ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

12 липня 2021 року Справа № 915/1013/21

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Мавродієвої М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Берко О.В.,

представника заявника: Сербіної Л.В., ордер Серія ВЕ №1043101 від 09.07.2021,

представника ТОВ «Ерка»: Герасимця М.М., ордер Серія ВЕ №1012382 від 09.07.2021,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву ОСОБА_1

( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;

адреса представника - адвоката Храновського В.М.: 01001, м.Київ, вул.Хрещатик,

буд.7/11, оф.327; e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 )

про забезпечення позову до подання позовної заяви

особа, щодо якої просять вжити заходи забезпечення позову:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ерка"

(54010, м.Миколаїв, вул.Морехідна, буд.1В/7; ідент.код 32430232; адреса представника -

адвоката Герасимця М.М.: 54028, м.Миколаїв, вул.Шевченко, буд.59А, офіс 702;

e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2 ),

особи, що можуть отримати статус учасника справи:

відповідач: ОСОБА_2

( АДРЕСА_2 ; ідент.код НОМЕР_2 ),

третя особа-1: Товариство з обмеженою відповідальністю "Ерка"

(54010, м.Миколаїв, вул.Морехідна, буд.1В/7; ідент.код 32430232)

третя особа-2: Фермерське господарство "Кондор С."

(55600, Миколаївська обл., Новобузький р-н, м.Новий Буг, вул.Куйбишева, буд.154;

ідент.код 34135609),-

в с т а н о в и в:

01.07.2021 за вх.№10028/21 ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Миколаївської області з заявою б/н від 30.06.2021 про забезпечення позову, подану до відкриття провадження у справі, в якій просить суд:

1) заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Ерка" (; 54010, Миколаївська обл., місто Миколаїв, вул.Морехідна, буд.1В/7) вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження нерухомого майна та на припинення права користування на земельні ділянки сільськогосподарського призначення та права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення за укладеними з фізичними особами договорами оренди землі, зокрема, приймати рішення про надання згоди на вчинення правочинів щодо припинення користування Товариством з обмеженою відповідальністю "Ерка" орендованими земельними ділянками сільськогосподарського призначення, погодження правочинів про дострокове розірвання договорів оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення:

- приймати загальними зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Ерка" рішення про надання згоди на вчинення правочинів щодо припинення користування товариством орендованими земельними ділянками, погодження правочинів про дострокове розірвання договорів оренди земельних ділянок;

- приймати наглядовою радою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ерка" рішення про надання згоди на вчинення правочинів щодо припинення користування товариством орендованими земельними ділянками, погодження правочинів про дострокове розірвання договорів оренди земельних ділянок;

2) заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Ерка" (; 54010, Миколаївська обл., місто Миколаїв, вул.Морехідна, буд.1В/7), його загальним зборам учасників, наглядовій раді, директору, особам, уповноваженим за довіреністю вчиняти будь-які правочини з відчуження власних земельних ділянок, а також правочини з відчуження, відступлення та передачі третім особам прав за будь-якими договорами оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, зокрема, вчиняти будь-які правочини, спрямовані на дострокове розірвання договорів оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та/або припинення належних Товариству з обмеженою відповідальністю "Ерка" (; 54010, Миколаївська обл., місто Миколаїв, вул.Морехідна, буд.1В/7) прав за договорами оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та/або на вилучення об`єктів оренди з користування Товариства з обмеженою відповідальністю "Ерка" (; 54010, Миколаївська обл., місто Миколаїв, вул.Морехідна, буд.1В/7);

3) заборонити суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно Закону України №1952-ІV від 01.07.2004 "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим особам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії або вносити зміни в будь-який інший спосіб у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (або проводити зміни в будь-який інший спосіб) щодо припинення прав оренди Товариства з обмеженою відповідальністю "Ерка" (; 54010, Миколаївська обл., місто Миколаїв, вул.Морехідна, буд.1В/7) на земельні ділянки сільськогосподарського призначення за укладеними з фізичними особами (орендодавцями) договорами оренди землі, зокрема, з кадастровими номерами переліченими в такій заяві;

4) накласти арешт на врожай зернових культур 2021 року, який знаходиться на земельних ділянках в межах Миколаївської області із кадастровими номерами переліченими в такій заяві;

5) надати дозвіл Фермерському господарству "Кондор С." (; 55600, Миколаївська обл., Новобузький р-н, м.Новий Буг, вул.Куйбишева, буд.154) зібрати арештований врожай зернових культур 2021 року, який знаходиться на земельних ділянках в межах Миколаївської області із кадастровими номерами переліченими в такій заяві та транспортувати зібраний врожай до місця зберігання.

