ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
13.07.2021р. Справа № 904/2882/21
судді
За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпродзержинська фармацевтична компанія», м. Київ
До: Фізична особа-підприємця Коверник Ірини Павлівни, м. Дніпро
Про: зобов`язання вчинити певні дії
Суддя Васильєв О.Ю.
Секретарь судового засідання Броян А.Р.
Від позивача: не з`явився;
Від відповідача: не з`явився
Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 07.06.21р. у справі №904/2882/21 в задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, судові витрати по справі покладено на позивача.

16.06.21р. до канцелярії суду від ФОП Коверник І.П. (відповідач) надійшла заява про ухвалення додаткового рішення по справі про стягнення з відповідача 8 000, 00 грн. витрат на оплату професійної правничої допомоги ( в т.ч. за складання відзиву на позов). Заява обґрунтована посиланням на приписи ст. 244 ГПК України та на те, що разом із відзивом на позов відповідачем були надані суду докази понесення вищезазначених витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 18.06.21р. розгляд заяви було призначено на 13.07.21р. До судового засідання 13.07.21р. сторони явку повноважних представників не забезпечили.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу посилається на: договір про надання професійної правничої допомоги №28/078/20-04 від 28.07.20р. (укладений між АО «Радник» та ФОП Коверник І.П.), детальний розрахунок вартості адвокатського гонорару (правничої допомоги) по справі №904/2882/21, наказ про встановлення розміру вартості правничої допомоги від 01.10.20р. №6ОД, додаток №1 до вищезазначеного наказу «Тарифи з надання професійної правничої допомоги ОА «Радник», ордер на надання правничої допомоги адвоката Чіп Я.М. від 24.03.21р. , рахунок АО «Радник» №21/2021 від 24.03.21р. на адресу відповідача про оплату професійної правничої допомоги в розмірі 8 000, 00 грн., платіжне доручення №179 від 24.03.21р. про оплату на користь АО «Радник» 8 000, 00 грн. вартості професійної правничої допомоги, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Чіп. Я.М. (а.с.44-51).

Судом встановлено, що в п.5.1. договору про надання професійної правничої допомоги №28/078/20-04 від 28.07.20р. сторони погодили, що при розрахунку вартості юридичної (правничої) допомоги, враховується складність справи, час, витрачений адвокатським об`єднанням, його партнерами та співробітниками, спеціалізацію, галузь права, обсяг необхідних робіт, тощо; тарифи адвокатського об`єднання щодо вартості правничої допомоги затверджуються відповідним наказом Керуючого партнера.

Як вбачається з додатку №1 «Тарифи з надання професійної правничої допомоги АО «Радник» до наказу №6ОД від 01.10.20р. , затверджені види правничої допомоги, одиниці виміру та мінімальну вартість в гривнях. Так в п.1. цих тарифів зазначено, що вартість простої консультації складає 500 грн. за 1 годину. В п.12. цих тарифів зазначено, що за складання заяв по суті справи (відзив , відповідь на відзив, заперечення та пояснення третьої особи ) та заяв про збільшення або зменшення позовних вимог, зміна предмету та підстави позовних вимог, про перегляд справ за нововиявленими обставинами, про вступ третьої особи із самостійними вимогами - за один документ передбачена мінімальна вартість 2500, 00 грн. Згідно п.16 цих тарифів, вартість за комплексне введення партнером/адвокатом об`єднання цивільної, господарської , адміністративної справи, або справи про адміністративне правопорушення (перша та друга інстанція) становить 7 000, 00 грн.

Згідно детального розрахунку вартості адвокатського гонорару (правничої допомоги) по справі №904/2882/21 сторони погодили вартість витраченого адвокатом часу, годин. Так, за ознайомлення адвокатом із суттю правових питань клієнта (відповідача) , які потребують вирішення , у т.ч.: аналізування позовної заяви ТОВ «Дніпродзержинська фармацевтична компанія», надання клієнту розгорнутої консультації з приводу можливих судових перспектив виконання предмету договору - сторони погодили вартість роботи адвоката за 2 години простої консультації в розмірі 1 000, 00 грн. ( 500 грн. х 2 год.=1000грн.).; за комплексне ведення партнером /адвокатом об`єднання судової справи №904/2882/21 (перша та друга інстанція) сторони погодили вартість в розмірі 7 000, 00 грн. Одночасно, сторони зазначили , що вказаний вид правничої допомоги ( комплексне ведення судової справи) включає в собі весь обсяг необхідної ППД до набрання чинності судового рішення по справі ( участь у судових засіданнях, підготовка позовних заяв ( зустрічного позову), апеляційних , касаційних скарг, інших заяв по суті справи та з процесуальних питань, тощо; при розгляді справи понад два роки, вартість може бути переглянута.

В п.2. детального розрахунку сторони погодили, що цей розрахунок, що підписаний сторонами є актом наданих послуг ( виконаних робіт) в частині фактично наданих адвокатським об`єднанням клієнту послуг.

Згідно ст. 244 ГПК України : суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим згідно зі статтею 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України):

- подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи;

- зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Згідно зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Проте, є право розподілу судових витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.( Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 ; та в постанові Верховного Суду від 08.04.21р. у справі №922/2685/19).

Господарський суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вказала колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 07.11.2019 по справі № 905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Так, із матеріалів справи вбачається, що позивач заявив до стягнення з відповідача 7 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції.

Однак, суд враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт , дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви відповідача про розподіл судових витрат і стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3 500, 00 грн.

При цьому суд враховує, що спірні правовідносини між сторонами виникли у справі не значної складності, яка розглядалася судом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників за наявними в матеріалах справи документами ; представник відповідача склав лише 1 процесуальний документ по справі відзив на позов , а відповідно до п.12. Тарифів з надання професійної правничої допомоги АО «Радник», вартість складання відзиву на позов встановлена в розмірі 2 500, 00 грн. Станом на час ухвалення цього додаткового рішення представник відповідача жодних інших дій у цій справі не здійснював.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає обґрунтованими, співмірними і розумними витрати відповідача на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 3 500, 00 грн. ( в т.ч.: 1000, 00 грн. вартість роботи адвоката за 2 години простої консультації та 3 500, 00 грн. вартість складання відзиву на позов у справі №904/2882/2), які підлягають стягненню з позивача. Саме в цьому розмірі витрати відповідача слід покласти на позивача .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Фізичної особи - підприємця Коверник Ірини Павлівни про ухвалення додаткового рішення у справі №904/2882/21 задовольнити частково.

2. Стягнути з позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпродзержинська фармацевтична компанія» (04112, м. Київ, вул. Парково-Сирецька, 15-а; ) на користь відповідача : фізичної особи - підприємця Коверник Ірини Павлівни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ): 3 500, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

3. В задоволенні іншої частини заяви - відмовити, витрати в цій частині покласти на ФОП Коверник І.П.

Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного додаткового рішення.

Повне додаткове рішення складено 15.07.2021р.

Суддя О.Ю.Васильєв