РІШЕННЯ

Іменем України

12 липня 2021 року м. Чернігівсправа № 927/463/21

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Федоренко Ю.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом: Заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури Чернігівської області в інтересах держави

вул. Шевченка, 1, м. Чернігів, 14000

в особі позивача: Державної служби України з безпеки на транспорті

пр. Перемоги, буд. 14, м. Київ, 01135

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Овчаренко Віктора Васильовича

АДРЕСА_1

про стягнення плати 37920,91 грн. за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом

Учасники справи не викликались.

ВСТАНОВИВ:

Заступником керівника Чернігівської окружної прокуратури подано позов в якому просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця Овчаренко Віктора Васильовича на користь держави плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у сумі 37920,91 грн, що еквівалентно сумі 1280,10 євро.

Дії суду щодо розгляду справи.

Ухвалою суду від 11.05.2021 прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 927/463/21, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також цією ухвалою встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті, зокрема, відповідачу - п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та позивачу відзиву на позов з доданими до нього документами.

27.05.2021 від відповідача надійшов відзив на позов вих. № 27-05/21 від 27.05.2021, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову та розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Ухвалою від 09.06.2021 суд відмовив в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

07.06.2021 від Чернігівської окружної прокуратури надійшла відповідь на відзив.

11.06.2021 від Чернігівської окружної прокуратури надійшла заява 2660вих21 від 10.06.2021 про уточнення даних, які зазначені в позовній заяві, зазначивши, що необхідно вірно вважати, що посадовими особами Київського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки 31.05.2020 на автодорозі Київ - Чоп 36 км., проведено габаритно-ваговий контроль автопоїзду: автомобіль (тягач) марки IVECO, модель 440Е43, реєстраційний номер НОМЕР_1 , причіп марки SCHWARZMULLER модель SPA ЗЕ, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Позиції учасників справи.

Прокурор, обґрунтовуючи наявність підстав для його звернення з даним позовом в інтересах позивача вказує, що така необхідність зумовлена невжиттям Державною службою України з безпеки на транспорті жодних заходів щодо захисту інтересів держави з метою надходження коштів до Державного бюджету України, які полягають у стягненні плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, що свідчить про неналежне здійснення таким органом владних повноважень. При цьому, Держслужба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури, і яка реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

В обґрунтування позовних вимог заступник керівника Чернігівської окружної прокуратури посилається на те, що Київським міжрегіональним Управлінням Укртрансбезпеки 31.05.2020 складено акт, згідно якого порушення вимог ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме надання послуг із перевезення вантажу, в тому числі небезпечного із перевищенням осьових навантажень (з урахуванням одиночної та строєної осі), вчинено ФОП Овчаренком В.В. Цього ж дня, відповідачу зроблено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування на загальну суму 1280,10 євро.

У відзиві на позов, відповідач проти позовних вимог заперечував, зазначивши, що у позовній заяві прокурор зазначає, що загальний розмір плати за проїзд, нарахованої ФОП Овчаренку В.В. складає 37920,91 грн, але, як вбачається з доданого до позовної заяви Акту № 024030 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 31.05.2020 року, вказаний акт перевірки було складено відносно ФОП Заїка Віталія Віталійовича. Також розрахунок № 3 від 31.05.2020 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування згідно ТТН від 30.05.2020 року № 460442 складено не відносно відповідача ФОП Овчаренка В.В., а відносно власника транспортного засобу ФОП ОСОБА_3, а саме: платник ФОП Заїка В.В. Окрім того, постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 року по справі № 620/3077/20 було визнано протиправними дії Укртрансбезпеки щодо складання 31.05.2020 року розрахунку № 3 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у відношенні ОСОБА_3 . Відповідач вказує, що відносно відповідача ФОП Овчаренка Віктора Васильовича будь-яких актів не складалося, будь-яких рахунків плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування на ім`я ФОП Овчаренка Віктора Васильовича не виписувалося та не направлялося, такі документи відсутні і в матеріалах справи. Тобто, прокурор обґрунтовує свої позовні вимоги неналежними доказами, оскільки, такі докази на стосуються відповідача та відповідно не можуть встановлювати факт порушення проїзду великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування саме відповідачем, а як наслідок виключається відповідальність відповідача, внаслідок невчинення останнім будь-яких порушень. Внаслідок цього, є помилковим висновок прокурора про наявність у відповідача заборгованості перед Державним бюджетом України, а тому позов прокурора є необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

