ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2021 р. Справа № 924/193/21

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Музики М.В., за участю секретаря судового засідання Устінової А.П., розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Медікс ІТ", м. Хмельницький

до комунального некомерційного підприємства "Теофіпольська багатопрофільна лікарня" Теофіпольської селищної ради, смт. Теофіполь Хмельницької області

про стягнення 92 400,00 грн. заборгованості за договором про надання послуг №69ХМ від 02.03.2020 року,

за участю представників сторін:

від позивача: Підопригора Р.Б. - на підставі ордеру ВХ № 1009481 від 01.03.2021 року;

від відповідача: Шкраба С.І. - директор;

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить cтягнути з відповідача 92 400,00 грн. заборгованості за договором про надання послуг №69ХМ від 02.03.2020 року. В обґрунтування позовних вимог вказує на неналежне виконання умов договору відповідачем в частині сплати коштів за надані послуги.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 04.03.2021р. відкрито провадження у справі №924/193/21 для її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 25.03.2021р. призначено судове засідання в справі №924/193/21; ухвалою суду від 21.04.2021 року суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження; призначив підготовче засідання.

Ухвалою суду від 14.06.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Повноважний представник позивача під час судового розгляду позовні вимоги підтримав, наполягає на їх задоволенні.

Відповідач в судовому засіданні та у наданому відзиві на позов проти заявлених позовних вимог заперечує. Зазначає, що в кінці лютого позивач звернувся з пропозицією укласти договір про надання послуг щодо надання доступу до Медичної Інформаційної системи «Медікс» та в цей день ним надано проект договору та акту надання послуг, які вже були підписані директором ТОВ «Медікс ІТ» у 2 примірниках. Крім цього, була досягнута усна домовленість з позивачем, що договір буде укладено на дату та акт виконання робіт із зазначенням дати буде надано для здійснення оплати, коли у відповідача з`являться кошти для оплати послуг згідно договору та надання послуг позивачем. Позивач також повідомив, що доступ до програми буде надано відповідачу у день укладення договору. В подальшому, відповідачем були підписано дані проекти, але без заповнення дати укладення договору та складання акту, а примірники договору та акту виконання робіт позивачу не надавались, оскільки договір та акт мали надаватись із зазначенням дати за наявності коштів у відповідача для здійснення оплати наданих послуг та надання позивачем відповідних послуг. Примірники договорів та актів надання послуг зберігались у відповідача. Останній наголошує, що у зв`язку з відсутністю на той час коштів для оплати послуг позивача було повідомлено усно про небажання укладати цей договір.

Зауважує, що будь-яких послуг позивач не надавав, доказів виконання зобов`язань не надав, а акт надання послуг № 106, у якому зазначено недостовірні відомості про дату складання акту виконання послуг, не є належним доказом, який підтверджує надання таких послуг. Так, згідно договору позивач мав надати послуги щодо надання доступу до Медичної Інформаційної системи «Медікс», в акті виконання робіт зазначено послуги з аналізу та програмування систем, що не відповідає предмету договору, на який вказує позивач (п. 1.1), доказів про надання послуг, які полягали в наданні доступу до Медичної Інформаційної системи «Медікс» у березні 2020 року, позивачем не надано.

Наведене, на думку відповідача, свідчить, що акт надання послуг мав ознаки проекту, який підлягав коригуванню. Окрім того, у встановлені договором строки та протягом 2020-2021 років жодні документи, передбачені договором, не надходили відповідачу; позивач ніяких претензій щодо невиконання умов договору не надсилав, а послуги ТОВ "Медікс ІТ" не надавались.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

02.03.2020р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Медікс ІТ" (виконавець) та комунальним некомерційним підприємством "Теофіпольська центральна районна лікарня" Теофіпольської районної ради Хмельницької області (замовник) укладено договір №69ХМ про надання послуг (далі - договір).

Предметом договору є надання послуг надання доступу до Медичної Інформаційної системи „Медікс (п.1.1 договору).

Відповідно до національного класифікатора Єдиний закупівельний словник ДК 021:2015 Послуги за цим договором відповідають ДК 021:2015 „72240000-9 Послуги з аналізу та програмування систем („Медична інформаційна система „Медікс) (п.1.2 договору).

