РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.07.2021Справа № 910/106/21

Суддя Господарського суду міста Києва Данилова М.В., розглянувши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецліт`є" (49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Каштанова, 16)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "29 Елемент" (02660, м. Київ, вул. Хоткевича Гната, буд. 5, оф. 202)

про стягнення заборгованості,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

04 січня 2021 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецліт`є" (позивач) надійшла позовна заява б/н від 30.12.2020 року до Товариства з обмеженою відповідальністю "29 Елемент" (відповідач) про стягнення грошових коштів на суму в розмірі 117 920, 17 грн. за договором поставки № 07/08-2018 від 13.08.2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем його зобов`язань за договором поставки № 07/08-2018 від 13.08.2018 року, зокрема, в порушення умов вищезазначеного договору відповідач не оплатив поставлений товар, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.01.2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін та визначено сторонам строки для надання відзиву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив.

Відповідно до ч.1 п. 3 ст. 12 ГПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Для цілей цього Кодексу визначено поняття малозначних справ, а саме - це справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними.

Ч. 1 ст. 247 ГПК України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 250 ГПК України, питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачу було встановлено строк для подачі відзиву на позову та строк для подання заперечень на відповідь на відзив.

Позивачу було встановлено строк для подачі відповіді на відзиви відповідачів.

Ч. 5 статті 176 ГПК України передбачає, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст. 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої ст. 120 цього Кодексу.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч.2 ст.252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 12.01.2021 року була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Однак, станом на дату розгляду справи на адресу Господарського суду міста Києва повернувся поштовий конверт №789 з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

В силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського суду міста Києва, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Також господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 12.01.2021 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Таким чином, суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням, чи електронною поштою відтак, беручи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

13 серпня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "29 Елемент" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецліт`є" (постачальник) укладено договір поставки № 07/08-2018, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити, а замовник приймати та оплачувати товар на умовах даного договору.

Згідно з п. 1.2. договору, товаром є прокат мідний електротехнічний в асортименті.

Відповідно до п. 4.1. договору, товар постачається постачальником окремими партіями у відповідності до замовлень на поставку.

Згідно п. 2.1 договору ціна одиниці товару, асортимент, кількість та загальна вартість кожної партії товару визначаються сторонами в рахунках, які оформлюються для кожної конкретної поставки, та погоджуються строки поставки. Загальна вартість договору визначається загальною сумою всіх поставок.

Відповідно до розділу 3 договору розрахунок за договором вчиняється у безготівковому порядку. Розрахунок за фактично одержану партію товару здійснюється замовником на підставі рахунків постачальника.

Пунктом 7.1. договору передбачено обов`язок замовника своєчасно та в повному обсязі сплатити за поставлений товар, в свою чергу постачальник відповідно до пп.7.4.1 має право на своєчасне та в повному обсязі отримання плати за поставлений товар.

Пунктом 11.2 договору сторони погодили, що закінчення строку дії вказаного договору, не звільняє сторін від відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов даного договору, що мало місце в період дії договору.

На виконання умов договору позивач поставив, а замовник прийняв товар, а саме:

- шина мідна ШМТ 10x80, 243 кг, на суму з ПДВ 57 591,00 грн. (рахунок №80 від 15.08.2018 року), факт відвантаження товару підтверджується видатковою накладною №128 від 07.09.2018 року та довіреністю від замовника №156;

- шина мідна ШМТ 10x80, 100 кг, шина мідна ШМТ 10x60, 64 кг, шина мідна ШМТ 10x100, 50 кг, на суму з ПДВ 50 718,00 грн. (рахунок №81 від 15.08.2018року), факт відвантаження товару підтверджується видатковою накладною №129 від 07.09.2018 року та довіреністю від замовника №№154, 150;

- шина мідна ШМТ 5x30, 84 кг, шина мідна ШМТ 10x30, 53 кг, на суму з ПДВ 32 469,00 грн. (рахунок №82 від 15.08.2018року), факт відвантаження товару підтверджується видатковою накладною №130 від 07.09.2018 року та довіреністю від замовника №155;

- шина мідна ШМТ 5x40, 63 кг, на суму з ПДВ 14 931,00 грн. (рахунок №101 від 05.09.2018року), факт відвантаження товару підтверджується видатковою накладною №149 від 25.09.2018 року та довіреністю від замовника №176;

- шина мідна ШМТ 10x120, 196 кг, на суму з ПДВ 46 452,00 грн. (рахунок №79 від 14.08.2018року), факт відвантаження товару підтверджується видатковою накладною №126 від 27.08.2018 року та довіреністю від замовника№133;

- шина мідна ШМТ 10x120, 127 кг, на суму з ПДВ 30 099,00 грн. (рахунок №119 від 18.09.2018року), факт відвантаження товару підтверджується видатковою накладною №150 від 25.09.2018року та довіреністю від замовника №175.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи акту звірки взаєморозрахунків між сторонами станом на 10 квітня 2019 року у Товариства з обмеженою відповідальністю "29 Елемент" обліковується заборгованість перед позивачем на суму в розмірі 102 408, 00 грн.

10 квітня 2019 року з метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача з претензією №1, якою просив оплатити борг в розмірі 102 408, 00 грн.

Однак, вказана претензія залишилася без виконання, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Укладений між сторонами договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідач не скористався своїм правом забезпеченим ст. 165 ГПК України, відзив на позовну заяву не надав, жодних доказів в спростування наведених позивачем обставин до матеріалів справи додано не було.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Приписами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 691 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи підтверджується факт поставки позивачем відповідачу товару на загальну суму 232 260, 00 грн., однак вказана сума була оплачено частково у розмірі 129 852, 00 грн. Доказів оплати поставленого товару на суму 102 408, 00 грн. матеріали справи не містять.

Отже, враховуючи те, що загальна сума основного боргу відповідача в розмірі 102 408, 00 грн., підтверджена наявними у матеріалах справи належними доказами, відповідачем наявність заборгованості не оспорюється і відповідач на момент прийняття рішення не надав суду документів, які свідчать про повне погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача до відповідача про стягнення вказаної суми основного боргу, у зв`язку з чим позов в частині стягнення основної заборгованості в сумі 102 408, 00 грн. підлягає задоволенню.

Окрім стягнення основної заборгованості позивачем також заявлено вимогу про стягнення 15 512, 27 грн. 3% річних за користування грошовими коштами.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок, вважає його арифметично правильним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Отже, зважаючи на викладене вище, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 15 512, 27 грн. трьох процентів річних підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що станом на момент ухвалення судом рішення у даній справі права позивача порушені, а строк оплати поставленого товару є таким, що настав.

Таким чином, позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "29 Елемент" (02660, м. Київ, вул. Хоткевича Гната, буд. 5, оф. 202; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецліт`є" (49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Каштанова, 16; ) 102 408, 00 грн. основної заборгованості, 3% річних на суму в розмірі 15 512, 27 грн. та судовий збір у розмірі 2 102, 00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.В. Данилова