У відповіді на відзив прокурор зазначив, що факт використання ФОП Овчаренком В.В., транспортного засобу, щодо якого здійснена перевірка, підтверджується рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 у справі №620/3077/18, яке набрало законної сили 11.11.2020, тобто дана обставина встановлена рішенням суду, а тому відсутні підстави для дослідження даного факту при розгляді справи №927/463/21.

Фактичні обставини справи.

31.05.2020 посадовими особами Київського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки на автодорозі Київ - Чоп 36 км., проведено габаритно-ваговий контроль автопоїзду: автомобіль (тягач) марки IVECO, модель 440Е43, реєстраційний номер НОМЕР_1 , причіп марки SCHWARZMULLER модель SPA ЗЕ, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

За результатами вказаного документального габаритно-вагового контролю автомобіля та причепа, який здійснено на підставі даних ТТН від 30.05.2020 № 460442, встановлено перевищення транспортними засобами нормативних вагових параметрів та складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 31.05.2020 № 024030, в якому вказано, що суб`єктом який перевіряється є ФОП Заїка Віталій Віталійович, водій транспортного засобу Овчаренко Віктор Васильович та складено Довідку №043057 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 31.05.2020.

На підставі акта про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 31.05.2020 № 024030, державним інспектором Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 31.05.2020 складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 3, яким платнику ФОП Заїка Віталій Віталійович визначена плата за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у розмірі 1280,10 євро.

01.09.2018 між ФОП Овчаренко В.В. (орендар) та ФОП Заїка В.В. (орендодавець), укладені договори оренди транспортного засобу марки IVECO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та причепу марки SCHWARZMULLER SPA 3E, реєстраційний номер НОМЕР_2 , відповідно до умов яких орендодавець передає в оренду орендареві вказані транспортні засоби до 01.01.2022 для перевозки вантажів по території України.

Відповідно до п. 1.4 Договорів предмет оренди вважається переданим в оренду з моменту підписання договору.

Отже, вищезазначені транспортні засоби на момент проведення контролюючим органом перевірки - 31.05.2020 року перебували у користуванні у ФОП Овчаренко В.В. на умовах оренди, який використовував їх з метою перевезення вантажу.

Дані обставини з урахуванням ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, як преюдиційні обставини не потребують доказування, оскільки встановлені рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 у справі №620/3077/20, яке набрало законної сили.

Прокурор у позовній заяві зазначає, що, Київським міжрегіональним Управлінням Укртрансбезпеки 31.05.2020 складено акт, згідно якого порушення вимог ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме надання послуг із перевезення вантажу, в тому числі небезпечного із перевищенням осьових навантажень (з урахуванням одиночної та строєної осі), вчинено ФОП Овчаренком В.В. і саме з нього підлягає стягненню плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у сумі 37920,91 грн, що еквівалентно сумі 1280,10 євро.

Оцінка аргументів та нормативно-правове обґрунтування.

Відповідно до ч. 4 ст. 53 ГПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 174 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Абзацом другим ч. 5 ст. 53 ГПК України передбачено, що у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Таким чином, позивачем у справі виступає орган, уповноважений державою здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, який визначений прокурором в позовній заяві, а саме Державна служба України з безпеки на транспорті.

Частиною третьою ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Генеральної прокуратури України або регіональної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.

Відповідно до частини четвертої вказаної вище статті, наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Порушення інтересів держави у спірних правовідносинах та необхідність їх захисту обґрунтована прокурором в позовній заяві посиланням на ч. 2 ст. 29 Бюджетного кодексу України, за якою плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, включена до складу загального фонду Державного бюджету України. Надходження плати за проїзд автомобільними дорогами являє публічний інтерес, оскільки від повноти та своєчасності її зарахування до бюджету залежить ефективність і результативність виконання останнього, можливість запровадження і реалізації програм економічного і соціального розвитку країни, що свою чергу, надає державі можливість виконувати гарантовані Конституцією України зобов`язання перед її народом.