Заява обґрунтована тим, що заявник має намір звернутися до Господарського суду Миколаївської області із позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Ерка», про визнання права власності на корпоративні права ТОВ «Ерка».

Заявник вказує, що між ним, як покупцем, та ОСОБА_2 , як продавцем, було укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Ерка" від 20.03.2020, за яким продавець зобов`язався передати у власність покупця належну йому частку в статутному (складеному) капіталі ТОВ "Ерка" разом з всіма правами та обов`язками учасника товариства відповідно до належної продавцю частки в статутному капіталі товариства (корпоративні права), а покупець зобов`язався прийняти цю частку та сплатити за вказану частку обумовлені грошові кошти в порядку, у строки та на умовах визначених договором. Згідно до пункту 3.1 договору сторони погодили, що частка в статутному капіталі, що є предметом купівлі-продажу за цим договором, відчужується за ціною 200000,0 доларів США.

Заявник зазначає, що ним повністю були виконанні свої зобов`язання зі сплати ціни договору, шляхом сплати ОСОБА_2 готівкою грошових коштів у сумі 50000,0 доларів США та в подальшому внесення готівки до каси ТОВ "Ерка" на загальну суму 5400000,0 грн. 10.09.2020 було підписано акт приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ "Ерка" та рішення загальних зборів товариства за №1/1009 про зміну складу його засновників, призначення нового директора, зміну місцезнаходження та затвердження нової редакції статуту товариства. Зазначені документи було складено на спеціальних бланках нотаріальних документів. Справжність підписів заявника і ОСОБА_2 були засвідчені приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Бороздіною О.Г.

Заявник стверджує, що після повної сплати та виконання умов договору він, вважаючи себе вже єдиним засновником/учасником ТОВ "Ерка", здійснив обробку земельних ділянок, які знаходяться у користуванні товариства на праві оренди, та озимий посів сільськогосподарських культур, зокрема олійних культур (ріпака) та гороху. Заявник також вказує, що на той час навіть не міг припустити і думки, що згодом ОСОБА_2 (колишній засновник товариства) стане заперечувати факт та обставини продажі своєї частки у статутному капіталі товариства.

Заявник вказує, що підставою звернення до суду з позовом слугуватиме та обставина, що в теперішній час колишній учасник (засновник) товариства ОСОБА_2 заперечує щодо факту та обставин укладання ним такого договору. ОСОБА_2 звернувся зі скаргою в адресу Колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України. На підставі висновку комісії за результатом розгляду скарги наказом Міністерства юстиції №4454/5 від 23.12.2020 у ЄДР були скасовані реєстраційні дії щодо ТОВ "Ерка", а саме запис/дія: від 04.12.2020 - щодо зміни відомостей про засновників (учасників) та від 07.12.2020 - щодо зміни керівника, в результаті чого 23.12.2020 державним реєстратором Департаменту державної реєстрації МЮУ в ЄДР були скасовані реєстраційні дії щодо змін відомостей про засновника та керівника ТОВ "Ерка" в особі ОСОБА_1 та станом на теперішній час в ЄДР відображена попередня інформація.

Заявник зазначає, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 17.06.2021 у справі №400/429/21 скасовано висновок Колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України від 21.12.2020 та наказ Міністерства юстиції №4454/5 від 23.12.2020.

Заявник вказує, що вартість корпоративних прав ТОВ «Ерка» визначається, зокрема і належними їй на праві користування на підставі договорів оренди земельними ділянками та урожаєм на цих земельних ділянках, а у зв`язку із спланованими незаконними діями ОСОБА_2 відбувся рейдерський захват власності ОСОБА_1 , шляхом заволодіння корпоративними правами ТОВ «Ерка».

Заявник стверджує, що на сьогоднішній день існує ризик того, що ОСОБА_2 , маючи вплив на контролюючі та керівні органи ТОВ «Ерка» може вчинити певні дії по переукладенню договорів оренди землі, їх розірванню чи припиненню, передачі земельних ділянок в суборенду третім особам, а також незаконного збору урожаю, що в свою чергу призведе до зменшення вартості корпоративних прав ТОВ «Ерка».

Крім того, заявник зазначає, що ОСОБА_2 створив підприємство-двійника - ТОВ «Ерка.» () та намагається переукласти договори оренди землі із ТОВ «Ерка» на ТОВ «Ерка.».

