ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року Справа № 902/562/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Демидюк О.О. , суддя Савченко Г.І.

секретар судового засідання Кушнірук Р.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Ільяна Ю.В. - адвокат, представник за ордером серії ОД №260043 від 29.06.2021р.

від відповідача: Демчук О.В. - адвокат, представник за ордером серії АІ "1131051 від 09.07.2021р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства Токарчука Володимира Мефодійовича

на ухвалу Господарського суду Вінницької області, постановлену 02.06.21р. суддею Матвійчуком В.В. у м.Вінниці, повний текст складено 02.06.21р.

у справі № 902/562/21

за позовом Фермерського господарства Токарчука Володимира Мефодійовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СДГС ТРЕЙДИНГ" (змінено назву Товариства з обмеженою відповідальністю "СЬОРДВЕЙВ УКРАЇНА ІНК")

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 02.06.2021р. по справі №902/562/21 за позовом Фермерського господарства Токарчука Володимира Мефодійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "СЬОРДВЕЙВ УКРАЇНА ІНК" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню у задоволенні заяви Фермерського господарства Токарчука Володимира Мефодійовича №б/н від 26.05.2021р. (вх.номер №01-48/48/21 від 31.05.2021р.) про забезпечення позову - відмовлено.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, Фермерське господарство Токарчука Володимира Мефодійовича звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовільнити у повному обсязі. Також, просить судові витрати стягнути з відповідача.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, зокрема, наступне:

- вважає ухвалу місцевого господарського суду такою, що постановлена з порушенням норм чинного законодавства;

- покликається на те, що підставою звернення з відповідною заявою про забезпечення позову стало те, що 23.03.2021р. приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком Володимиром Вікторовичем відкрито виконавче провадження №64940397. В подальшому 23.03.2021р. приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком Володимиром Вікторовичем у виконавчому провадженні №64940397 винесено постанову про арешт майна боржника, згідно якої накладено арешт на майно, а саме: кукурудзи 3-го класу врожаю 2020 року в кількості 2000 тонн, який переданий в заставу згідно з товарною аграрною розпискою №263 від 31.03.2020р. що належить боржнику Фермерському господарству Токарчука Володимира Мефодійовича у межах суми звернення стягнення 13753440,00грн.. Також, 27.04.2021р. приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком Володимиром Вікторовичем у виконавчому провадженні №64940397 винесено постанову про арешт коштів боржника та арешт майна боржника, згідно яких накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно, що належить боржнику Фермерському господарству Токарчука Володимира Мефодійовича у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 15322693,67грн.. Отже, наразі триває виконавче провадження по стягненню з позивача на користь відповідача коштів за виконавчим написом, який оспорюється позивачем. Приватним виконавцем вживаються заходи щодо реального виконання виконавчого напису, що може призвести до порушення прав та законних інтересів позивача в разі задоволення позову. Дані обставини підтверджуються інформацією про наявність відкритого виконавчого провадження та перебування позивача в реєстрі боржників. Таким чином, на даний час є можливістю передчасної примусової реалізації арештованого майна (звернення стягнення на яке здійснено на підставі згаданого виконавчого напису) до закінчення розгляду зазначеного позову. Даний факт судом першої інстанції залишено поза увагою;

- вказує на те, що при прийнятті оскаржуваної ухвали судом першої інстанції проігноровано той факт, що скаржник звернувся до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а мала застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому судом першої інстанції під час винесення оскаржуваної ухвали не досліджуватися, питання того чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду;

- зазначає, що суд першої інстанції при розгляді заяви позивача про забезпечення позову залишив поза увагою характер заявлених позовних вимог, не врахував висновки Верховного Суду щодо застосування ч.2 ст.136 Господарського процесуального кодексу України, викладені у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018р. у справі № 910/1040/18, у зв`язку з чим не з`ясував з достовірністю, яка підстава чи які підстави забезпечення позову відповідно до ч.2 ст.136 ГПК України були визначені позивачем, яку підставу/підстави вжиття заходів забезпечення позову слід застосувати та досліджувати у цій справі з огляду на характер заявлених позовних вимог, не з`ясував чи є ця підстава (ці підстави) обґрунтованими та доведеними. Оскаржуване судове рішення не містить обґрунтування наслідків невжиття заходів забезпечення позову як підстав для забезпечення позову. Зокрема суд не з`ясував на підставі доводів та заперечень сторін у справі, за захистом яких саме прав позивач звернувся з позовом у цій справі до суду, не дослідив та не встановив з достовірністю чи може невжиття заявлених позивачем заходів забезпечення позову істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Листом Північно-західного апеляційного господарського суду №902/562/21/3745/21 від 16.06.2021р. матеріали справи №902/562/21 витребувано з Господарського суду Вінницької області.

