ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/1539/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Львівського міського центру зайнятості, 79060, м. Львів, вул. Кн. Ольги, 122
до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, 61022, м. Харків, майдан свободи, Держпром, 3 під., 2 пов.
простягнення 61 939, 69 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Львівський міський центр зайнятості звернувся до Господарського суду Харківської області із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про стягнення коштів у розмірі 61 939, 69 грн. Також до стягнення заявлені судові витрати у розмірі 2 270, 00 грн.

Ухвалою суду від 30.04.2021 року позовну заяву Львівського міського центру зайнятості (вх. № 1539) залишено без руху.

18.05.2021 року від позивача через канцелярію надійшов лист вх. № 11359 про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 20.05.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/1539/21. Розгляд справи № 922/1539/21 призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу 15 (п`ятнадцятиденний) строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Звернуто увагу відповідача, що у зазначений строк, відповідач має надіслати суду відзив, який повинен відповідати вимогам статті 165 Господарського процесуального кодексу України, і всі письмові та електронні докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Копію відзиву та доданих до нього документів відповідач має надіслати (надати) іншим учасникам справи одночасно із надсиланням (наданням) відзиву до суду та докази надіслання надати суду разом із відзивом на позов. Звернуто увагу відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (частина 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України). Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов.

Роз`яснено сторонам, що у випадку неподання відповідачем відзиву, а також не подання позивачем відповіді на відзив у строки встановлені цією ухвалою розгляд справи буде відбуватися за наявними матеріалами в межах строків встановлених статтею 248 Господарського процесуального кодексу України.

02.06.2021 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 12951).

Ухвалою суду від 03.06.2021 року відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (вх. № 12951 від 02.06.2021 року) на 4-х аркушах повернуто без розгляду.

09.06.2021 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 16555), у якому останній, просить суд, відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

25.06.2021 року від позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив відповідача (вх. № 14942) у якій останній, зокрема зазначає, що у зв`язку із протиправною відмовою відповідача у призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугу років з 07.02.2020 року, позивачу завдано майнової шкоди у розмірі виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю за період з 07.02.2020 року по 04.10.2020 року у сумі 61 939, 69 грн., оскільки позивач не здійснював би виплату допомоги по безробіттю з 07.02.2020 року у разі своєчасного призначення та виплати пенсії за вислугу років.

Згідно вимог статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

При цьому, будь-яких клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до вимог статті 252 Господарського процесуального кодексу України від учасників справи не надходило.

Разом з тим, за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Як зазначає позивач, Львівський міський центр зайнятості є Фондом загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, що діє від імені фонду відповідно до законів України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», «Про зайнятість населення».

ОСОБА_1 будучи звільненим 22.10.2019 року з прокуратури Львівської області зареєструвався 23.12.2019 року у Львівському міському центрі зайнятості з метою пошуку роботи (а.с. 9).

Відповідно до наказу Львівського міського центру зайнятості ОСОБА_1 було надано статус безробітного з 23.12.2019 року і було призначено допомогу по безробіттю з 30.12.2019 року та розпочато з 30.12.2019 року виплату допомоги по безробіттю відповідно до вимог частин 1, 3, 4 статті 22 та частини 1 статті 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (а.с. 10-13).

За твердженнями позивача, допомога по безробіттю ОСОБА_1 була виплачена з 30.12.2019 року по 02.11.2020 року.

30.11.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського міського центру зайнятості із заявою про відмову від послуг служби зайнятості у зв`язку із призначенням йому пенсії за вислугою років з 07.02.2020 року, згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області № 41 від 05.10.2020 року на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2020 року у справі № 520/2355/2020 (а.с. 14).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2020 року у справі № 520/2355/2020 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області № 553 від 07.02.2020 року щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років згідно заяви від 07.02.2020 року, та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області здійснити призначення та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з часу звернення із заявою від 07.02.2020 року.

На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2020 року у справі № 520/2355/2020, рішенням Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області № 41 від 05.10.2020 року ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років з 07.02.2020 року.

За твердженнями позивача, у зв`язку зі протиправною відмовою відповідача у призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугу років з 07.02.2020 року, позивачу завдано майнової (матеріальної) шкоди у розмірі виплаченої допомоги по безробіттю за період з 07.02.2021 року по 04.10.2020 року у сумі 61 939, 69 грн.

23.12.2020 року позивачем на адресу відповідача було направлено повідомлення щодо повернення коштів у сумі 61 939,69 грн. (а.с. 18).

Листом від 12.01.2021 року відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для повернення суми у розмірі 61 939, 69 грн. (а.с. 19-20).

Вищевказані обставини стали причиною звернення позивача, із відповідним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (стаття 11 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 43 Закону України "Про зайнятість населення" статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно з частини 2 статті 43 Закону України "Про зайнятість населення" статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Пунктом 2 частини 1 статті 44 Закону України "Про зайнятість населення" зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.

