).
Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193, 202 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Пунктом 5 розділу І Правил визначено, що діючий постачальник - постачальник природного газу, з яким укладено договір постачання природного газу і який постачає природний газ споживачу; ЕІС-код (Energy Identification Code) персональний код ідентифікації споживача як суб`єкта ринку природного газу або його вузла обліку (за необхідності), присвоєний в установленому порядку Оператором ГРМ (по споживачах, які підключені до газорозподільної системи) або Оператором ГТС (по споживачах, які підключені до газотранспортної системи); оператор газотранспортної системи (далі Оператор ГТС) суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою.
Відповідно до п. 10 розділу ІІ Правил споживач самостійно контролює власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу в розрахунковому періоді має самостійно і завчасно обмежити (припинити) власне газоспоживання.
Споживач зобов`язується дотримуватись вимог цих Правил; забезпечувати дотримання дисципліни відбору (споживання) природного газу в обсягах та на умовах, визначених договорами; самостійно обмежувати (припиняти) споживання природного газу у випадках: порушення строків оплати за договором на постачання природного газу; відсутності споживача у розрахунковому періоді в Реєстрі будь-якого постачальника на інформаційній платформі Оператора ГТС; перевищення підтвердженого обсягу природного газу без узгодження з постачальником; відсутності укладеного договору постачання природного газу (п. 20 Правил).
Відповідно до ч. 3 ст. 510 Цивільного кодексу України, якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.
За положеннями ст. 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.
Враховуючи нормативне регулювання правовідносин, що виникли між сторонами, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.
З урахуванням даних інформаційної платформи Оператора ГТС та ціни газу за умовами Договору, часткової оплати, позивачем вірно визначено суму заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 11 229,21 грн які підлягає стягненню на користь позивача, що має наслідком задоволення позовних вимог у названій частині.
Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
З посиланням на умови п.6.2.1 договору, позивачем було нараховано відповідачеві пеню у розмірі 139,24 грн. за порушення строків внесення платежів.
Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов`язання. Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань. Частиною ст. ст. 547, 548 ЦК України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
При здійсненні нарахування пені слід мати на увазі приписи ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, згідно з якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, заявленої до стягнення, господарський суд зазначає про його правильність, у зв`язку з чим, позовні вимоги ТОВ "Кастум" в частині стягнення пені у загальному розмірі 139,24 грн. підлягають задоволенню.
Згідно із ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
На підставі ст. 86 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З наведених вище обставин у своїй сукупності, заявлений позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню судом в повному обсязі.
Відповідно до ст. 129 ГПК судовий збір в розмірі 2270,00 грн, покладається на відповідача.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 86, 129, 237,238,240,241 Господарського процесуального кодексу України, суд -
3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано 13.07.2021 року.

Суддя Церковна Н.Ф.