Заявник зазначає, що заходи забезпечення позову направлені, зокрема, на запобігання вчиненню ТОВ «Ерка» можливих недобросовісний дій шляхом переведення майнових прав на орендовані земельні ділянки сільськогосподарського призначення на інше товариство - ТОВ «Ерка.», що може порушити його корпоративні права.

Дії з виведення майна з управління та користування ТОВ «Ерка», на думку заявника, вчиняються з метою мінімізувати ринкову вартість спірної частки ОСОБА_1 до моменту прийняття рішення у справі, що у подальшому призведе до фактичної втрати заявником більшої частини вартості своєї частки, повернення якої буде предметом позову у справі.

Заявник вказує, що сільськогосподарські угіддя були засіяні та оброблялися залученим ним Фермерським господарством «Кондор С.».

На думку заявника, ОСОБА_2 наразі прийматиме всі дії зі збору урожаю з метою незаконного збагачення та шляхом рейдерського захоплення ТОВ «Ерка».

Частиною 1 ст.140 ГПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.4 ст.140 ГПК України у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Ухвалою суду від 02.07.2021 розгляд заяви призначено у судовому засіданні на 09.07.2021 та зобов`язано представника заявника - адвоката Храновського Віктора Михайловича надати суду до 09.07.2021 оригінал ордеру серія ВЛ №064370 від 24.06.2021 та договір про надання заявнику правової допомоги б/н від 24.06.2021.

09.07.2021 судом відкладено розгляд заяви на 12.07.2021 у зв`язку з необхідністю надання сторонам можливості ознайомитись з матеріалами справи та надання письмових пояснень (заперечень), а також у зв`язку з невиконанням представником заявника вимог ухвали суду від 02.07.2021.

У відзиві на заяву про забезпечення позову, який надійшов до суду 12.07.2021, ТОВ «Ерка» заперечує проти задоволення такої заяви та вказує, що згідно інформації з ЄДР станом на 09.06.2021 єдиним засновником (учасником) ТОВ «Ерка» є ОСОБА_2 . Жодні зміни в реєстрі на сьогодні не відбувались.

Також, ТОВ «Ерка» вказує, що оскаржувані реєстраційні дії були проведені на підставі підроблених документів, які ні ОСОБА_2 , як єдиний засновник (учасник) ТОВ «Ерка», ні ОСОБА_3 , як директор ТОВ «Ерка», не підписували; ніякі кошти не отримували, а отже документи для проведення державної реєстрації, були підписані та подані іншою неналежною особою. Більш того, в період здійснення нотаріальних дій та внесення коштів до каси товариства, директор ТОВ «Ерка» ОСОБА_3 знаходилась за межами країни (з 21.06.2020 по 01.11.2020).

До того ж, представник ТОВ «Ерка» в судовому засіданні підтвердив, що товариством не вчинялись та не плануються вчинятися дії щодо відчуження нерухомого майна, припинення права користування на земельні ділянки сільськогосподарського призначення та права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення за укладеними з фізичними особами договорами оренди землі, так як єдиним засновником (учасником) ТОВ «Ерка» є ОСОБА_2 .

Крім того, представник ТОВ «Ерка» в судовому засіданні стверджував, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17.06.2021 у справі №400/429/21, яким скасовано висновок Колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України від 21.12.2020 та наказ Міністерства юстиції №4454/5 від 23.12.2020, не набрало законної сили, так як товариством подано апеляційну скаргу на таке рішення суду.

ТОВ «Ерка» також повідомило суду, що на підставі ухвали Печерського районного суду м.Києва від 23.06.2021 у справі №757/33165/21-к вже вжиті заходи арешту врожаю зернових культур 2021 року на вказаних заявником земельних ділянках та надано дозвіл слідчому вилучити арештований врожай шляхом збирання і транспортування до місця зберігання.

В ході розгляду заяви представники учасників справи підтримували висловлені позиції та доводи, викладені на їх обґрунтування.

У судовому засіданні 12.07.2021 судом оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Розглянувши заяву про забезпечення позову суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до положень ч.1 ст.137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Таким чином, із змісту вищенаведених процесуальних норм вбачається, що необхідною умовою вжиття заходів до забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди щодо виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення.

