РІШЕННЯ

Іменем України

20 липня 2021 року м. Чернігівсправа № 927/608/21
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи у порядку спрощеного позовного провадження

Позивач: Акціонерне товариство "Чернігівобленерго",

, вул. Гонча, 40, м. Чернігів, 14000

Відповідач: Державна установа "Чернігівська виправна колонія (№ 44)",

, вул. Промислова, буд. 38, м. Чернігів, 14014

Предмет спору: про стягнення 7 468,91 грн,

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

не викликались

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Чернігівобленерго" звернулось до суду з позовом до Державної установи "Чернігівська виправна колонія (№ 44)", у якому позивач просить суд стягнути з відповідача 7 468,91 грн боргу за послуги з розподілу електричної енергії.

Дії суду, пов`язані з розглядом справи.

Ухвалою суду від 11.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Також ухвалою від 11.06.2021 встановлено сторонам строки для подання заяв по суті, а саме:

- відповідачу - п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та позивачу відзиву на позов з доданими до нього документами;

- позивачу - п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання до суду та відповідачу відповіді на відзив з доданими до неї документами;

- відповідачу - п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду та позивачу заперечень з доданими до них документами.

Відповідно до поштового повідомлення про вручення ухвала суду від 11.06.2021 отримана відповідачем 15.06.2021, а отже останнім днем строку для подання відповідачем відзиву є 30.06.2021.

У встановлені судом строки відповідач подав до суду відзив на позовну заяву з доданими до нього документами, у тому числі доказами їх направлення позивачу, а позивач - відповідь на відзив з доданими документами, у тому числі доказами їх направлення відповідачу.

У поданому відзиві відповідач визнає наявність заборгованості перед позивачем у розмірі 7 468,91 грн, проте вважає, що ця заборгованість виникла за іншим договором - №21/19-Г від 23.06.2021. Відповідно до ст. 130 Господарського процесуального кодексу України відповідач просить здійснити розподіл сплаченого позивачем судового збору у сумі 2 270,00 грн порівну між сторонами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Аналогічне положення зазначено у ч. 1 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки предметом позову є стягнення заборгованості у розмірі 7 468,91 грн за договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 23-16-РВ/10-Г від 23.02.2021, а відповідач визнає наявність заборгованості у вказаному розмірі, проте за іншим договором, тобто за інших обставинами взаємовідносин сторін, вказаний відзив не може бути розцінений судом як заява про визнання відповідачем позову із застосуванням відповідних процесуальних наслідків, оскільки відповідач фактично визнав лише предмет, проте не підстави, позову.

Суд долучив до матеріалів справи подані сторонами заяви по суті з доданими до них документами (відзив та відповідь на відзив), як такі, що подані у порядку та строк, встановлені Господарським процесуальним кодексом України та судом, а тому спір вирішується з їх урахуванням.

Судом зроблено витяг з офіційного веб-сайту Укрпошти про відстеження поштового відправлення за штрихкодовим ідентифікатором 755, тобто відповіді на відзив, направленої на адресу відповідача, з якого вбачається, що відповідь на відзив з доданими до неї документами отримана відповідачем 05.07.2021.

Отже, останнім днем для подання відповідачем заперечень є 12.07.2021.

З урахуванням нормативних строків пересилання поштової кореспонденції, суд вважає, що станом на день ухвалення рішення суд мав отримати заперечення відповідача, у разі їх направлення.

Проте заперечень до суду не надійшло, а отже відповідач не скористався своїм процесуальним правом для подання такої заяви по суті.

Частиною 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 23-16-РВ/10-Г від 23.02.2021 в частині оплати послуг з розподілу електричної енергії за березень-квітень 2021 року, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 7 468,91 грн.

