ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2021 справа № 914/824/21

Господарський суд Львівської області у складі судді Іванчук С.В., секретар судового засідання Побігайленко Ю-Б.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом: Радехівського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП "Галсільліс", м.Радехів

до відповідача: Комунального підприємства Львівської обласної ради "Львівторф", м.Львів

про стягнення заборгованості.

За участю представників:

від позивача: Андрусишин Роман Олегович представник;

від відповідача: не з`явився

Заяв про відвід не поступало.

Розгляд справи судом.

На розгляд Господарського суду Львівської області поступив позов Радехівського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП "Галсільліс" до Комунального підприємства Львівської обласної ради "Львівторф" про стягнення заборгованості в сумі 21725,21грн., з якої 19800,00грн. основний борг, 1925,21грн. пеня.

Ухвалою суду від 26.04.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та підготовче засідання призначено на 25.05.2021р. Ухвалами суду від 25.05.2021р., від 22.06.2021р. строк підготовчого провадження у справі продовжувався та розгляд справи відкладався до 06.07.2021р.

У зв`язку із відсутністю відомостей щодо факту вручення чи підстав невручення поштової кореспонденції за штрихкодовими номерами 998 та 095, суд звернувся до керівника Львівської дирекції АТ "Укрпошта" із листом №914/824/21/1/21 від 23.06.2021р. про надання письмової інформації щодо фактичних причин невручення поштових відправлень за штрихкодовими номерами 998 та 095 адресованих КП Львівської обласної ради "Львівторф". 07.07.2021р. за вх.№15836/21 у відповідь на вказаний лист від АТ "Укрпошта" поступив лист №12.2.1-04-206 від 05.07.2021р., у якому орган поштового зв`язку повідомив, що згідно з обліковими даними Укрпошти, рекомендовані листи №998, №095 адресовані Комунальному підприємству Львівської обласної ради "Львівторф", вул.Винниченка, 8, м.Львів не були вручені, оскільки КП ЛОР "Львівторф" за вказаною адресою відсутнє. За адресою вул.Винниченка, 8, м.Львів, в приймальній КП ЛОР «Нерухомість та майно» листоноша залишав письмове повідомлення про надходження листів для КП ЛОР «Львівторф» у ВПЗ 79008. Проте ніхто з представників вказаного підприємства не звернувся для отримання ПВ №998, №095 впродовж терміну зберігання. По закінченню терміну зберігання листи повернуто відправнику.

Ухвалою суду від 06.07.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 20.07.2021р.

В судове засідання 20.07.2021р. представник позивача явку забезпечив, позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві і просить суд позов задоволити.

В судові засідання 25.05.2021р., 22.06.2021р., 06.07.2021р., 20.07.2021р. відповідач явки повноважного представника не забезпечив, письмового відзиву не подано, правової позиції по суті спору суду не надано. Жодних заяв чи клопотань від відповідача не поступало. Причини неявки, не подання відзиву чи доказів не повідомлено, хоча судом належно виконано обов`язок щодо повідомлення усіх учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, зокрема відповідача, що підтверджується реєстрами вихідної кореспонденції, внесенням ухвал суду до Єдиного державного реєстру судових рішень, поштовою рекомендованою кореспонденцією №998, №095, №580, №280.

Відповідно до частин третьої та сьомої статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Заяв про зміну відповідачем місцезнаходження не поступало.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 15.05.2018 у справі № 904/6063/17 отримання поштової кореспонденції залежить від волевиявлення юридичної особи і на неї, як на суб`єкта господарської діяльності покладається обов`язок належної організації отримання поштової кореспонденції пов`язаної із здійснюваною господарською діяльністю. Сам лише факт неотримання скаржником кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (аналогічна позиція викладена в постановах КГС ВС від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17, від 24.07.2018 у справі № 906/587/17).

За змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. (Постанова Верховного Суду від 11.12.18р. у справі № 921/6/18.).

Згідно із ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру. Згідно із ч. 2 ст. 9 даного Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу як місцезнаходження юридичної особи. Згідно із ч. 1 ст. 10 даного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. В силу ст. 11 цього Закону відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, надаються у вигляді безоплатного доступу через портал електронних сервісів (в мережі "Інтернет").

Відтак, у разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи (фізичної особи-підприємця) - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу. В матеріалах справи відсутні повідомлення та докази зміни місцезнаходження відповідача станом на дату прийняття рішення суду.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачу надіслано ухвали Господарського суду Львівської області поштовою рекомендованою кореспонденцією на адреси зазначені у позовній заяві та у витягу з ЄДР ЮО, ФОП та ГФ. Отже, судом виконані всі необхідні та можливі заходи, щодо сповіщення усіх учасників справи про час та місце судового засідання.

Відповідно до ч. 9 ст. 165, ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. З врахуванням належного виконання обов`язку суду щодо повідомлення про час та місце проведення судового розгляду усіх учасників судового процесу, судом забезпечено учасникам судового процесу рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів та здійсненні інших процесуальних прав, визнання явки повноважного представника відповідача не обов`язковою, та те, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду спору по суті, а також враховуючи вимоги ст.ст. 202 ГПК України, та строки розгляду спору, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача та за наявними у справі матеріалами.

Позиції учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем свого обов`язку щодо своєчасного повернення коштів в сумі 19800,00грн. оплачених платіжними дорученнями №196 від 22.03.2019р. на суму 5000,00грн., №237 від 15.04.2019р. на суму 5000,00грн. та №333 від 13.05.2019р. на суму 9800,00грн. за договором від 20.03.2019р. про надання поворотної фінансової допомоги.

