ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2021 р. Справа№ 910/15898/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Станіка С.Р.

Шаптали Є.Ю.

секретар судового засідання Рудь Н.В.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Екліпс Алюмініум»

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 18.02.2021 (повний текст складено 22.02.2021)

у справі № 910/15898/19 (суддя Курдельчук І.Д.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю

«Екліпс Алюмініум»

до Товариства з обмеженою відповідальністю

«Статус Буд-Прайм»

про стягнення 743 352,92 грн.

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2021 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Статус Буд-Прайм» про поворот виконання рішення у справі № 910/15898/19 задоволено. Здійснено поворот виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2020 у справі № 910/15898/19: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Екліпс Алюмініум» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Статус Буд-Прайм» грошові кошти в розмірі 188 061,13 грн.

Не погоджуючись із згаданою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Екліпс Алюмініум» оскаржило її в апеляційному порядку, просило скасувати, а справу передати для подальшого розгляду до Господарського суду міста Києва. В обґрунтування своїх вимог зазначило, що розглядаючи заяву про поворот виконання рішення, суд першої інстанції позбавив позивача можливості брати участь в судових засіданнях, адже визнавши та прийнявши направлене на електронну адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи, здійснив розгляд заяви без участі його представника. З приводу суті оскаржуваної ухвали апелянт зазначив, що загальна сума понесених позивачем витрат, пов`язаних з правничою допомогою у справі № 910/9038/20, складає 156 766, 93 грн., що майже дорівнює сумі повтору виконання рішення у даній справі.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому стверджував про безпідставність та необґрунтованість апеляційних вимог, просив не брати їх до увага, оскаржувану ухвалу як законну та обґрунтовану залишити без змін. Зокрема, зазначив, що процесуальний закон не ставить можливість розгляду заяви про повтор виконання рішення суду в судовому засіданні в залежність від явки будь-кого з учасників справи в таке судове засідання. На переконання відповідача, значна віддаленість від суду, на яку апелянт посилався у клопотанні про відкладення розгляду справи, не є перешкодою для участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, в тому числі за допомогою власних технічних засобі. При цьому, відповідач вважав, що наявність чи відсутність будь-яких інших судових проваджень, учасником яких є апелянт (позивач) та відповідач, не тільки не підтверджують факту наявності чи відсутності будь-якої заборгованості, а й взагалі не впливають на можливість вирішення питання про поворот виконання рішення у даній справі. Сама по собі наявність чи відсутність заборгованості відповідача перед апелянтом (позивачем), як й заборгованість позивача перед відповідачем, не може бути підставою для стягнення грошових коштів в поворот виконання рішення в сумі іншій, ніж визначено судовим рішення у конкретній справі.

В судове засідання апеляційної інстанції 13.07.2021 з`явився представник відповідача, представник позивача (апелянта) не з`явився не зважаючи на його належне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення йому відповідної ухвали суду про призначення справи до розгляду, яку за наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення отримано уповноваженим представником позивача (апелянта) 19.06.2021.

За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судове засідання апеляційної інстанції 13.07.2021 представник позивача (апелянта), явка якого в судове засідання обов`язковою не визнавалась, не з`явився не зважаючи на його належне повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, за відсутності клопотань про відкладення розгляду справи судом, апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності цього представника за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача в даному судовому засіданні надав пояснення, в яких заперечив доводи апеляційної скарги, просив не брати їх до уваги, оскаржувану ухвалу як законну та обґрунтовану залишити без змін.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено матеріалами справи, рішенням Господарського суду міста Києва від 18.02.2020 у справі №910/15898/19 позов ТОВ «Екліпс Алюмініум» до ТОВ «Статус Буд-Прайм» про стягнення 743 352,92 грн. задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ «Статус Буд-Прайм» на користь ТОВ «Екліпс Алюмініум» 610 997, 09 грн. основного боргу, 9 140, 0 грн. три проценти річних, 107 870, 26 грн. пені; 15 345, 57 грн. втрат від інфляції та 11150, 30 грн. судового збору.

24.03.2020 на виконання цього рішення, повний текст якого підписано 27.02.2020 та яке набрало законної сили 19.03.2020, Господарським судом міста Києва видано наказ в порядку ст.327 ГПК України.

24.03.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла апеляційна скарга відповідача, а супровідним листом від 31.03.2020 матеріали справи №910/15898/19 надіслано до Північного апеляційного господарського суду.

15.04.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Д`яченком Є.С. відкрито виконавче провадження ВП №61853257 з примусового виконання наказу у даній справі.

29.04.2020 постановою виконавця закінчено виконавче провадження у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.07.2020 апеляційну скаргу ТОВ «Статус Буд-Прайм» задоволено частково. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2020 у справі №910/15898/19 скасовано в частині задоволення позовних вимог про стягнення 188 061,13 грн. Прийнято в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні вказаних позовних вимог. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2020 у справі №910/15898/19 залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 31.08.2020 відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі за касаційною скаргою відповідача.