У поданому відзиві відповідач зазначає, що заборгованість за спірним договором у розмірі 7 468,91 грн була погашена ним у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями №204 від 24.03.2021 на суму 360,65 грн, №205 від 24.03.2021 на суму 21250,92 грн, №365 від 26.05.2021 на суму 2 000,00 грн, №392 від 04.06.2021 на суму 6 325,92 грн, а заборгованість у розмірі 7 468,91 грн існує за іншим договором - №21/19-Г від 23.06.2021.

Позивач у відповіді на відзив заперечує проти погашення відповідачем спірної заборгованості, оскільки платіжним дорученням №205 від 24.03.2021 відповідач оплатив рахунок № 447 за лютий 2021 року, який не входить до спірного періоду, а платіжними дорученнями №365 від 26.05.2021, №392 від 04.06.2021 частково оплачено рахунок за березень 2021 року, що враховано позивачем при поданні позову.

Заперечень у встановлений строк до суду не надходило.

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

Згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) "Про видачу ПАТ "Чернігівобленерго" ліцензії з розподілу електричної енергії та анулювання ліцензій з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами і постачання електричної енергії за регульованим тарифом" № 1434 від 13.11.2018, ПАТ "Чернігівобленерго" () видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності, а саме на території Чернігівської області та м. Славутич Київської області в межах розташування системи розподілу електричної енергії, що перебуває у власності або господарському віданні (щодо державного або комунального майна) ПАТ "Чернігівобленерго", та електричних мереж інших власників, які приєднані до мереж ліцензіата (з якими укладені відповідні договори згідно із законодавством) (а.с. 12-13).

Отже, позивач є оператором системи розподілу електричної енергії.

23.02.2021 між Акціонерним товариством "Чернігівобленерго" (далі - Оператор системи) та Державною установою "Чернігівська виправна колонія (№ 44)" (далі - Споживач) було укладено договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 23-16-РВ/10-Г з додатками до нього (далі - Договір) (а.с. 16-33).

Відповідно до п. 1.1., 1.2. Договору цей Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії споживачам (надалі - споживач) як послуги оператора системи. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до умов цього Договору, згідно із заявою-приєднання яка є додатком 1 до цього Договору.

Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312, та є однаковими для всіх споживачів.

У заяві-приєднанні (додаток №1), підписаної відповідачем 23.02.2021, та паспорті точки розподілу електричної енергії (додаток №2) зазначено, зокрема, про розподіл електричної енергії на об`єкт споживача: ЕІС коди точок розподілу 62Z660, 62Z484, 62Z75Т; вид (назва) об`єкту: житлова зона ЧВК № 44, гараж, гуртожитки; адреса об`єкту: м. Чернігів, вул. Промислова, 38; м. Чернігів, вул. Робітнича, 7; м. Чернігів, вул. Промислова, 38.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що Оператор системи надає Споживачу послуги з розподілу електричної енергії, параметри якості яких відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №309 та Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №310, за об`єктом, технічні параметри якого фіксуються в Паспорті точки розподілу об`єктом споживача, який є Додатком 2 до цього договору, та в особовому рахунку Споживача, облікових базах даних Оператора системи.

Відповідно до п. 2.3. Договору Споживач оплачує за розподіл електричної енергії згідно з умовами глави 5 цього Договору та інші послуги Оператора системи згідно з Додатком 4 «Порядок розрахунків».

Пунктом 7 Додатку № 4 «Порядок розрахунків» визначено, що Споживач, який згідно п. 5.4. Договору оплачує послугу з розподілу безпосередньо Оператору системи, здійснює на поточний рахунок Оператора системи повну оплату вартості послуги з розподілу електричної енергії, один раз за фактичними показами засобів обліку електричної енергії, у терміни проведення остаточного розрахунку.

Остаточний розрахунок здійснюється Споживачем на підставі виставленого оператором системи рахунка відповідно до даних про покази засобів обліку, які фіксуються у терміни та способи, передбачені Договором.

За підсумками розрахункового місяця Оператор системи оформляє та направляє (надає) Споживачу «Акт про використану електричну енергію».