01.07.2021р. до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №902/562/21.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.07.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства Токарчука Володимира Мефодійовича на рішення Господарського суду Вінницької області від 02.06.21р. у справі №902/562/21 та призначено справу №902/562/21 до розгляду на 13.07.2021р. об 15:00год..

12.07.2021р. на електронну адресу та на поштову адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від представника ТОВ "СДГС ТРЕЙДИНГ" (змінено найменування ТОВ "СЬОРДВЕЙВ УКРАЇНА ІНК") надійшов письмовий відзив від 09.07.2021р. на апеляційну скаргу.

12.07.2021р. на електронну адресу та на поштову адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від представника ТОВ "СДГС ТРЕЙДИНГ" (змінено найменування ТОВ "СЬОРДВЕЙВ УКРАЇНА ІНК") адвоката Демчука Олександра Васильовича надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №902/562/21 поза приміщенням суду. В даній заяві заявник просить забезпечити представнику можливість проведення судового засідання по справі №902/562/21, призначеного 13.07.2021р. об 15:00год. в режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів з використанням системи "EаsyCon".

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.07.2021р. задоволено клопотання представника ТОВ "СДГС ТРЕЙДИНГ" (змінено найменування ТОВ "СЬОРДВЕЙВ УКРАЇНА ІНК") адвоката Демчука Олександра Васильовича про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №902/562/21 поза приміщенням суду та забезпечено представнику ТОВ "СДГС ТРЕЙДИНГ" (змінено найменування ТОВ "СЬОРДВЕЙВ УКРАЇНА ІНК") адвокату Демчуку О.В. участь в судовому засіданні у справі №902/562/21, призначеному на 13.07.2021р. об 15:00год. в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon".

12.07.2021р. на електронну адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від представника Фермерського господарства Токарчука Володимира Мефодійовича надійшла заява від 09.07.2021р., в якій, зокрема, вказує на те, що як вбачається зі змісту пункту 1 прохальної частини апеляційної скарги Фермерське господарство Токарчука Володимира Мефодійовича просить скасувати ухвалу Господарського суду Вінницької області від 02.06.2021р. у справі №902/562/21 про забезпечення позову, але ухвала про забезпечення позову 02.06.2021р. у справі№902/562/21 Господарським судом Вінницької області не ухвалювалась та із описової частини апеляційної скарги вбачається, що предметом оскарження в даному апеляційному провадженні є ухвала Господарського суду Вінницької області від 02.06.2021р. у справі №902/562/21 про відмову в забезпеченні позову, тобто позивачем (скаржником) було допущено описку в пункті 1 прохальної частині апеляційної скарги, а тому, правильною є наступна редакція пункту 1 прохальної частини апеляційної скарги Фермерського господарства Токарчука Володимира Мефодійовича: "1. Скасувати ухвалу Господарського суду Вінницької області від 02.06.2021р. у справі №902/562/21 про відмову в забезпеченні позову". Також, як вбачається зі змісту апеляційної скарги позивач у якості відповідача у справі вказує Товариство з обмеженою відповідальністю "СЬОРДВЕЙВ УКРАЇНА ІНК" (), при цьому згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, на даний час, повним найменуванням юридичної особи 3 кодом є - Товариство з обмеженою відповідальністю "СДГС ТРЕЙДИНГ". Дана технічна помилка (описка) в найменуванні відповідача була допущена позивачем, в зв`язку з тим, що відповідач змінив назву юридичної особи з Товариство з обмеженою відповідальністю "СЬОРДВЕЙВ УКРАЇНА ІНК" на Товариство з обмеженою відповідальністю "СДГС ТРЕЙДИНГ", а тому, враховуючи зміну найменування відповідача, нове найменування відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "СДГС ТРЕЙДИНГ".