Конституційний суд України у рішенні від 08.04.1999 у справі №3-рн/99 зазначив, що із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначають з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовують в позовній заяві необхідність їх захисту та зазначають орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України від 5 квітня 2001 року № 2344-III "Про автомобільний транспорт" (далі - Закон № 2344-III), відповідно до частини дванадцятої статті 6 якого державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Частини перша та четверта статті 48 Закону № 2344-III передбачають, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» (Закон № 2862-IV) визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною другою статті 29 Закону України «Про дорожній рух» (Закон № 3353-XII) передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 року № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Укртрансбезпеку, шляхом реорганізації (злиття) Державної інспекції з безпеки на морському та річковому транспорті та Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті (далі - Укртрансінспекція).

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 (далі - Положення № 103), Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Відповідно до пп.15 та 27 Положення №103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи (абзац 1 п.8 Положення №103).

Зважаючи на викладене вище, прокурор правильно визначив Державну службу України з безпеки на транспорті як орган, уповноважений державою здійснювати відповідні повноваження у спірних правовідносинах.

Листом від 23.02.2021 позивач повідомив прокурора про те, що його повноваження обмежуються лише нарахуванням плати за проїзд, оскільки відсутнє закріплене на законодавчому рівні право на звернення з даного питання до суду з позовами. Просив звернутися до суду для представництва інтересів держави.

В матеріалах справи наявне відповідне повідомлення Чернігівської окружної прокуратури про представництво інтересів Державної служби України з безпеки на транспорті від 29.04.2021 № 1381ВИХ-21, тобто до звернення до суду (а.с. 46).

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо (п.77-80 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18).

Представництво інтересів держави в суді є конституційною функцією органів прокуратури, а подача позову - єдиним можливим заходом реагування, направленим на реальне поновлення порушених прав та інтересів держави.

За наведених обставин, зважаючи на зміст листа позивача від 23.02.2021 про відсутність повноважень для звернення до суду з позовом, суд доходить висновку, що прокурор підтвердив наявність у нього підстав для представництва інтересів держави у суді при зверненні із цим позовом.

Статтею 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 року № 2344-III (далі - Закон № 2344-ІІІ). Так, цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Відповідно до статті 34 Закону № 2344-III автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Статтею 48 Закону № 2344-III встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Абзацом 16 частини першої статті 60 Закону № 2344-III встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 % при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів

Відповідно до п. 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567, державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (далі - Порядок №1567).

Згідно з п. 3 Порядку здійснений габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними, дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (далі - Порядок № 879), габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами Національної поліції, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Відповідно до п.п. 4 п. 2 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законом параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно з підпунктом 3 пункту 2 Порядку № 879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 %.

Відповідно до п.21 Порядку №879 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, передбачено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Згідно з пунктом 21 Порядку № 879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 % подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Відповідно до пункту 31-1 Порядку № 879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 % - у подвійному розмірі; на 10 - 40 % - у потрійному розмірі; більше як на 40 % - у п`ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру плату за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу має вносити саме перевізник.

У розділі 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363, перевізником визначено фізичну або юридичну особу - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Як встановлено судом, перевезення вантажу 31.05.2020 здійснювалось автомобілем марки IVECO, модель 440Е43, реєстраційний номер НОМЕР_1 , причіп марки SCHWARZMULLER модель SPA ЗЕ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що перебували у користуванні у ФОП Овчаренко В.В. на умовах оренди, який використовував їх з метою перевезення вантажу.

