ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2021 р. Справа№ 920/916/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Алданової С.О.

Зубець Л.П.

при секретарі Гуцал О.В.

за участю представників зазначених в протоколі від 30.06.2021р.

розглянувши у відкритому судовому

засіданні апеляційну

скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткінське підприємство "Харківенергоремонт"

на рішення Господарського суду Сумської області від 11.02.2021р.

у справі № 920/916/20 (суддя Котельницька В.Л.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткінське

підприємство "Харківенергоремонт"

до Науково-виробничого центру "Сільвер"

про стягнення 207 644,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Шосткінське підприємство "Харківенергоремонт" звернулось до Господарського суду Сумської області з позовною заявою до Науково-виробничого центру "Сільвер", відповідно до якої просить стягнути з відповідача 207 644,00 грн. заборгованості (в т.ч.: 183009,75 грн основного боргу, 5 268,65 грн. пені, 10 822,55 грн. інфляційних нарахувань, 8 543,05 грн. 3% річних) за неналежне виконання умов договору від 15.10.2006 № 373, укладеного між сторонами спору, а також 3114,66 грн. судового збору.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 11.02.2021 у справі №920/916/20 в позові відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Шосткінське підприємство "Харківенергоремонт" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 11.02.2021 у справі №920/916/20 та прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги позивача. Також, Товариство з обмеженою відповідальністю "Шосткінське підприємство "Харківенергоремонт" просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2021 року, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткінське підприємство "Харківенергоремонт" передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. - головуюча суддя; судді - Зубець Л.П., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2021 року задоволено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Сумської області від 11.02.2021 у справі №920/916/20 та поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Шосткінське підприємство "Харківенергоремонт" зазначений строк. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткінське підприємство "Харківенергоремонтта та розгляд справи призначено на 13.05.2021 року.

26.04.2021 року через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм чинного законодавства, тому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Сумської області від 11.02.2021 у справі №920/916/20 без змін. Також просить про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщені суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.05.2021 клопотання представника Науково-виробничого центру "Сільвер" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено. Судове засідання по справі №920/916/20 в режимі відеоконференції призначено на 13.05.2021 року. Доручено Шосткинському міськрайонному суду Сумської області, забезпечити проведення судового засідання у справі №920/916/20 в режимі відеоконференції, за допомогою за допомогою програмного забезпечення "EasyCon" в приміщенні вказаного суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2021 розгляд апеляційної скарги відкладено на 19.05.2021 року. Судове засідання по справі №920/916/20 призначено в режимі відео конференції. Доручено Шосткинському міськрайонному суду Сумської області, забезпечити проведення судового засідання у справі №920/916/20 в режимі відеоконференції, за допомогою за допомогою програмного забезпечення "EasyCon" в приміщенні вказаного суду 19.05.2021 року.

26.04.2021 року через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

19.05.2021 року через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача та скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 11.02.2021 у справі №920/916/20 та прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Розпорядження №09.1-08/1950/21 Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2021 р., у зв`язку з перебуванням судді Шапрана В.В. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 920/916/20.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2021 р апеляційну скаргу у справі №920/916/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Алданова С.О., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2021 прийнято справу №920/916/20 до провадження колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Алданова С.О., Зубець Л.П. Судове засідання по справі №920/916/20 в режимі відеоконференції відбудеться 30.06.2021 р.

Представники відповідача у поясненнях, наданих у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін як таке, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

30.06.2021р. представники позивача у судове засідання не з`явились. Причини неявки суду не повідомили, хоча про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників позивача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідач є власником офісних приміщень першого поверху дев`ятиповерхового будинку по вул. Баумана, 6-А в м. Шостка, що останнім не заперечувалось.

15.10.2006 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" (позивач - виконавець) та Науково-виробничим центром "Сільвер" (відповідач - споживач) було укладено договір № 373 про надання послуг з теплопостачання, відповідно до умов якого позивач зобов`язується надавати відповідачу вчасно та відповідної якості послуги з теплопостачання, а останній зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки, та на умовах, передбачених Договором (далі договір від 15.10.2006 № 373)

08.12.2006 сторонами даної справи підписано Протокол розбіжностей до Проекту договору № 373, запропонованого ТОВ "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" та НВЦ "Сільвер" 24.11.2006 р., яким змінено окремі умови Договору.

Відповідно до п. 30 договору від 15.10.2006 № 373 (з урахуванням підписаного сторонами протоколу розбіжностей до договору) він набирає чинності з моменту підписання сторонами протоколу розбіжностей та діє до 15.10.2007.

Пунктом 31 зазначеного договору встановлено, що він вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду.