Оформлений належним чином «Акт про використану електричну енергію» Споживач повертає оператору системи у триденний термін. У разі неповернення Споживачем «Акту про використану електричну енергію» та відсутності заперечень, останній вважається підтвердженим.

Остаточний розрахунок за послуги з розподілу електричної енергії та за надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії (в разі проведення таких розрахунків), оформлені рахунками оператора системи, здійснюються Споживачем безпосередньо Оператору системи протягом 5-ти робочих днів з дня отримання рахунка непобутовим споживачем, у разі якщо інше не зазначено у рахунку. Датою здійснення оплати є дата на яку оплачена сума коштів зараховується на поточний рахунок оператора системи (п. 8, 9 Додатку № 4).

Пунктом 11.1. Договору визначено, що цей Договір набирає чинності з дня приєднання споживача до умов цього Договору і діє до 31.12.2021. Керуючись п. 3 ст. 631 ЦК України, сторони домовились, що дія Договору розповсюджується на відносини, що склалися між сторонами з 01.01.2021.

Позивач склав акти про використану електричну енергію, відповідно до яких загальний розмір плати Споживача за послугу з розподілу електричної енергії за період березень-квітень 2021 року становить 15 794,83 грн, а саме акти: від 31.03.2021 на суму 8 809,62 грн, від 30.04.2021 на суму 6 985,21 грн (а.с. 37-38).

Вказані акти підписані відповідачем.

Позивачем були виставлені відповідачу рахунки на оплату за надані послуги з розподілу електричної енергії:

- № 791 від 31.03.2021 на суму 8 809,62 грн (за березень 2021 року), у якому вказано, що остаточний розрахунок за даним рахунком слід здійснити в термін до 07.04.2021;

- № 928 від 30.04.2021 на суму 6 985,21 грн (за квітень 2021 року), у якому вказано, що остаточний розрахунок за даним рахунком слід здійснити в термін до 11.05.2021.

Всього виставлено рахунків на загальну суму 15 794,83 грн, які були отримані відповідачем.

У зазначених актах про використану електричну енергію та рахунках міститься посилання на договір №23-16-РВ-10-Г від 23.02.2021.

Позивач зазначає, що відповідач частково оплатив надані послуги з розподілу електричної енергії за період березень-квітень 2021 року у загальному розмірі 8 325,92 грн, на підтвердження чого надав банківську виписку по особовому рахунку за 27.05.2021, а саме: 27.05.2021 відповідач перерахував 2 000,00 грн з призначенням платежу: «розподіл електричної енергії; рах 791 25.05.2021 акт 1623 25.05.2021 дог. 23-16-РВ/10-Г 23.02.21» та 07.06.2021 - 6 325,92 грн з призначенням платежу: «розподіл електричної енергії; рах 791 25.05.2021 акт 1623 25.05.2021 дог. 23-16-РВ/10-Г 23.02.21» (а.с. 40-42).

Отже, за даними позивача заборгованість відповідача за надані у березні-квітні 2021 року послуги становить 7 468,91 грн.

Відповідач вказує про відсутність у нього заборгованості за спірним договором у розмірі 7 468,91 грн та як докази цього надав копії платіжних доручень №204 від 24.03.2021 на суму 360,65 грн з призначенням платежу: «перетікання реактивної електроенергії; рах 443 24.03.2021 акт б/н 24.03.2021 дог. 23-16-РВ/10-Г 23.02.21», №205 від 24.03.2021 на суму 21250,92 грн з призначенням платежу: «розподіл електричної енергії; рах №447 24.03.2021 акт б/н 24.03.2021 дог. 23-16-РВ/10-Г 23.02.21», №365 від 26.05.2021 на суму 2 000,00 грн з призначенням платежу: «розподіл електричної енергії; рах 791 25.05.2021 акт 1623 25.05.2021 дог. 23-16-РВ/10-Г 23.02.21», №392 від 04.06.2021 на суму 6 325,92 грн з призначенням платежу: «розподіл електричної енергії; рах 791 25.05.2021 акт 1623 25.05.2021 дог. 23-16-РВ/10-Г 23.02.21».

