РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.07.2021Справа № 910/3672/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Алєєвої І.В., за участю секретаря судового засідання Голуба О.М. розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Квеста Фінанс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кілментон»

про усунення перешкод користування нерухомим майном шляхом виселення

За участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 19.07.2021.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Квеста Фінанс» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кілментон» про усунення перешкод користування нерухомим майном шляхом виселення.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставним зайняттям відповідачем орендованого позивачем приміщення, що позбавляє останнього можливості користуватись спірним приміщенням.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2021 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче провадження у справі призначено на 12.04.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2021 продовжено строк підготовчого провадження у справі, розгляд справи відкладено на 17.05.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2021 відкладено підготовче засідання на 07.06.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.2021 відкладено підготовче засідання на 05.07.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.07.2021 закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті на 19.07.2021.

Представник позивача у судовому засіданні 19.07.2021 надав свої усні пояснення та підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 19.07.2021 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд даної справи, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвали суду були направлені судом рекомендованими листами з повідомленнями про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

За змістом частин 1, 2 статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись із вищевказаними ухвалами у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Отже, судом вчинені всі необхідні дії для належного повідомлення учасників судового процесу - відповідача.

Крім того, суд враховує, що явка представників учасників у судове засідання обов`язковою не визнавалась, а сам відповідач не повідомляв суд про наміри подання доказів чи неможливості їх подання, а також про намір представника взяти участь у судовому засіданні.

Відповідач не скористався своїм право на подання відзиву на позовну заяву.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

В судовому засіданні 19.07.2021 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

УСТАНОВИВ:

01.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «РЕГІОНАЛЬНІ РЕСУРСИ» (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БК «УКРБУДМОНТАЖ» (орендар) укладено Договір оренди нежитлового приміщення, за яким ТОВ «БК «УКРБУДМОНТАЖ» отримує у строкове платне користування нерухоме майно за адресою: м. Київ, вул. Пушкінська, 27, літера А, загальною площею - 3041.5 кв.м.

15.09.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БК «УКРБУДМОНТАЖ» (орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КВЕСТА ФІНАНС» (суборендар) укладено Договір суборенди нежитлових приміщень, за яким орендар зобов`язується передати суборендарю, а суборендар зобов`язується прийняти в строкове платне користування об`єкт суборенди, а саме об`єкт нежитлового приміщення загальною площею 3041,5 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Пушкінська, 27, літера А.

15.09.2020 за Актом приймання-передачі об`єкта суборенди до Договору суборенди нежитлового приміщення від 15.09.2020 ТОВ «УКРБУДМОНТАЖ» (орендар) передав, а ТОВ «КВЕСТА ФІНАНС» (суборендар) прийняв вказаний об`єкт оренди в користування.

За твердження позивача, 22.12.2020 невідомими особами було зайнято приміщення по вулиці Пушкінській, 27 А у місті Києві. Фізичний доступ суборендарів обмежено невідомими особами, що зайняли приміщення, які в подальшому повідомили, що приміщення зайнято охоронцями Товариства з обмеженою відповідальністю «КІЛМЕНТОН» (відповідач). Позивачем не було отримано жодних повідомлень про причини не допуску його працівників до приміщення ані від орендаря, ані від власника нерухомого майна.

Наведені обставини стали підставою для звернення до Господарського суду міста Києва з даним позовом про усунення перешкод у користуванні ТОВ «КВЕСТА ФІНАНС» нежитловим приміщенням, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Пушкінська, 27 А, загальною площею 3041, 5 кв.м. шляхом виселення із зазначеного приміщення ТОВ «КІЛМЕНТОН».

Частиною 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно із ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 21 січня 2018 року у справі №5-249кс15.

Частиною 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог до позовної заяви додано лише Договір оренди нежитлового приміщення від 01.01.2020, Договір суборенди нежитлового приміщення від 15.09.2020 та Акт приймання-передачі об`єкта суборенди до Договору суборенди нежитлового приміщення від 15.09.2020.

Позивачем не додано до матеріалів справи жодного доказу на підтвердження того, що відповідачем було зайнято спірне приміщення, як і не заявлено до суду в порядку ст. 81 ГПК України клопотання про витребування доказів судом у разі неможливості їх самостійного подання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Наданий позивачем до позовної заяви Договір оренди від 01.01.2020, Договір суборенди від 15.09.2020 та Акт приймання-передачі до договору суборенди є доказами лише правовідносин між позивачем та орендодавцем. Доказів щодо зайняття відповідачем спірного приміщення за адресою: м. Київ, вул. Пушкінська, 27 А, загальною площею 3041, 5 кв.м. матеріали справи не містять.

За таких обставин, суд оцінивши подані позивачем докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору у відповідності до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 86, 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволені позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано 20.07.2021.

Суддя І.В. Алєєва