Згідно з п.18 даного Протоколу розбіжностей Додаток №1 до Договору № 373 від 15.10.2006 викладено в новій редакції, а саме встановлена наступна "Характеристика об`єкта надання послуг: 1.Опалювальна площа об`єкта споживача 366,7 кв.м; 2.Загальна опалювальна площа будинку 3977,0 кв.м; 3.Споживач оплачує послуги згідно з показаннями засобів обліку теплової енергії пропорційно опалювальній площі - в розмірі 9,22% від загальної нарахованої суми за отриману будинком теплову енергію. Примітка: П.12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної, гарячої води та водовідведення."

Умови договору враховували, зокрема, наявні опалювальні прилади у приміщеннях МПП "НВЦ "Сільвер", які забезпечували обсяг теплового навантаження згідно Додатка №1 до договору № 373 від 08.12.2006 та, відповідно, норми споживання теплової енергії, відповідаючи вимогам ч. 1 ст. 15, п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 № 1875-IV, абз. 3 п. 6 Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення (затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 р.), вимог щодо кількісних та якісних показників послуг з централізованого опалення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 151 від 17.02.2010 р. - температуру в приміщеннях +18°С.

Судом встановлено, що 22.01.2013 позивач надіслав відповідачу листа за №154/1, згідно якого повідомив, що до листопада 2012 року розподіл кількості спожитої теплової енергії згідно з показаннями приладів обліку встановлених в даному будинку між споживачами (населенням (поквартирно) та НВЦ "Сільвер") і відповідно нарахування плати (в т. ч. і підприємству відповідача) здійснювалось саме відповідно до п.12 Правил (тобто пропорційно опалювальної площі приміщень до опалювальної площі всієї будівлі). З огляду на незгоду відповідача із зазначеним порядком нарахування і повідомлення від 17.10.2012 про відключення частини опалювальних приладів в займаному приміщення та пов`язаною з цим зміною теплового навантаження приміщень до даної частини будівлі, яка тепер вже не визначається в пропорційній залежності від площі (обсягу) всієї будівлі в цілому адміністрацією позивача прийнято рішення про виконання нарахування НВЦ "Сільвер" за споживану теплову енергію розрахунковим способом відповідно до вимог п.п. 2.2.1. - 2.2.4. "Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні. КТМ 204 України 244-94". На підставі листа відповідача (вих №45 від 02.11.2012) і укладеної додаткової угоди від 02.11.2012. до договору № 373 розрахунок нарахування для НВЦ "Сільвер" проводиться по приєднаному до системи опалення будинку фактичному тепловому навантаженню (17920 ккал/год, зазначеної спеціалізованою організацією в розробленому на замовлення відповідача проекті) з коригуванням за фактичною температурою зовнішнього повітря в регіоні за звітний період

09.09.2013 відповідач надіслав позивачу заяву № 49 про розірвання договору № 373 від 08.12.2006, в якій керуючись п. 31 договору від 15.10.2006 № 373 повідомив позивача про розірвання даного договору, у зв`язку із складним фінансовим становищем МПП НВЦ "Сільвер".

31.10.2013 позивач надіслав відповідачу листа № 1114-сб стосовно припинення дії договору на теплопостачання, в якому зазначив, що незважаючи на те, що підприємство відмовляється від продовження строку дії договору, від`єднання від систем центрального опалення повинно проводитися тільки з дотриманням споживачем вимог "Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого водопостачання", затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22.11.2005 р., який в даному випадку не дотримано, тому ТОВ "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" надалі має підстави виставляти відповідні рахунки за отримання теплової енергії.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог та апеляційної скарги, відповідача зазначив, що у 2012 році на виконання п. 24 та абз. 2 п. 25 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення (затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005) за узгодженням з позивачем, відповідач замовив проект відключення опалювальних приладів у приміщеннях МПП "НВЦ "Сільвер" таким чином, щоб не споживати теплову енергію на умовах, передбачених Договором № 373 від 15.10.2006. Опалювальні прилади було відключено шляхом їх демонтажу. Відповідно до "Розрахунку теплової потужності системи опалення. Том 1. 26.10-6а-ПЗ. 2012 р. Пояснювальна записка" , виконаного проектною організацією "НВЦ "Булат" та погодженого в листопаді 2012 року ТОВ "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" (про що свідчить відмітка на стор. 9 даного Розрахунку), копія якого міститься в матеріалах справи, загальна розрахункова теплова потужність системи опалення офісних приміщень МПП НВЦ "Сільвер" склала 17920 ккал/год замість 36585 ккал/год, яка була передбачена договором №373 від 15.10.2006.

Позивач вважає, що договір від 15.10.2006 № 373 не є розірваним, оскільки відсутні підстави для його розірвання, передбачені п. 32 договору.