Таким чином, просить при апеляційному розгляді справи №902/562/21 врахувати виправлення в апеляційній скарзі Фермерського господарства Токарчука Володимира Мефодійовича на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 02.06.2021р. у справі №902/562/21 про відмову в забезпеченні позову зазначені в даній заяві.

Судом апеляційної інстанції враховано зазначені вище виправлення скаржника в апеляційній скарзі.

12.07.2021р. на електронну адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від представника Фермерського господарства Токарчука Володимира Мефодійовича надійшла заява від 12.07.2021р., в якій, зокрема, просить приєднати до матеріалів справи практику Верховного Суду.

В судовому засіданні 13.07.2021р. представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважає ухвалу місцевого суду незаконною та необґрунтованою. Просить суд ухвалу Господарського суду Вінницької області від 02.06.2021р. по справі №902/562/21 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у письмовому відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні 13.07.2021р. заперечив проти доводів апеляційної скарги, вважаючи її безпідставною та необґрунтованою. Просить суд ухвалу Господарського суду Вінницької області від 02.06.2021р. по справі №902/562/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Згідно із ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановлені оскаржуваної ухвали суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, на розгляд Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Фермерського господарства Токарчука Володимира Мефодійовича з вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю "СЬОРДВЕЙВ УКРАЇНА ІНК" (змінено назву на Товариство з обмеженою відповідальністю "СДГС ТРЕЙДИНГ") про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 02.06.2021р. за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/562/21 за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 01.07.2021р..

Також, із позовною заявою позивачем подано заяву №б/н від 26.05.2021р. (вх.№01-48/48/21 від 31.05.2021р.) про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 28.12.2020р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанною Анатоліївною та зареєстрований у реєстрі за №1089.

Як вже зазначалося, ухвалою Господарського суду Вінницької області від 02.06.2021р. по справі №902/562/21 у задоволенні заяви Фермерського господарства Токарчука Володимира Мефодійовича №б/н від 26.05.2021р. (вх.номер №01-48/48/21 від 31.05.2021р.) про забезпечення позову - відмовлено.

Зокрема, постановляючи зазначену вище ухвалу, Господарський суд Вінницької області дійшов висновку, що заява Фермерського господарства Токарчука Володимира Мефодійовича не містить будь-яких обґрунтованих доводів щодо реально існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, а матеріали справи не містять доказів того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав чи інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Суд вважав, що заявник в повній мірі, в разі задоволення позову, зможе захистити (поновити) порушені чи оспорювані права або інтереси, за захистом яких він звернувся до суду, в межах одного судового провадження без нових звернень до суду.

Разом з тим, вжиття заходів забезпечення у вигляді зупинення виконання означеного виконавчого напису з великою вірогідністю може негативно позначитись на правах інших осіб суб`єктів господарських відносин, які не є учасниками справи, проте пов`язані із учасниками певними правовідносинами.

За таких обставин, оцінивши обґрунтованість доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника стосовно забезпечення позову, наявності зв`язку між заявленими заходами до забезпечення позову і предметом позовних вимог, суд першої інстанції не вбачав передбачених законом підстав для вжиття заходів забезпечення позову за заявою Фермерського господарства Токарчука Володимира Мефодійовича №б/н від 26.05.2021 (вх.номер №01-48/48/21 від 31.05.2021).

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України, водночас, визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч.5 ст.55 Конституції України).

Конституція України визначає Україну як правову державу, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Одним з основних фундаментальних елементів цього принципу є юридична визначеність (legal certainty). Юридичні норми мають бути чіткими, ясними і недвозначними, оскільки інше не може забезпечити їх однакове застосування.

За змістом п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, висловлювання "судом, встановленим законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини" від 12.07.2001р. зазначено, що право на доступ до суду, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

У відповідності до ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи мають право на судовий захист в Україні нарівні з громадянами і юридичними особами України. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України. кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку в суді будь-якої інстанції.