Оцінка суду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (надалі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Статтею 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договір про надання послуг з розподілу; договір постачання електричної енергії споживачу.

Згідно з ч. 1 ст. 45 Закону України "Про ринок електричної енергії" розподіл електричної енергії здійснюється оператором системи розподілу. Діяльність з розподілу електричної енергії підлягає ліцензуванню відповідно до законодавства.

Частиною 4 ст. 46 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на підставі договорів про надання послуг з розподілу. Договори про надання послуг з розподілу є публічними договорами приєднання та укладаються на основі типових договорів, форма яких затверджується Регулятором.

Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 затверджені Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі - Правила).

У п. 2 вказаної постанови зазначено, що укладання договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Відповідно до п. 2.1.1 Правил відповідно до договорів про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, що укладаються зі споживачем та електропостачальником відповідно до цих Правил, оператор системи передачі згідно з Кодексом системи передачі та оператори систем розподілу згідно з Кодексом систем розподілу здійснюють, відповідно, передачу та розподіл електричної енергії на роздрібному ринку в точку розподілу до електроустановки споживача на території діяльності відповідного оператора системи).

Договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на основі типового договору, що є додатком 3 до цих Правил (п. 2.1.5 Правил).

Відповідно до ч. 1, 2, 3, 5 ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Положення ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України передбачають, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановив суд, позивачем були складені акти про використану електричну енергію, відповідно до яких загальний розмір плати відповідача за послуги з розподілу електричної енергії за березень-квітень 2021 року становить 15 794,83 грн, та виставлені відповідачу відповідні рахунки на оплату, а саме: № 791 від 31.03.2021 на суму 8 809,62 грн (за березень 2021 року) та № 928 від 30.04.2021 на суму 6 985,21 грн (за квітень 2021 року).

Як акти про використану електричну енергію, так і рахунки на оплату містять посилання на договір №23-16-РВ-10-Г від 23.02.2021.

Позивач здійснив зарахування сплачених відповідачем коштів на загальну суму 8 325,92 грн, у зв`язку з чим залишок заборгованості становить 7 468,91 грн.

Відповідач не заперечує щодо нарахованих в платіжних документах сум, а заявляє про відсутність заборгованості у нього за спірним договором.

Як докази відсутності у нього заборгованості за спірним договором відповідач, окрім платіжних доручень на зараховану позивачем суду у розмірі 8 325,92 грн, надав копії платіжних доручень №204 від 24.03.2021 на суму 360,65 грн з призначенням платежу: «перетікання реактивної електроенергії; рах 443 24.03.2021 акт б/н 24.03.2021 дог. 23-16-РВ/10-Г 23.02.21» та №205 від 24.03.2021 на суму 21250,92 грн з призначенням платежу: «розподіл електричної енергії; рах №447 24.03.2021 акт б/н 24.03.2021 дог. 23-16-РВ/10-Г 23.02.21».

Щодо порядку зарахування коштів слід зазначити, що у випадку, коли в графі платіжного доручення "призначення платежу" відсутні посилання на період, дату, номер договору, згідно якого здійснюється платіж, тощо, такий період має визначатись одержувачем відповідно до умов договору між платником та одержувачем коштів. Якщо відповідні застереження у договорі відсутні, то у разі наявності заборгованості платежі мають відноситись на погашення заборгованості в хронологічному порядку: починаючи з тієї, що виникла у найдавніший період, до повного її погашення.