Частинами 1, 2 статті 8 та пункту 1 частини 2 статті 16 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" Фонд загальнообов`язкового державного-соціального страхування України на випадок безробіття створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів; виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду. Фонд є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією. Держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом. Кошти бюджету Фонду використовуються на виплату забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно з частиною 2 статті 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття зобов`язаний вживати заходів до раціонального використання коштів і забезпечення його фінансової стабільності.

Статтею 1173 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

З аналізу вищевикладеного слідує, що суб`єктами відповідальності, відповідно до вимог статті 1173 Цивільного кодексу України, є органи державної влади або місцевого самоврядування, а відповідальність за шкоду, завдану органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування, настає незалежно від вини цих органів.

Статтею 6 Конституції України встановлено, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 року № 280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Згідно з пунктом 7 цього Положення, Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області є органом виконавчої влади, тобто суб`єктом відповідальності в розумінні вимог статті 1173 Цивільного кодексу України.

При цьому рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2020 року у справі № 520/2355/2020 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області № 553 від 07.02.2020 року щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років згідно заяви від 07.02.2020 року, та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області здійснити призначення та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з часу звернення із заявою від 07.02.2020 року.

Згідно частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На відміну від загальної норми статті 1166 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправної поведінки, наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вини заподіювача шкоди), спеціальна норма статті 1173 Цивільного кодексу України, на підставі якої заявлені позовні вимоги у даній справі, передбачає відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою; довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Згідно з частиною 1 статті 107 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частини 1 статті 43 Закону України "Про зайнятість населення", статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії, а пунктом 2 частини 1 статті 44 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.

Положенням пункту 2 частини 1 статті 44 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

З аналізу вищевикладеного слідує, що виплата допомоги по безробіттю здійснювалася позивачем на виконання вимог Закону України "Про зайнятість населення", і така виплата відповідно до частини 1 статті 43 Закону України "Про зайнятість населення", пункту 7 частини 1 статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" не здійснювалася би у випадку своєчасного призначення та виплати пенсії ОСОБА_1 , що свідчить про наявність шкоди у позивача та причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача та заподіяною шкодою.

Аналогічна правова позиція викладено у постановах Верховного Суду дійшов у від 13.02.2018 року у справі № 915/282/17, від 10.04.2018 року у справі № 927/455/17 та від 07.12.2018 року у справі № 922/3435/17.

Враховуючи вищевикладене, відповідач своїми неправомірними діями завдав позивачу матеріальну шкоду в розмірі отриманої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю у розмірі 61 939, 69 грн. та повинен її відшкодувати.

При цьому як вбачається із матеріалів справи, позивачем у прохальній частині позовної заяви зазначено суму 61 393, 69 грн., проте прописом зазначено шістдесят одна тисяча дев`ятсот тридцять дев`ять грн. 69 коп. (61 939, 69 грн.) Також позивачем ціну позову визначено 61 939, 69 грн. У відзиві на позовну заяву відповідач також заперечує проти суму у розмірі 61 939, 69 грн.

У зв`язку із чим, суд дійшов до висновку, що позивачем допущено технічну описку, а саме у цифровому зазначенні суми заявленої до стягнення суми та тим, що відповідна сума визначена у ціні позову та підтверджена доказами, які наявні у матеріалах справи, будь якіх доказів щодо спростування вищевказаного відповідачем до суду не надано.

Відповідач у наданому до суду відзиві на позовну заяву (вх. № 13555 від 09.06.2021 року) заперечував проти позовних вимог, та зокрема зазначив, що у діях відповідача не вбачається наявності усіх елементів необхідних для відшкодування збитків (відсутня протиправна поведінка та причинний зв`язок між дією та виникненням збитків).

Вищевказані заперечення не приймаються судом, оскільки спростовуються матеріалами справи, та вищевикладеними нормами.

Частиною 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а саме: про стягнення з відповідача коштів у розмірі 61 939, 69 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача у розмірі 2 270, 00 грн.

Керуючись статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов., ) на користь Львівського міського центру зайнятості ( 79060, м. Львів, вул. Кн. Ольги, 122, , рахунок UA0706219, одержувач: Львівський міський центр зайнятості, банк: Держказначейська служба України, МФО 820172, КЕКВ 2710- повернення допомоги по безробіттю ОСОБА_1 від ГУ ПФ України і Харківській області) коштів у розмірі 61 939, 69 грн.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов., ) на користь Львівського міського центру зайнятості ( 79060, м. Львів, вул. Кн. Ольги, 122, , рахунок UA0706219, одержувач: Львівський міський центр зайнятості, банк: Держказначейська служба України, МФО 820172, КЕКВ 2800- судовий збір від ГУ ПФ України і Харківській області) у розмірі 2 270,00 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Позивач: Львівський міський центр зайнятості ( 79060, м. Львів, вул. Кн. Ольги, 122, );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов., ).

Повне рішення складено "20" липня 2021 р.

Суддя О.О. Ємельянова