Таким чином, конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Згідно із ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положення зазначеної норми пов`язують вирішення питання про забезпечення позову з обґрунтуванням обставин необхідності такого забезпечення в контексті положень ст.73 ГПК України, яке (забезпечення) застосовується в якості гарантії задоволення вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Матеріали справи свідчать, що Фермерське господарство Токарчука Володимира Мефодійовича звернулося до Господарського суду Вінницької області області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СЬОРДВЕЙВ УКРАЇНА ІНК" (змінено назву на Товариство з обмеженою відповідальністю "СДГС ТРЕЙДИНГ") про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Також, із позовною заявою позивачем подано заяву №б/н від 26.05.2021р. (вх.№01-48/48/21 від 31.05.2021р.) про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 28.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанною Анатоліївною та зареєстрований у реєстрі за №1089.

Обґрунтовуючи подану заяву, Фермерське господарство Токарчука Володимира Мефодійовича посилається на те, що 23.03.2021р. приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком Володимиром Вікторовичем відкрито виконавче провадження №64940397 з виконання виконавчого напису №1089 від 28.12.2020р., вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанною Анатоліївною.

23.03.2021р. приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком Володимиром Вікторовичем у виконавчому провадженні № 64940397 винесено постанову про арешт майна боржника, згідно якої накладено арешт на майно, а саме: кукурудзи 3-го класу врожаю 2020 року в кількості 2000 тонн, який переданий в заставу згідно з товарною аграрною розпискою № 263 від 31.03.2020р. що належить боржнику: Фермерське господарство Токарчука Володимира Мефодійовича у межах суми звернення стягнення 13 753 440,00грн..

27.04.2021р приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком Володимиром Вікторовичем у виконавчому провадженні №64940397 винесено постанову про арешт коштів боржника та арешт майна боржника, згідно яких накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно, що належить боржнику: Фермерське господарство Токарчука Володимира Мефодійовича у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 15322693,67грн..

Таким чином, наразі триває виконавче провадження по стягненню з позивача на користь відповідача коштів за виконавчим написом, який оспорюється позивачем. Приватним виконавцем вживаються заходи щодо реального виконання виконавчого напису, що може призвести до порушення прав та законних інтересів позивача в разі задоволення позову.

За вказаних обставин, на переконання позивача, вбачається необхідність задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки виконавчий напис є предметом судового розгляду та на даний час приватним виконавцем вчиняються виконавчі дії, направлені на виконання виконавчого документа, законність якого оспорюється позивачем.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відносини, з яких виник спір, виникли під час оформлення, видачі, обігу, виконання аграрних розписок, що регулюються Законом України "Про аграрні розписки".

Згідно ст.1 Закону України "Про аграрні розписки", аграрна розписка - товаророзпорядчий документ, що фіксує безумовне зобов`язання боржника, яке забезпечується заставою, здійснити поставку сільськогосподарської продукції або сплатити грошові кошти на визначених у ньому умовах.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про аграрні розписки", товарна аграрна розписка - це аграрна розписка, що встановлює безумовне зобов`язання боржника за аграрною розпискою здійснити поставку узгодженої сільськогосподарської продукції, якість, кількість, місце та строк поставки якої визначені аграрною розпискою.

У відповідності до ст.13 Закону України "Про аграрні розписки", наявність аграрної розписки без відмітки про її виконання є достатнім підтвердженням безспірності вимог кредитора за аграрною розпискою. У разі невиконання боржником за аграрною розпискою зобов`язань за аграрною розпискою у вказаний у ній строк кредитор за аграрною розпискою має право звернутися до особи, уповноваженої вчиняти нотаріальні дії, за вчиненням виконавчого напису, який підлягає негайному виконанню і на підставі якого орган або особа, що здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів протягом семи днів забезпечує передачу кредитору за аграрною розпискою предмета застави аграрної розписки.

Судом встановлено, що 31.03.2020р. Фермерське господарство Токарчука Володимира Мефодійовича за договором поставки сільськогосподарської продукції врожаю 2020 року №20/03-24 зобов`язалось поставити Товариству з обмеженою відповідальністю "СЬОРДВЕЙВ УКРАЇНА ІНК" (змінено назву на Товариство з обмеженою відповідальністю "СДГС ТРЕЙДИНГ") у строк до 30.11.2020р. 2000 тон кукурудзи 3 класу (врожаю 2020 року).

На умовах та в порядку, визначеному договором, постачальник зобов`язався поставити (продати) у власність покупця сільськогосподарську продукцію врожаю 2020 року, а покупець зобов`язався прийняти таку продукцію та оплатити її вартість.

