ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2021 р. Справа №33/29 (914/399/21)

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого - судді Матущака О.І.

суддів: Бойко С.М.

Бонк Т.Б.

за участю представників учасників у справі від:

АпелянтГаврилюк О.Р .
Арбітражний керуючийПапура Я.М.
ПозивачГанайлюк Б.А. (ПАТ "ВНК "Розточчя")

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейд ЛТД", м. Одеса б/н від 14.05.2021

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 26.04.2021 (суддя А.І. Цікало)

про вжиття заходів забезпечення позову

у справі № 33/29 (914/399/21)

за позовом Приватного акціонерного товариства "ВНК "Розточчя СТ", м. Одеса

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач"

до відповідача-2: ліквідатора ТОВ "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач" арбітражного керуючого Папури Ярослава Маркіяновича

про визнання порушення ліквідатором порядку підготовки до проведення аукціону з продажу майна боржника, визнання недійсним правочинів

за заявою ініціюючого кредитора Управління Пенсійного фонду України в Яворівському районі Львівської області

про банкрутство ТОВ "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач"

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.

В провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа № 33/29 (914/399/21) за позовом ПрАТ "ВНК "Розточчя СТ" до відповідачів ТОВ "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач" та ліквідатора ТОВ "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач" арбітражного керуючого Папури Ярослава Маркіяновича про визнання порушення ліквідатором порядку підготовки до проведення аукціону з продажу майна боржника, визнання недійсним правочинів в межах справи №33/29 про банкрутство ТОВ "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач".

21.04.2021 позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просив суд до вступу в законну силу рішення у даній справі застосувати наступні заходи забезпечення позову:

- заборонити покупцям ФОП Гаврилюку О. Р. та ТОВ «Агротрейд ЛТД», а також зберігачу майна - ПП «Львівметалпласт» вчиняти дії, направлені на демонтаж та переміщення майна банкрута, що є предметом аукціону від 12.04.2021 р. ЛОТ № 1 та ЛОТ № 2;

- накласти арешт на майно, що є предметом спірного аукціону від 12.04.2021 р. ЛОТ № 1 та ЛОТ № 2;

- заборонити ліквідатору боржника розподіляти кошти, отримані за наслідком аукціону від 12.04.2021 р. з продажу майна банкрута ЛОТ № 1 та ЛОТ № 2.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 26.04.2020 заяву ПрАТ "ВНК "Розточчя СТ" про забезпечення позову у справі № 33/29 (914/399/21) задоволено частково. Вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони ТОВ "Агротрейд ЛТД", ФОП Гаврилюку Олександру Романовичу та ПП "Львівметалпласт" вчиняти будь-які дії направлені на демонтаж та переміщення майна ТОВ "ТВП "Львівський автонавантажувач", що є предметом аукціону від 12.04.2021 ЛОТ №1 та ЛОТ № 2. Вжито заходи забезпечення позову у справі шляхом заборони ліквідатору ТОВ «ТВП «Львівський автонавантажувач» арбітражному керуючому Папурі Ярославу Маркіяновичу здійснювати розподіл коштів виручки, отриманої за наслідками аукціону від 12.04.2021 із продажу майна ТОВ «ТВП «Львівський автонавантажувач» ЛОТ №1 та ЛОТ № 2. В задоволенні заяви ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ» про забезпечення позову в частині накладення арешту на майно ТОВ «ТВП «Львівський автонавантажувач», що є предметом аукціону від 12.04.2021 ЛОТ №1 та ЛОТ № 2, відмовлено.

Ухвала суду в частині задоволення заяви про забезпечення позову обґрунтована тим, що демонтаж та переміщення майна (що є умовою аукціону) призведе до втрати його цілісності та неможливості подальшого використання майна. У зв`язку із цим, а також у разі розподілу отриманих коштів, буде ускладнено або неможливо здійснити ефективний захист або поновлення порушених прав, у разі задоволення позову.

Ухвала суду в частині відмови у вжитті заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно боржника, що є предметом аукціону, мотивована тим, що з моменту визнання боржника банкрутом накладення арештів на майно боржника не допускається.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.