01.02.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Статус Буд-Прайм» про поворот виконання рішення суду від 18.02.2020 в частині стягнення 188 061,13 грн. шляхом стягнення з ТОВ «Екліпс Алюмініум» на користь ТОВ «Статус Буд-Прайм» 188 061,13 грн.

За приписами ст. 333 ГПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо при новому розгляді справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Суд вирішує питання про поворот виконання, якщо за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.

Таким чином, поворот виконання судового рішення - це процесуальна дія, яка полягає у повному або частковому відновленні первісного становища відповідача. В результаті суд зобов`язує позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.

Рішенням Конституційного Суду України від 02.11.2011 № 13-рп/2011 у справі № 1-25/2011 встановлено, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав, у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала. Рішенням Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003 наголошено, що «правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах».

Питання про поворот виконання рішення суду згідно ст. 333 ГПК України вирішується тільки в тому випадку, якщо внаслідок виконання судового рішення на користь стягувача було стягнуто грошові кошти або майно. Наказ про поворот виконання рішення видається в разі скасування (зміни у певній частині) рішення, на підставі якого було видано первісний наказ, за результатами перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку або за нововиявленими обставинами.

Як вище згадувалось, рішенням Господарського суду міста Києва від 18.02.2020 у справі №910/15898/19 позов ТОВ «Екліпс Алюмініум» до ТОВ «Статус Буд-Прайм» про стягнення 743 352,92 грн. задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ «Статус Буд-Прайм» на користь ТОВ «Екліпс Алюмініум» 610 997, 09 грн. основного боргу, 9 140, 0 грн. три проценти річних, 107 870, 26 грн. пені; 15 345, 57 грн. втрат від інфляції та 11150, 30 грн. судового збору.

24.03.2020 на виконання цього рішення видано відповідний наказ, який виконано в повному обсязі, що підтверджено постановою про закінчення виконавчого провадження приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Д`яченка Є.С. від 29.04.2020 ВП 61853257, згідно якої 15.04.2020 було відкрито виконавче провадження на виконання вказаного вище виконавчого документу суду та в зв`язку із повним фактичним виконанням знято арешти з коштів боржника.

На підтвердження перерахування коштів на виконання ВП 61853257 подано платіжні доручення № 61853527 від 29.04.2020 на суму 28 980,52 грн., № 61853527 від 28.04.2020 на суму 594 357,71 грн., №1029929 від 16.04.2020 на суму 30 171,13 грн. та №1191630 від 24.04.2020 на суму 176 729,50 грн.

Оскільки постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.07.2020 виконане рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2020 у справі №910/15898/19 в частині задоволення позовних вимог про стягнення 188 061,13 грн. скасовано та прийнято в цій частині нове рішення про відмову у задоволені цих вимог, апеляційний суд визнає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав для здійснення повороту виконання згаданого вище рішення суду у справі №910/15898/19 на суму 188 061,13 грн., відтак про задоволення відповідної заяви ТОВ «Статус Буд-Прайм».

Наявність чи відсутність будь-яких інших судових проваджень, учасником яких є апелянт (позивач) та відповідач, зокрема, наявність справи № 910/9038/20, в якій, за твердженнями апелянта, загальна сума понесених ним витрат на правничу допомогу складає 156 766, 93 грн., що майже дорівнює сумі повтору виконання рішення у даній справі, за приписами чинного ГПК України не впливає на можливість вирішення питання про поворот виконання рішення у даній справі. Сама по собі наявність чи відсутність заборгованості відповідача перед апелянтом (позивачем), як й заборгованість позивача перед відповідачем, не може бути підставою для стягнення грошових коштів у поворот виконання рішення в сумі іншій, ніж визначено судовим рішення у конкретній справі. Відповідно доводи апелянта в цій частині як безпідставні та необґрунтовані не заслуговують на увагу.

З приводу тверджень позивача (апелянта) про те, суд першої інстанції позбавив його можливості брати участь в судових засіданнях, адже визнавши та прийнявши направлене на електронну адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи, здійснив розгляд заяви без участі його представника, слід зазначити, що відповідно до ч. 10 ст. 335 ГПК заява про поворот виконання рішення розглядається в судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, згідно ч. 4 вказаної статті подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Оскільки позивач був обізнаний про розгляд заяви про поворот виконання рішення суду, про що свідчить його клопотання про відкладення розгляду даної заяви, яке було направлено на електронну адресу суду першої інстанції, проте жодних письмових заяв та доказів, які б спростовували обставини, наведені в цій заяві не надав, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали за вищенаведених підстав.

При цьому, апеляційним судом взято до уваги, що в силу приписів ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім цього, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

За рішенням від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим та апеляційним судами, інші доводи апелянта за текстом його апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на правильність прийняття судом оскаржуваної ухвали у даній справі.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, ухвала місцевого суду є законною, обґрунтованою обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування ухвали суду апеляційний господарський суд не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні (ухвалі) висновків.

Керуючись ст.ст. 255, 269-270, 275, 277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Екліпс Алюмініум» залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.02.2021 у справі № 910/15898/19 - без змін.

Матеріали справи № 910/15898/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови підписано 20.07.2021

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді С.Р. Станік

Є.Ю. Шаптала