Факт отримання послуг з теплопостачання в опалювальний період з жовтня 2017 року по лютий 2020 року позивач обґрунтовує наступними документами: актом приймання теплоносія на опалювальному об`єкті від 18 жовтня 2017 року, 23 жовтня 2018 року, 29 жовтня 2019 року та актом перевірки роботи системи опалення після подачі теплоносія від 18 жовтня 2017 року, 24 жовтня 2018 року, 29 жовтня 2019 року.

В обґрунтування свої вимог позивач посилається на пункт 5 договору від 15.10.2006 № 373, яким передбачено, що плата за надані послуги за наявності засобів обліку справляється за їх показниками згідно пунктами 10-13 Правил. Позивач зазначає, що у житловому будинку за адресою м. Шостка вул. Студентська, 6А, з 01.07.2001 року встановлено і введено в експлуатацію вузол обліку споживання теплової енергії, тому нарахування споживачам за фактично спожиті послуги з централізованого опалення (теплову енергію), виконуються відповідно з вимогами п. 12. "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених постановою КМУ від 21.07.2005р. № 630 (далі за текстом "Правил"), яким передбачено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку.

Згідно статті 9 п. 1. Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" від 22.06.2017р. №2119-VIII "Комерційний облік здійснюється вузлом комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує загальний облік її споживання, згідно з показаннями його засобів вимірювальної техніки", тому підставою для визначення розміру нарахувань за послуги з централізованого опалення споживачам у даному будинку є показники будинкового приладу обліку теплової енергії, які щомісяця за графіком знімаються представниками підприємства, за участі представників організації, яка виконує технічне обслуговування будинку, та мешканців будинку (за їх бажання).

Згідно з пунктом 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку. У разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку.

Розрахунок спожитої теплової енергії за період з жовтня 2017 року по квітень 2020 року здійснено позивачем на підставі відсоткового відношення площі, займаної відповідачем, від площі всієї будівлі. У даному розрахунку зазначено загальна площа будинку - 3178,2 кв.м., займана площа НВЦ "Сільвер" - 366,7 кв.м, процент від загально будинкового приладу обліку - 11,538 %, що суперечить додатку 1 до договору від 15.10.2006 № 373 в редакції протоколу розбіжностей, підписаного сторонами.

Позивачем ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції не надано доказів, які б підтверджували дані, внесені до зазначеного розрахунку.

В матеріалах справи відсутня будь-яка інформація щодо зменшення загальної площі будинку до 3178,2 кв.м та збільшення відсоткової частки відповідача до 11,538%.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами (стаття 905 ЦК України).

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правомірного висновку, що договір №373 від 15.10.2006 припинив свою дію 16.10.2013 в зв`язку з закінченням строку, на який його було укладено, відповідно до п.п.30,31 договору №373 від 15.10.2006 та зміст заяви відповідача від 09.09.2013.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" в редакціїї, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1875-ІV), залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Хоч у частині першій статті 19 Закону № 1875-ІV й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону № 1875-ІV обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Таким чином, відсутність укладеного договору про надання послуг з теплопостачання не звільняє відповідача від обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Поряд з цим вказаний обов`язок виникає лише у разі реального отримання споживачем певних послуг.

Отже, питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування у справі та має істотне значення для її правильного вирішення.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та постанові Верховного Суду від 26.09.2018 у справі №750/12850/16-ц.

Таким чином, саме на позивача покладений обов`язок у разі відсутності укладеного договору про надання послуг з теплопостачання довести факт реального отримання відповідачем послуг з теплопостачання, враховуючи кількісні та якісні показники цих послуг відповідно до норм Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630.

В матеріалах справи відповідні докази отримання відповідачем зазначених послуг саме в тій кількості та якості, які заявив позивач відповідно до умов договору №373 від 15.10.2006 - відсутні.

Щодо клопотання відповідача про застосування позовної давності, колегія суддів вважає, що місцевим судом вірно не застосовано строк позовної давності, з огляду на наступне.

Статтею 256 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною першою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.2 ст.264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Приписами частини третьої вказаної статті передбачено, що після переривання перебіг позовної давності починається заново.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи відповідача.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься й у ч.1 ст. 74 ГПК України.

Отже, за загальним правилом, обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Обов`язок доказування тих або інших обставин справи визначається предметом спору.

Згідно ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд апеляційної інстанції, серед іншого, враховує, що у відповідності до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до п. 58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (Заява № 4909/04) від 10.02.2010 р. у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом з порушенням норм матеріального права, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду у справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "Шосткінське підприємство "Харківенергоремонт".

Керуючись ст. ст. 129, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткінське підприємство "Харківенергоремонт" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Сумської області від 11.02.2021р. у справі № 920/916/20/20 - без змін.

2. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Шосткінське підприємство "Харківенергоремонт".

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 15.07.2021р.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді С.О. Алданова

Л.П. Зубець