ТОВ "Агротрейд ЛТД" подано апеляційну скаргу на зазначену ухвалу суду, в якій просить повністю скасувати ухвалу місцевого господарського суду та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову. В своїй апеляційній скарзі апелянт вказує, що вжиті заходи забезпечення позову стосуються не відповідачів, а третіх осіб у справі. При цьому зазначає, що майно, щодо якого накладено заборону третім особам у справі вчиняти дії, не стосується предмета спору, оскільки предметом спору є скарга на дії ліквідатора.

Покликається на те, що вжиті заходи забезпечення позову унеможливлюють користування і розпорядження покупцями придбаним майном, та унеможливлюють користування ПП «Львівметалпласт» належними йому будівлями, в яких це майно знаходиться. А відтак вжиті заходи порушують право власності вказаних осіб.

Окрім цього зазначає, що заборона ліквідатору здійснювати розподіл отриманих коштів фактично зупиняє ліквідаційну процедуру, що призводить до зупинення провадження у справі про банкрутство.

Відзивів, а також інших клопотань та заяв, в порядку ст.207 ГПК України, учасниками у справі заявлено не було.

Фактичні обставини справи.

Як підтверджується матеріалами справи, в провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа № 33/29 про банкрутство ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач».

17.02.2021 до суду надійшла позовна заява ПрАТ "ВНК "Розточчя СТ" до відповідачів ТОВ "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач" та ліквідатора ТОВ "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач" арбітражного керуючого Папури Ярослава Маркіяновича про визнання порушення ліквідатором порядку підготовки до проведення аукціону з продажу майна боржника ЛОТ №1 та ЛОТ № 2 та зобов`язання ліквідатора ТОВ «ТВП «Львівський автонавантажувач» сформувати ліквідаційну масу, провести оцінку активів та сформувати нові умови продажу, сформувати комітет кредиторів відповідно до вимог Кодекс України з процедур банкрутства (КУзПБ), узгодити умови продажу із комітетом кредиторів.

21.04.2021 до суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач просив суд доповнити позовну заяву вимогою про визнання недійсними правочинів, вчинених за результатами другого повторного аукціону від 12.04.2021 із продажу майна боржника ЛОТ № 1, 2 та застосувати наслідки недійсності правочинів - повернути сторони у початковий стан.

Ухвалою суду від 26.04.2021 прийнято до розгляду заяву ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ» про збільшення позовних вимог; залучено ТОВ «Агротрейд ЛТД» до участі у справі як третю особу-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів; залучено ФОП Гаврилюка О. Р. до участі у справі як третю особу-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів; залучено ПП «Львівметалпласт» до участі у справі як третю особу-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів.

Водночас ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ» подано заяву про забезпечення позову.

Зазначена заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що за наслідками другого повторного аукціону з продажу майна банкрута ЛОТ № 1 та ЛОТ № 2, який відбувся 12.04.2021 визначено переможців, а саме: по ЛОТ № 1 переможцем визначено ТОВ «Агротрейд ЛТД», а по ЛОТ № 2 - ФОП Гаврилюка О. Р. 16.04.2021 та 19.04.2021 між ТОВ «ТВП «Львівський автонавантажувач» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Папури Я. М. та переможцями аукціону підписані акти приймання-передачі обладнання. Відповідно до умов аукціону, покупці зобов`язані демонтувати та перемістити майно банкрута. Майно, що було предметом аукціону, складають, у тому числі, технологічні лінії пресового виробництва та базові елементи високовольтних мереж демонтаж та переміщення яких призведе до втрати їх цінності та неможливості подальшого використання як обладнання. Отже, демонтаж та переміщення обладнання, в разі задоволення позову, призведе до неможливості виконання судового рішення у даній справі .

Оцінка суду.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 137 ГПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Виходячи із системного аналізу зазначених вище процесуальних норм, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд здійснював оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Таким чином, забезпечення позову має тимчасовий характер, спрямований саме на гарантування виконання майбутнього рішення господарського суду.

