ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13 липня 2021 року Справа № 903/371/21

Господарський суд Волинської області у складі

головуючого судді Гарбара Ігоря Олексійовича

секретар судового засідання Коваль Олександр Миколайович

за участю представників сторін:

від позивача: н/з

від відповідача: н/з

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні Господарського суду Волинської області справу №903/371/21 за позовом фізичної особи-підприємця Хоми Світлани Іванівни до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Петрол Маркет» про стягнення 12000,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

24.05.2021 фізична особа-підприємець Хома Світлана Іванівна надіслала на адресу суду позов до Товариства з обмеженою відповідальністю Вест Петрол Маркет про стягнення 12000,00 грн. матеріальної шкоди,

Заява обґрунтована тим, що відповідач є винною особою у завданні шкоди позивачу.

Ухвалою суду від 31.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

15.06.2021 відповідач надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову.

24.06.2021позивач надіслав на адресу суду відповідь на відзив, в якій просить суд позов задоволити повністю.

Протокольною ухвалою від 30.06.2021 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив розгляд справи по суті.

ТОВ «Вест Петрол Маркет» 12.07.2021 подало до суду клопотання про слухання справи без участі відповідача, із позовними вимогами не погоджується, вважає їх необгрунтованими та безпідставними з підстав наведених у відзиві на позовну заяву.

13.07.2021 представник позивача подав до суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити за відсутності представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.02.2021 о 13.19 год., на АЗС WOG, що знаходиться за адресою Львівська обл. Яворівський р-н, с/рада Рясне-Руська, дорога Львів-Яворів.км9+100м (ліворуч), яка належить ТОВ «Вест Петрол Маркет», водій ОСОБА_1 , який є найманим працівником ФОП Хома С.І., здійснив заправку вантажного автомобіля DAF, що підтверджується чеком про сплату за дизельне паливо (а.с.17), з реєстраційним номером тягача НОМЕР_1 , реєстраційний номер причіпа НОМЕР_2 (а.с.15).

Як слідує з акту обстеження ділянки вуличної-шляхової мережі від 14.02.2021 (а.с.30) патрульний екіпаж засвідчив факт неочищеної прилеглої до заправки території виїзду до основної дороги, і на підтвердження невідповідності дороги вимогам ДСТУ 3587-97 старшим інспектором ВКДР УПП у Л/О ДПП було проведено обстеження експлуатаційного стану ділянки, що відноситься до АЗС мережі АЗК «WOG».

ФОП Хома С.І. для здійснення безпечного виїзду і збереження вантажу залучила спеціалізовану техніку, за допомогою якої було витягнуто належний їй транспортний засіб з сніжно-льодового заносу і відповідно понесла збитки за оплату послуг спецгехніки у розмірі 12000,00 гривень, що підтверджується актом наданих послуг/виконаних робіт від 15.02.2021, рахунком- фактурою № 04 від 15.02.2021, платіжним дорученням № 2 від 15.02.2021 про оплату послуги вантажного евакуатора в розмірі 12000,00 грн. (а.с.26-28).

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Частиною 1 ст. 224 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Відповідно до ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України, під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Частиною 2 ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що збитками є:

- втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

- доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що особа, яка порушила зобов`язання, несе цивільно-правову відповідальність, зокрема у вигляді відшкодування збитків. Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки; наявності шкоди (збитки - це грошове вираження шкоди); причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вини.

Такі висновки суду узгоджуються з позицією Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 18.03.2015 у справі №3-18гс15.

Відсутність будь-якої з зазначених умов виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування збитків.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач обґрунтовує свої позовні вимоги приписами ч. 1 ст. 146 Господарського процесуального кодексу України, якою визначено, що у випадку залишення позову без розгляду або закриття провадження з інших, ніж зазначені у частині першій статті 142 цього Кодексу підстав, або у випадку ухвалення рішення суду щодо повної або часткової відмови у задоволенні позову відповідач або інша особа, чиї права або охоронювані законом інтереси порушені внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, має право на відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживалися.

Однак, як вбачається з аналізу норм матеріального права збитки застосовуються як цивільно-правова відповідальність, у випадку порушення господарського зобов`язання другою стороною.

Водночас, за змістом положень статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З наведеної правової норми вбачається, що однією з підстав виникнення зобов`язання є заподіяння шкоди іншій особі. На відміну від зобов`язань, які виникають із правомірних актів, цей вид зобов`язань виникає із неправомірних актів, яким є правопорушення, тобто протиправне, винне заподіяння шкоди деліктоздатною особою. Деліктне (позадоговірне) зобов`язання виникає там, де заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобов`язальних відносинах або шкода виникла незалежно від існуючих між сторонами зобов`язальних правовідносин.

Отже, суд вважає, що правовідносини, які є предметом розгляду у даній справі, пов`язані з відшкодуванням шкоди.

Аналіз положень статті 1166 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди.

Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності).

Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом (постанова Верховного Суду України від 12.02.2014 у справі № 6-168цс13).