Отже, інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання подальшого судового рішення.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Одночасно з цим, заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, в тому числі:

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

При цьому, слід наголосити, що у провадженні з розгляду заяви про забезпечення позову суд позбавлений можливості встановлювати законність і обґрунтованість дій відповідача та третьої особи, позаяк такий предмет розгляду належить здійснювати в порядку позовного провадження. Сутність забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії покликана захистити заявника від неправомірних дій осіб, якщо крім усього такі дії носять непередбачувані, швидкі та невідворотні елементи. Таким чином, у цьому провадженні суд встановлює обґрунтованість заходів забезпечення з урахуванням розумності та адекватності вимог заявника, його доводів, відповідності наведених в приписах підстав із положеннями закону.

За правилами ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У відповідності з ч.ч.1,3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 ГПК України).

За умовами статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на положення статей 13, 74, 80 ГПК України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 12.06.2019 у справі №910/773/19.

При цьому судом враховується, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Таку правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 22.07.2019 у справі №914/120/19.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів заяви про забезпечення позову, заявником не вказано та не додано до неї доказів на підтвердження вчинення дій чи здійснення підготовчих дій ОСОБА_2 чи Товариством з обмеженою відповідальністю «Ерка» спрямованих на відчуження нерухомого майна, припинення права користування на земельні ділянки сільськогосподарського призначення та права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення за укладеними з фізичними особами договорами оренди землі.

Посилання заявника на те, що невжиття запропонованих ним заходів забезпечення позову призведе до зменшення вартості корпоративних прав ТОВ «Ерка» ґрунтується виключно на припущеннях.

Заявником не доведено належними засобами доказування, що невжиття запропонованих заявником заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Крім того, судом приймається до уваги, що за ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 23.06.2021 у справі №757/33165/21-к, вже накладено арешт на врожай зернових культур 2021 року, який знаходиться на земельних ділянках в межах Миколаївської області із кадастровими номерами, перелік яких співпадає з переліком кадастрових номерів вказаних заявником у заяві про забезпечення позову в даній справі; заборонено будь-якій фізичній чи юридичній особі відчужувати, розпоряджатися та користуватися арештованим врожаєм зернових культур 2021 року, який знаходиться на таких земельних ділянках; та надано дозвіл слідчим групи слідчих у кримінальному провадженні №0000168 вилучити арештований врожай шляхом збирання і транспортування до місця зберігання.

За такого, суд не вбачає правових підстав для накладення арешту на врожай зернових культур 2021 року, який знаходиться на земельних ділянках в межах Миколаївської області із кадастровими номерами переліченими в заяві про забезпечення позову, та надання дозволу Фермерському господарству "Кондор С." зібрати арештований врожай зернових культур 2021 року, який знаходиться на таких земельних ділянках, та транспортувати зібраний врожай до місця зберігання, оскільки Печерським районним судом м.Києва вже накладено арешт на такі земельні ділянки та заборонено будь-якій фізичній чи юридичній особі відчужувати, розпоряджатися та користуватися арештованим врожаєм зернових культур 2021 року, який знаходиться на таких земельних ділянках; та надано дозвіл слідчим групи слідчих у кримінальному провадженні №0000168 вилучити арештований врожай шляхом збирання і транспортування до місця зберігання, тобто вжиття вказаних заходів забезпечення позову буде протирічитти забороні Печерського районного суду м.Києва вжитій ухвалою від 23.06.2021 у справі №757/33165/21-к за кримінальним провадженням №0000168.

Заявником не надано жодних належних, допустимих та вірогідних доказів в розумінні статтей 76, 77, 79 ГПК України, із яким діюче законодавство пов`язує застосування заходів щодо забезпечення позову.

Відповідно до приписів статті 9 Конституції України, статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" і статті 3 ГПК України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами міжнародних договорів, ратифікованих законами України.

Згідно з вимогами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Подана позивачем заява про забезпечення позову, за своїм змістом, зводиться лише до припущень щодо неможливості чи істотного ускладнення в майбутньому виконання судового рішення та не містить жодних належних, допустимих та вірогідних доказів в розумінні статтей 76, 77, 79 ГПК України, із яким діюче законодавство пов`язує застосування заходів щодо забезпечення позову.

У зв`язку з вищевикладеним, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.136, 137, 139, 140, 234, 235 ГПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 б/н від 30.06.2021 (вх.№10028/21 від 01.07.2021) про забезпечення позову, - відмовити.

Ухвала суду, у відповідності до ч.2 ст.235 ГПК України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Згідно ст.ст.254, 255 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно ст.257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя М.В.Мавродієва