Пунктом 6.2.5 договору сторони передбачили, що постачальник зобов`язаний видати товарну аграрну розписку для забезпечення виконання зобов`язань постачальника за цим договором та забезпечити її чинність впродовж дії цього договору.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором поставки позивачем 31.03.2020р. було видано відповідачу Товарну Аграрну розписку (надалі - "Аграрна розписка"), посвідчену 31.03.2020р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Ж.А. за реєстровим №263.

Оскільки позивач свої зобов`язання по договору поставки сільськогосподарської продукції врожаю 2020 року № 20/03-24 не виконав, ТОВ "СДГС ТРЕЙДИНГ" (попередня назва ТОВ "СЬОРДВЕЙВ УКРАЇНА ІНК") звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Огороднік Ж.А. для вчинення виконавчого напису на аграрній розписці з метою звернення стягнення на предмети застави.

28.12.2020р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Ж.А. було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №1089.

23.03.2021р. за заявою ТОВ "СДГС ТРЕЙДИНГ" (попередня назва ТОВ "СЬОРДВЕЙВ УКРАЇНА ІНК") приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком В.В. було відкрито виконавче провадження ВП№64940397 з метою примусового виконання виконавчого напису.

У межах цього виконавчого провадження було винесено наступні постанови:

23.03.2021 постанову про арешт майна боржника, за якою накладено арешт на майно боржника, яке є предметом застави, а саме: кукурудзи 3-го класу врожаю 2020 року в кількості 2000 тон, що вирощується на земельних ділянках, за номерами, зазначеними в п.6 аграрної розписки;

27.04.2021р. постанова про арешт майна боржника, за якою накладено арешт на все рухоме й нерухоме майно боржника у межах звернення стягнення з урахування основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження в сумі 15 322 693,67грн.;

27.04.2021р. постанову про арешт коштів боржника, за якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках боржника, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику, в межах суми звернення стягнення з урахування основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження в сумі 15 322 693,67грн..

Проаналізувавши подані докази, суд зазначає на наявність між позивачем та відповідачем спору щодо наявності/відсутності підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Водночас господарський суд при розгляді заяви про забезпечення позову з`ясовує питання щодо наявності/відсутності підстав саме для вжиття заходів забезпечення позову.

З матеріалів справи вбачається, що на сьогодні в рамках виконання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса - виконавцем вчинені виконавчі дії щодо арешту майна позивача, оскарження проведення яких саме по собі не становить предмет спору у даній справі, натомість позивачем оскаржується первинна підстава дій - виконавчий напис про стягнення на підставі аграрної розписки.

Слід зазначити, що під час розгляду заяви про забезпечення позову питання обґрунтованості та підставності самого позову судом не вирішуються, адже дані обставини є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті.

Відповідно до ч.1 ст.137 ГПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

З урахуванням вимог, передбачених ст.ст.73, 74, 76 ГПК України, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Постановляючи ухвалу про заборону відповідачу або третім особам вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти.

Як свідчать матеріали справи, позивач просив на підставі п.5 ч.1 ст.137 ГПК України зупинити стягнення, яке вже відбувається на підставі виконавчого напису нотаріуса.

З огляду на викладене, зазначена вище заява про забезпечення позову подана до разом із поданою до суду позовною заявою Фермерського господарства Токарчука Володимира Мефодійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "СЬОРДВЕЙВ УКРАЇНА ІНК" (змінено назву на Товариство з обмеженою відповідальністю "СДГС ТРЕЙДИНГ") про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, тобто позовна заява містить немайнову вимогу, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Наведену правову позицію викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018р. у справі №910/1040/18.

З огляду на викладене, колегія суддів виходить з доведеності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування відповідного заходу до забезпечення позову, та зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом майбутньої позовної вимоги, відповідністю та співмірністю вжитих заходів забезпечення позову з предметом позову немайнового характеру, оскільки з наявних матеріалів справи вбачається існування реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача у разі задоволення позову, а саме з огляду на достеменно встановлені судом факти як пред`явлення виконавчого напису до виконання так і вчинення виконавчих дій з його виконання.