Наведений вище алгоритм розподілу коштів урегульований в статті 534 Цивільного кодексу України, яка визначає правила виконання грошового зобов`язання, якщо наявна сума грошей є меншою за суму боргу, і вимоги кредитора в повному обсязі не можуть бути задоволені. У такому випадку вимоги кредитора погашаються у встановленій черговості:

- у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання. В даному випадку мова йдеться про судові витрати, витрати на сплату держмита та інших обов`язкових платежів, витрати на юридичну допомогу тощо. Такі витрати мають бути підтверджені кредитором (наприклад, підлягатиме стягненню за рішенням суду тощо);

- у другу чергу підлягають сплаті проценти та неустойка, в разі їх нарахування на підставі договору або закону;

- і лише в третю чергу сплачується основна сума боргу. Інший порядок погашення вимог кредитора може бути встановлений договором. Сторони можуть передбачити, наприклад, першочергове погашення основної суми боргу або інші правила тощо.

Можливість застосування положень статті 534 Цивільного кодексу України безпосередньо залежить від змісту реквізиту "призначення платежу" платіжного доручення, згідно з яким боржник здійснював платіж кредиторові на виконання грошового зобов`язання. Це означає, що якщо платник (боржник) здійснює переказ коштів, чітко зазначаючи призначення платежу - погашення основного боргу (оплата товару, робіт, послуг), черговість, встановлена статтею 534 цього Кодексу застосовуватися не може.

Розподіл коштів може здійснюватися кредитором відповідно до статті 534 Цивільного кодексу України у випадку, коли стягнення заборгованості здійснюється в порядку виконавчого провадження, або платіж буде отримано без реквізиту "Призначення платежу" чи як загальна підстава - на виконання договору або погашення кредиторської заборгованості тощо.

Відповідний порядок наведено у пункті 3.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку Україні від 21.01.2004 № 22 та пункті 1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, згідно з якими отримувач коштів, якщо інше не передбачено договором, не вправі самостійно визначати порядок зарахування коштів, якщо платник чітко визначив призначення платежу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 904/12527/16, від 26.09.2019 у справі № 910/12934/18, від 26.12.2019 у справі 911/2630/18.

З наданих платіжних доручень №204 від 24.03.2021 та №205 від 24.03.2021 вбачається, що вони містять повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснювалося перерахування коштів отримувачу, тобто відповідач чітко визначив призначення платежу.

Так, платіжним дорученням №204 від 24.03.2021 сплачені кошти за перетікання реактивної електроенергії, тоді як позивач заявив вимоги про стягнення заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії, а платіжним дорученням №205 від 24.03.2021 на суму 21 250,92 грн був повністю сплачений рахунок №447, виставлений відповідачу для оплати за послуги з розподілу електричної енергії за лютий 2021 року на загальну суму 21 250,92 грн.

Оскільки сплата коштів за вказаними платіжними дорученнями відбувалась за іншими, ніж спірні, послугами, підстави для зарахування перерахованих відповідно до платіжних доручень №204 від 24.03.2021 та №205 від 24.03.2021 коштів в рахунок оплати наданих позивачем послуг з розподілу електричної енергії у березні-квітні 2021 року відсутні.

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідач не надав належних доказів відсутності у нього заборгованості за спірним договором у заявленому позивачем розмірі.

У рішеннях ЄСПЛ у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18 жовтня 2005 року та у справі "Бакалов проти України" від 30 листопада 2004 року зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (пункти 48 та 40 рішень відповідно).

Оскільки відповідач у порушення ст. 525, 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України взятих на себе зобов`язань не виконав, за надані послуги з розподілу електричної енергії не розрахувався, на час розгляду справи фактичних доказів виконання зобов`язань зі сплати заборгованості суду не надав, суд з урахуванням вищезазначеного, доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 7 468,91 грн є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Висновки суду.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясовано усі питання, винесені на його розгляд.

За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 14, 73-80, 86, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державної установи "Чернігівська виправна колонія (№ 44)" (, вул. Промислова, буд. 38, м. Чернігів, 14014) на користь Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" (, вул. Гонча, буд. 40, м. Чернігів, 14000, на рахунок № НОМЕР_2 в ПАТ «Укргазбанк», МФО 320478) 7 468,91 грн заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії та 2 270,00 грн витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, у строки, визначені ст. 256 цього Кодексу.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В. В. Шморгун