Письмового відзиву чи заперечень від відповідача не подано.

Предметом доказування у даній справі є обставини, щодо наявності підстав для повернення коштів в сумі 19800,00грн. згідно із умовами договору від 20.03.2019р. про надання поворотної фінансової допомоги та стягнення 1925,21грн. пені за невчасне повернення коштів.

Обставини, встановлені судом.

20.03.2019 року між Радехівським дочірнім лісогосподарським підприємством ЛГП "Галсільліс" (позикодавець) та Комунальним підприємством Львівської обласної ради "Львівторф" (позичальник) укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги, згідно із п.1.1. якого, в порядку та на умовах, визначених даним Договором, позикодавець зобов`язується надати позичальнику поворотну фінансову допомогу у розмірі 19800,00 грн. без ПДВ, а позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в терміни, передбачені в даному договорі.

За умовами п.п. 2.1, 2.4 договору від 20.03.2019р., розмір поворотної фінансової допомоги становить 19800,00 грн. без ПДВ. Передача позикодавцем суми грошових коштів, передбаченої п. 2.1. даного Договору позичальнику, здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позичальника з поточного рахунку позикодавця.

Відповідно до п. 3.1 договору від 20.03.2019р., сторони погодили, що поворотна фінансова допомога надається позичальнику на строк до 31 грудня 2019 року, з дати платежу, передбаченої п. 2.5 даного Договору.

20.12.2019 року між Радехівським дочірнім лісогосподарським підприємством ЛГП "Галсільліс" (позикодавець) та Комунальним підприємством Львівської обласної ради "Львівторф" (позичальник) укладено додаткову угоду №1 до договору від 20.03.2019р. про надання поворотної фінансової допомоги, за умовами п.1 якої, сторони погодили, що поворотна фінансова допомога надається позичальнику на строк до 30.06.2020р. Всі інші умови договору від 20.03.2019р. залишено без змін.

На виконання умов договору про надання поворотної фінансової допомоги позивачем було надано поворотну безвідсоткову фінансову допомогу на загальну суму 19800,00грн., що підтверджується платіжними дорученнями №196 від 22.03.2019р. на суму 5000,00грн., №237 від 15.04.2019р. на суму 5000,00грн., №333 від 13.05.2019р. на суму 9800,00грн.

Позивач зазначає, що відповідачем не повернуто надані йому кошти, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із даним позовом та сума неповернутих коштів становить 19800,00грн., яка підтверджується матеріалами справи.

Позивач зазначає, що відповідачу було надіслано претензію №27 від 30.06.2020р. про повернення коштів в сумі 19800,00грн., проте, як стверджує позивач, відповіді на дану претензію відповідачем не надано, кошти в сумі 19800,00грн. не повернуто. На підтвердження надіслання даної претензії долучено фіскальний чек від 09.07.2020р. та рекомендоване повідомлення про вручення №317 від 09.07.2020р.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За умовами ст.525 ЦК України та ст.193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору тощо. Згідно ст.599 ЦК України, ст.202 ГК України зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Станом на день прийняття рішення суду, доказів в спростування вищенаведених обставин не поступало, доказів щодо повернення поворотної безвідсоткової фінансової допомоги не представлено, відтак заборгованість відповідача перед позивачем становить 19800,00грн.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст.610 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України).

В силу ст.216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до п. 4.3. договору від 20.03.2019р., у випадках прострочення строків надання суми поворотної фінансової допомоги, передбачених п. 2.3 даного Договору, позикодавець сплачує позичальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, передбаченої п. 2.1. договору за весь період прострочення. Так, згідно із п. 4.3. договору від 20.03.2019р., позивач за період з 01.07.2020р. по 18.04.2021р. нарахував відповідачу пеню у розмірі 1925,21грн. Розрахунки долучено до матеріалів справи.

Перевіривши проведені та представлені позивачем розрахунки, встановлено, що позивач припустився арифметичної помилки в нарахуванні пені. Відтак, в перерахунку, в межах визначеного позивачем періоду загальний розмір пені становить 1924,82грн. В решті позовних вимог щодо пені належить відмовити у зв`язку із безпідставністю заявлення.

Станом на день прийняття рішення, доказів оплати проведених позивачем нарахувань пені суду не надано та доказів в спростування наведених обставин суду не подано.

Згідно із ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Статтею 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

З огляду на вищевикладене, подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що зазначені у позовній заяві обставини, що є предметом доказування у справі, визнаються судом встановленими та доведеними та позовні вимоги до відповідача про стягнення основного боргу в розмірі 19800,00грн., пені в розмірі 1924,82грн. є обґрунтованими, не спростованими, підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню. В решті позовних вимог щодо пені належить відмовити у зв`язку необґрунтованістю та безпідставністю заявлення.

На підставі положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягають відшкодуванню судові витрати в розмірі судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути з Комунального підприємства Львівської обласної ради "Львівторф" (79008, м.Львів, вул.Винниченка, 8, ідентифікаційний код 02968183) на користь Радехівського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП "Галсільліс" (80200, Львівська область, м.Радехів, вул.Зелена, буд.20, ідентифікаційний код 31148112) 19800,00грн. основного боргу, 1924,82грн. пені та 2269,96грн. судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

В решті позовних вимог щодо стягнення пені відмовити.

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 20.07.2021р.

Суддя С.В. Іванчук