Відтак, подальші дії з примусового виконання оспорюваного виконавчого напису, у випадку невжиття запропонованих позивачем заходів забезпечення позову та/або скасування оскаржуваної ухвали, можуть утруднити та/або взагалі унеможливити захист і поновлення у межах цього судового провадження прав позивача, який буде вимушений ініціювати нові судові процеси для відновлення своїх прав.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що у разі, якщо до закінчення розгляду цієї справи державним виконавцем буде примусово звернено стягнення на майно позивача у безспірному порядку, то він не зможе захистити або поновити свої права у межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

При цьому, Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію про те, що у випадку оскарження в судовому порядку виконавчого напису нотаріуса шляхом подання позову про визнання його таким, що не підлягає виконанню, застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову (постанови від 25.02.2019р. у справах №924/789/18 і №924/790/18, від 11.10.2019р. у справах №910/4762/19р., від 21.02.2020р. у справі №910/9498/19, від 17.09.2020р. у справі №910/72/20, від 30.09.2020р. у справі №910/19113/29, від 30.11.2020р. у справі №910/217/20, від 13.05.2021р. у справі №916/2761/20).

Окрім того, запропонований позивачем захід забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оспорюваного позивачем виконавчого напису нотаріуса до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідача та не завдасть йому шкоди чи збитків, а лише відстрочить на період розгляду судової справи проведення виконавчих дій.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16.08.2018р. у справі № 910/1040/18, від 25.02.2019р. у справі № 924/790/18, від 21.02.2020р. у справі №910/9498/19.

За вказаних обставин, виходячи із системного аналізу обставин встановлених при розгляді даної справи у їх сукупності та наданих доказів, виходячи із загальних засад, встановлених у ст.3 ЦК України, а саме справедливості, добросовісності та розумності, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції прийнята з порушеннями норм права при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі щодо порушення судом норм процесуального права знайшли своє підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку, а відтак наявні правові підстави для її задоволення.

Слід також зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В силу приписів ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно до ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів Північно - західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційну скаргу Фермерського господарства Токарчука Володимира Мефодійовича слід задовольнити, в свою чергу, керуючись п.4 ч.1 ст.277 Господарського процесуального кодексу України, ухвалу Господарського суду Вінницької області від 02.06.2021р. у справі №902/562/21 слід скасувати та прийняти нове судове рішення, яким заяву Фермерського господарства Токарчука Володимира Мефодійовича №б/н від 26.05.2021р. (вх.номер №01-48/48/21 від 31.05.2021р.) про забезпечення позову задовольнити та зупинити стягнення по виконавчому провадженню за №64940397 від 23.03.2021р., відкритому на підставі виконавчого напису, вчиненого 28.12.2020р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанною Анатоліївною та зареєстрованому у реєстрі за №1089.

З огляду на те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, то з урахуванням ст.129 ГПК України розподіл судових витрат у справі, у тому числі витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги, має здійснити господарський суд, який прийматиме рішення по суті спору, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.129, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фермерського господарства Токарчука Володимира Мефодійовича задовольнити.

2 Ухвалу Господарського суду Вінницької області від 02.06.2021р. у справі №902/562/21 скасувати. Прийняти нове судове рішення.

3. Заяву Фермерського господарства Токарчука Володимира Мефодійовича №б/н від 26.05.2021р. (вх.номер №01-48/48/21 від 31.05.2021р.) про забезпечення позову задовольнити.

4. Зупинити стягнення по виконавчому провадженню за №64940397 від 23.03.2021р., відкритому на підставі виконавчого напису, вчиненого 28.12.2020р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанною Анатоліївною та зареєстрованому у реєстрі за №1089.

5. Дана постанова Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.07.2021р. є виконавчим документом.

6. Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття, підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред`явлена до виконання в порядку та строки, передбачені чинним законодавством.

7. Стягувачем за даною постановою є Фермерське господарство Токарчука Володимира Мефодійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ).

8. Боржником за даною постановою є Товариство з обмеженою відповідальністю "СДГС ТРЕЙДИНГ" (змінено назву Товариства з обмеженою відповідальністю "СЬОРДВЕЙВ УКРАЇНА ІНК") (01014, м.Київ, вул.Буслівська, 12, ідентифікаційний код 42142537).

9. Матеріали справи №902/562/21 повернути до Господарського суду Вінницької області.

10. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст.ст.287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "15" липня 2021 р.

Головуючий суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Савченко Г.І.