Враховуючи викладене, відповідач має відшкодовувати збитки (матеріальну шкоду), що поніс позивач.

Доводи відповідача щодо того факту, що позивачем не наведено доводів та не надано жодних доказів порушення її прав ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МДРКЕТ» спростовуються поданими позивачем документами, а саме: копією платіжного доручення № 2 від 5.02.2021 та рахунку-фактури №04 від 15.02.2021 з призначення платежу (найменуванням послуги) у розмірі 12000,00 грн., є оплата за послуги вантажного евакуатора.

Відповідно до акту наданих послуг/виконаних робіт від 15.02.2021 значено, що ФОП Титаренко К.В. надано ФОП Хома С.І. послуги вантажного евакуатора, вартість наданих послуг/виконаних робіт у розмірі 12000,00 грн.

У вищезазначених документах вказано за лютий 2021р., однак оплата здійснена за одноразову послугу залучення вантажного евакуатора 14.02.2021, а тому твердження відповідача про те, що 12000,00 грн. є загальною вартістю послуг вантажного евакуатора, які надані позивачу за весь календарний місяць, а не за одноразову послугу спецтехніки 14.02.2021 не відповідає фактичним обставинам справи і спростовується долученим до позовної заяви актом наданих послуг/виконаних робіт, який датований 15.02.2021.

Щодо доводів відповідача, що позивачем не надано жодних доказів протиправності поведінки ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» судом враховано наступне.

Відповідачем не заперечується неналежний експлуатаційний стан ділянки дороги, яка використовується для заїзду та виїзду на автомобільну дорогу АЗС. Однак, негативні наслідки у вигляді «заносу» транспортного засобу позивача є результатом бездіяльності відповідача по неочищенню такої ділянки дороги від снігового замету саме ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ».

Відповідач не заперечує, що проїзд по території АЗС було забезпечено, АЗС працювала постійно, перебоїв у діяльності не було, а поганий стан дороги пояснює вкрай негативними погодними умовами, а саме низьку температуру повітря, тривалі, практично безперервні снігопади (за п`ять днів з 10.02.2021 р. по 14.02.2021р. випало атмосферних опадів 104 % місячної норми лютого), сильний вітер, що підтверджується довідкою Львівського регіонального центру з гідрометеорології від 23.02.2021 № 9912-08/06.2-212 (а.с.53).

Отже, завдана ФОП Хомі С.І. матеріальна шкода в даній конкретній ситуації має відшкодовуватися відповідачем, який допустив незадовільний стан дороги, що призвів до неможливості виїзду автотранспорту з АЗС та його заносу.

Посилання відповідача на те, що в період з 07 лютого по 18 лютого 2021 року спостерігались складні погоди умови у зв`язку з чим «занос» транспортною засобу Позивача стався за вкрай несприятливих факторів навколишнього середовища, під час майже безперервного дводенного снігопаду є безпідставним, адже у випадку якщо власник АЗС, у зв`язку з поганими погодними умовами не мав можливості забезпечити проїзд автотранспорту по території АЗС, для уникнення небезпечних наслідків необхідно було припинити роботу АЗС. Про те робота АЗС в цей період відповідачем не зупинялась, у зв`язку з чим відповідач, незважаючи на складні погоди і умови, повинен був забезпечити безпечний виїзд транспорту на дорогу.

Покликання відповідача на п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України є безпідставним, адже обставини події, яка мала місце 14.02.2021 не відповідає ознакам непереборної сили як надзвичайної або невідворотної за даних умов події. Недотримання відповідачем в нормальному експлуатаційному стані виїзду на дорогу з АЗС не звільняє від відповідальності відповідача за завдання збитків позивачу.

Доводи відповідача про те, що шкоду, Позивачу було завдано внаслідок дії обставини непереборної сили, тобто екстремального явища природи, що призводить до раптового порушення нормальної діяльності людей та характеризується непередбаченістю та неможливістю своєчасно попередити не підтверджується належними доказами, якими в даному випадку є довідки компетентних органів, щодо засвідчення обставин непереборної сили, якими згідно законодавства визначено Торгово-промислову палату України.

Отже, недотримання відповідачем в належному стані виїзду на дорогу з території АЗС призвело до «заносу» транспортного засобу Позивача, що є підставою відповідальності відповідача за завдану майнову шкоду.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн. відповідно до ст.ст. 129, 130 ГПК України слід віднести на нього.

Відповідно до ч. 1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Проте, якщо подання сторони є вирішальним для результату проваджень, воно вимагає конкретної та прямої відповіді ("Руїс Торіха проти Іспанії").

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті ("Гірвісаарі проти Фінляндії").

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, вказані рішення Європейського суду з прав людини суд застосовує у даній справі як джерело права.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 236-242 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Петрол Маркет» (вул.Кременецька,38, м.Луцьк, 43010, ) на користь фізичної особи-підприємця Хоми Світлани Іванівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 12000,00 грн. (дванадцять тисяч гривень) та 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень) витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення складено 15.07.2021.

Суддя І. О. Гарбар