31.05.2020 інспектором Київського міжрегіонального управління Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) проведено документальний габаритно-ваговий контроль вказаного автомобіля та причепа яким встановлено перевищення транспортними засобами нормативних вагових параметрів та складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 31.05.2020 № 024030. В акті вказано, що перевірка здійснювалась відносно ФОП Заіка Віталія Віталійовича, водій - Овчаренко Віктор Васильович . До позовної заяви додано копію товарно-транспортної накладної серії ЖКА №460442 від 30.05.2020 перевізником та водієм у якій зазначено ФОП Овчаренко В.В.

Перевірка здійснювалась посадовими особами Укртрансбезпеки на підставі затвердженого щотижневого графіка та направлення на рейдову перевірки №000188 від 29.05.2020.

Як вбачається з рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 у справі №620/3077/20 ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі також відповідач), в якому просив: визнати протиправним та скасувати розрахунок від 31.05.2020 №3 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування згідно ТНТ від 30.05.2020 № 460442, складений Київським міжрегіональним Управлінням Укртрансбезпеки; визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно господарського штрафу від 28.07.2020 № 197925.

Вказаним рішенням, яке набрало законної сили 11.11.2020 про що наявна відмітка в Єдиному державному реєстрі судових рішень, визнано протиправними дії Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки щодо складання 31.05.2020 розрахунку №3 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у відношенні ОСОБА_3 .

Визнано протиправною та скасовано постанову Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області про застосування адміністративно господарського штрафу від 28.07.2020 № 197925.

Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною третьою статті 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники правовідносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, дотримуючись вимог законодавства. Відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами (стаття 7 ГК України).

Учасники правовідносин у сфері господарювання несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання (частини перша та друга статті 216 ГК України).

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч.2 ст.217 ГК України).

Учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено (ч.1 ст.224 ГПК України).

Пунктами 37, 41 Порядку № 879 визначено, що учасники відносин у сфері габаритно-вагового контролю несуть відповідальність згідно із законодавством, а дії або бездіяльність учасників відносин у сфері габаритно-вагового контролю можуть бути оскаржені в установленому порядку.

Згідно п.4 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України 10.10.2013 № 1007/1207, посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю, крім іншого, видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю та складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю.

З доданого до матеріалів справи Акта про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №024030 від 31.05.2020 вбачається, що суб`єктом, що перевіряється вказано ФОП Заіка Віталій Віталійович. Платником по Розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 3 від 31.05.2020 також вказано ФОП Заіка Віталій Віталійович.

За змістом статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами як письмові, речові та електронні докази.

Відповідно до статті 74 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому належними є доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд не приймає як належні докази на підтвердження вчинення відповідачем правопорушення під час здійснення перевезень автомобільним транспортом подані прокурором Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №024030 від 31.05.2020 та складений на його підставі Розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 3 від 31.05.2020, оскільки вони оформлені стосовно іншої особи - ФОП Заіка В.В. До того ж дії працівників позивача щодо складення вказаного розрахунку визнані протиправними рішенням суду.

А тому є безпідставним твердження прокурора, що Актом №024030 від 31.05.2020, складеним Київським міжрегіональним Управлінням Укртрансбезпеки, підтверджується, що ФОП Овчаренко В.В. вчинено порушення вимог ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме надання послуг із перевезення вантажу, в тому числі небезпечного із перевищенням осьових навантажень (з урахуванням одиночної та строєної осі).

Крім того суд враховує, що відносно відповідача не складався і акт за формою згідно з додатком 3 до Порядку №1567, який повинен складатися посадовими особами Укртрансбезпеки, що проводили перевірку, у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Рішенням адміністративного суду дійсно встановлено, що перевезення здійснював відповідач щодо якого не складались передбачені чинним законодавством документи: акт про перевищення нормативних вагових параметрів, акт проведення перевірки додержавння вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (додаток № 3 до Порядку №1567), а дії працівників позивача по складанню розрахуноку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 3 від 31.05.2020 судовим рішенням визнані протиправними.

Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги не підтверджені належними та допустимими доказами і задоволенню не підлягають.

Судовий збір відповідно до ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладається на прокурора.

Керуючись ст. 129, 232, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

Вирішив:

У позові про стягнення 37920,91 грн плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в строк і в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 12.07.2021.

Суддя Ю.В. Федоренко