Загальна вартість послуг за цим Договором становить 92 400,00 грн., без врахування ПДВ. Оплата вартості послуг здійснюється шляхом оплати Замовником суми, зазначеної у пункті 2.1 цього договору, протягом 10 робочих днів з моменту укладення договору (п.п.2.1-2.3 договору).

Замовник здійснює оплату вартості послуг одноразово шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок виконавця у обсязі, за погодженням сторін, на підставі рахунку-фактури. По факту закінчення надання послуг протягом 10 (десяти) робочих днів виконавець направляє замовнику підписаний зі своєї сторони акт наданих послуг (п.п. 2.4-2.5 договору).

Відповідно до пунктів 4.1 - 4.2 договору документом, що підтверджує факт надання послуг відповідно до цього договору є акт наданих послуг. Акт наданих послуг готується виконавцем в двох примірниках, підписується і передається замовнику після надання послуг протягом 5 (п`яти) робочих днів. Замовник протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання акта зобов`язаний підписати його і передати один підписаний примірник виконавцю, або письмово обґрунтовано мотивувати свою відмову від підписання Акта наданих послуг протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту його отримання.

Згідно п. 5.1.1. договору замовник та його працівники (представники) зобов`язуються підписати договір приєднання про надання інформаційних послуг через мережу Інтернет, який доступний за посиланням https://medics.com.ua/agreement, та журнал ознайомлення працівників (представників) Замовника з умовами користування Системою.

За невиконання або неналежне виконання умов цього договору сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства. (п. 6.1 договору).

Цей Договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 31 грудня 2020 року, але у будь-якому випадку в частині взаєморозрахунків - до повного виконання сторонами договірних зобов`язань. Закінчення дії Договору не звільняє сторони від зобов`язань за цим договором. (п. 7.1. договору).

Договір підписаний сторонами та скріплений їхніми печатками.

Згідно акта надання послуг №106 від 06.03.2020р. на виконання умов договору №69ХМ від 02.03.2021р. виконавцем виконано послуги аналізу та програмування системи на загальну вартість 92 400,00 грн. Акт підписано сторонами договору та скріплено їхніми печатками.

ТОВ "Медікс ІТ" надіслано 12.02.2021 року відповідачу рахунок №2 від 12.02.2021р. на оплату 92 400,00 грн. згідно договору №69ХМ від 02.03.2020 року, який отримано останнім 15.02.2021 року.

Рішенням Теофіпольської селищної ради №13-1/2020 від 03.12.2020р. змінено назву комунального некомерційного підприємства "Теофіпольська центральна районна лікарня" Теофіпольської районної ради Хмельницької області на комунальне некомерційне підприємство "Теофіпольська центральна районна лікарня" Теофіпольської селищної ради.

Рішенням Теофіпольської селищної ради №14-2/2020 від 24.12.2020р. частину 2 рішення Теофіпольської селищної ради №13-1/2020 від 03.12.2020р. викладено в новій редакції: змінити назву комунального некомерційного підприємства "Теофіпольська центральна районна лікарня" Теофіпольської районної ради Хмельницької області на комунальне некомерційне підприємство "Теофіпольська багатопрофільна лікарня Теофіпольської селищної ради.

У зв`язку з невиконанням відповідачем свого обов`язку із оплати послуг виконавця за договором про надання послуг, ТОВ "Медікс ІТ" звернувся з даним позовом до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договору.

За змістом положень ст.ст. 626, 627, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Матеріалами справи стверджується, що 02.03.2020 року між сторонами у справі укладено договір №69ХМ про надання послуг, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачу послуги надання доступу до Медичної Інформаційної системи „Медікс, а відповідач - оплатити вказані послуги.

В силу вимог ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У п. 2.3 договору сторонами погоджено, що оплата вартості послуг здійснюється шляхом оплати Замовником суми, зазначеної у пункті 2.1 цього договору, протягом 10 робочих днів з моменту укладення договору. При цьому, відповідно до пункту 4.1 договору документом, що підтверджує факт надання послуг відповідно до цього договору є акт наданих послуг.