При цьому, в немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе відновити свій правовий стан, який існував до імовірного порушення його прав та захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

У випадку звернення особи до суду з позовними вимогами немайнового характеру, у разі задоволення судом яких не вимагатиметься примусове виконання, то в такому разі має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Покликання апелянта на те, що майно, щодо якого накладено заборону третім особам у справі вчиняти дії, не стосується предмета спору, спростовується матеріалами справи, з огляду на таке.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, предметом даного спору є визнання незаконними дії ліквідатора з підготовки до продажу майна ТОВ «ТВП «Львівський автонавантажувач» ЛОТ №1 та ЛОТ № 2; зобов`язання ліквідатора ТОВ «ТВП «Львівський автонавантажувач» сформувати ліквідаційну масу, провести оцінку активів та сформувати нові умови продажу, сформувати комітет кредиторів відповідно до вимог КУзПБ, узгодити умови продажу із комітетом кредиторів; визнання недійсними правочинів, вчинених за результатами другого повторного аукціону від 12.04.2021 із продажу майна боржника ЛОТ № 1 та ЛОТ № 2 та застосування наслідків недійсності правочинів.

Так, 12.04.2021 відбувся повторний аукціон з продажу майна банкрута: по ЛОТ № 1 переможцем визначено ТОВ «Агротрейд ЛТД», а по ЛОТ № 2 - ФОП Гаврилюка О. Р.

16.04.2021 та 19.04.2021 між ТОВ «ТВП «Львівський автонавантажувач» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Папури Я. М. та переможцями аукціону підписані акти приймання-передачі обладнання. Відповідно до умов аукціону, покупці зобов`язані демонтувати та перемістити майно банкрута. Майно, що було предметом аукціону, складають, у тому числі, технологічні лінії пресового виробництва та базові елементи високовольтних мереж.

При цьому зазначене майно знаходиться на відповідальному зберіганні у ПП «Львівметалпласт», яке обрано ліквідатором Папурою Я.М. за рішенням комітету кредиторів.

З наведеного вбачається, що з урахуванням умов аукціону, існує обґрунтоване припущення, яке підтверджується фактичними обставинами у справі, що покупці демонтують та перемістять майно банкрута.

Відтак демонтаж обладнання, яке є предметом продажу на спірному аукціоні, призведе до втрати його цінності та неможливості подальшого використання. Таким чином, позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Зазначене істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, оскільки неможливо буде повернути сторони у попередній стан, як того просить позивач.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює доводи апелянта про те, що заборона ліквідатору здійснювати розподіл отриманих коштів фактично зупиняє ліквідаційну процедуру, що призводить до зупинення провадження у справі про банкрутство.

Так, відповідно до ч.17 ст. 39 КуЗПБ провадження у справі про банкрутство юридичної особи не підлягає зупиненню. Водночас зазначена стаття стосується саме судового провадження, тоді як ліквідатору заборонено розпоряджатися лише коштами, що отримані за результатами оскаржуваного аукціону, адже у разі розподілу вказаних коштів неможливо буде повернути сторони у попередній стан.

З наведеного вище вбачається, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії щодо демонтажу обладнання та заборони ліквідатору здійснювати розподіл коштів, отриманих від продажу такого майна може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, подавши позов у цій справі.

У зв`язку з викладеним, суд апеляційної інстанції вважає правомірними та обґрунтованими висновки місцевого господарського суду, що заявлені позивачем заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії щодо демонтажу обладнання та заборони ліквідатору здійснювати розподіл коштів, отриманих від продажу такого обладнання, є обґрунтованим, адекватним та відповідають положенням ст. 137 ГПК України.

Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому оскаржувана ухвала місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення судового збору за подання апеляційної скарги за апелянтом.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 74, 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281- 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейд ЛТД" залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу Господарського суду Львівської області від 26.04.2021 про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 33/29 (914/399/21) - без змін.

2. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції залишити за апелянтом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Порядок оскарження постанови встановлено Господарським процесуальним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.

Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 15.07.2021.

Головуючий суддя О.І. Матущак

Судді С.М. Бойко

Т.Б. Бонк