Із акту надання послуг №106 від 06.03.2020 року вбачається, що позивачем надано, а відповідачем прийнято послуги згідно договору №69ХМ від 02.03.2020 року на суму 92 400,00 грн. Окрім того, у акті зазначено про те, що замовник не має претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг).

Доказів наявності будь-яких зауважень у замовника щодо наданих ТОВ "Медікс-ІТ " послуг або відмови від його підписання, як це передбачено п. 4.2. договору, сторонами не надано. Заперечення КНП "Теофіпольська багатопрофільна лікарня" Теофіпольської селищної ради в частині зазначення в акті інших послуг, ніж тих, що передбачені договором №69ХМ від 02.03.2020 року, спростовуються посиланням у акті наданих послуг №106 на договір №69ХМ від 02.03.2020 року.

Щодо твердження відповідача про підписання ним акту без надання відповідних послуг зі сторони позивача, судом враховується наступне.

За положеннями статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Частина 3 статті Закону України "Про бухгалтерських облік та фінансову звітність в Україні" регламентує, що відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів.

Водночас, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що ним підписано акт наданих послуг без фактичного надання позивачем таких послуг (наприклад, доказів понесення відповідальності керівником підприємства за безпідставне фіксування господарської операції).

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 року Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Також у рішенні від 18.07.2006 р. у справі "Проніна проти України" Суд вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Інші заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов, також не підтверджені жодними доказами та спростовуються положеннями укладеного договору.

Відтак, суд приходить до висновку про надання ТОВ "Медікс-ІТ" послуг КНП "Теофіпольська багатопрофільна лікарня" Теофіпольської селищної ради згідно договору №69ХМ від 02.03.2020 року на суму 92 400,00 грн.

За положеннями ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтями 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ст. 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З положень п. 2.3. договору слідує, що у відповідача виник обов`язок зі сплати 92 400,00 грн. протягом 10 днів з моменту укладення договору, тобто, з 02.03.2020 року.

Проте, матеріали справи не містять та учасниками судового розгляду не надано доказів сплати вказаної суми КНП "Теофіпольська багатопрофільна лікарня" Теофіпольської селищної ради, тому, оскільки послуги за відповідним договором надано ТОВ "Медікс ІТ", суд приходить до висновку про стягнення 92 400,00 грн. заборгованості в судовому порядку.

З всього вищевикладеного, позов товариства з обмеженою відповідальністю "Медікс ІТ", м. Хмельницький до комунального некомерційного підприємства "Теофіпольська багатопрофільна лікарня" Теофіпольської селищної ради, смт. Теофіполь Хмельницької області про стягнення 92 400,00 грн. заборгованості за договором про надання послуг №69ХМ від 02.03.2020 року підлягає задоволенню в повному обсязі.

У зв`язку із задоволенням позову витрати зі сплати судового збору згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 20, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов товариства з обмеженою відповідальністю "Медікс ІТ", м. Хмельницький до комунального некомерційного підприємства "Теофіпольська багатопрофільна лікарня" Теофіпольської селищної ради, смт. Теофіполь Хмельницької області про стягнення 92 400,00 грн. заборгованості за договором про надання послуг №69ХМ від 02.03.2020 року задовольнити.

Стягнути з комунального некомерційного підприємства "Теофіпольська багатопрофільна лікарня" Теофіпольської селищної ради (30600, Хмельницька область, смт. Теофіполь, вул. Заводська, 2, код 02004491) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Медікс ІТ" (29006, м. Хмельницький, вул. Курчатова, 104/1, кв.13, код 38714845) 92 400,00 грн. (дев`яносто дві тисячі чотириста гривень 00 коп.) заборгованості за договором про надання послуг №69ХМ від 02.03.2020 року, 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 16.07.2021 року

Суддя М.В. Музика

Веб-адреса рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua/.

Віддрук. у 4 прим.: 1 - до справи; 2, 3 - позивачу ( АДРЕСА_1 ; адвокату Підопригорі Р.Б., (30405, Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Героїв Небесної Сотні, 47, офіс 158) - рек. з пов. про вручення; 4 - відповідачу (30600, Хмельницька область, смт. Теофіполь, вул. Заводська, 2) - рек. з пов. про вручення