РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.07.2021Справа № 910/1931/21

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Завод ТЕХНОЛОГІЙ МАШИНОБУДУВАННЯ"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Євротехенерго"
простягнення 90 333, 33 грн
за зустрічним позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Євротехенерго"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Завод ТЕХНОЛОГІЙ МАШИНОБУДУВАННЯ"
простягнення 257 880,00 грн
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Лемішко Д.А.
Представники сторін:

від позивача: Гутиря М.М. - представник за довіреністю;

від відповідача: Малеванчук І.В. - представник за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа № 910/1931/21 за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод Технологій Машинобудування" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротехенерго" про стягнення заборгованості в розмірі 90 333, 33 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем в порушення умов договору поставки № 06/23/-2П від 23.06.2020 не було здійснено оплату за поставлений товар на суму 90 333, 33 грн.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 15.02.2021 відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

05.03.2021 через загальний відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротехенерго" надійшла зустрічна позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод ТЕХНОЛОГІЙ МАШИНОБУДУВАННЯ" про стягнення за договором постачання №06/23/-2П від 23.06.2020 пені за прострочення виконання зобов`язання з поставки товару в розмірі 165 060, 00 грн та штрафу в розмірі 147 000, 00 грн за прострочення поставки товару понад 30 днів.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 15.03.2021 зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротехенерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод ТЕХНОЛОГІЙ МАШИНОБУДУВАННЯ" про стягнення 312 060, 00 грн об`єднано в одне провадження з первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Технологій Машинобудування" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротехенерго" про стягнення заборгованості в розмірі 90 333, 33 грн по справі № 910/1931/21.

З огляду на наведені вище обставини ухвалою суду від 15.03.2021 справу № 910/1931/21 вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, а підготовче засідання призначено на 16.04.2021.

05.03.2021 через загальний відділ діловодства суду відповідачем подано відзив на позовну заяву.

Позивач, у свою чергу, 22.03.2021 долучив до справи відповідь на відзив та відзив на зустрічний позов.

25.03.2021 відповідь на відзив надійшла й від відповідача за первісним позовом.

06.04.2021 позивачем надано також доповнення на відзив на зустрічний позов.

12.04.2021 до суду від позивача надійшло письмове клопотання про забезпечення проведення судового засідання у справі № 910/1931/21, яке призначено на 16.04.2021 в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 14.04.2021 у задоволенні вказаного клопотання відмовлено.

15.04.2021 напередодні підготовчого засідання від відповідача за первісним позовом надійшла заява про зменшення зустрічних позовних вимог до 257 880, 00 грн та клопотання про витребування у позивача за первісним позовом для огляду в судовому засіданні оригіналу додаткової угоди № 1 від 04.09.2020 до договору постачання № 06/23/-2П від 23.06.2020.

Крім того, 15.04.2021 відповідач за первісним позовом на виконання вимог ухвали суду від 15.03.2021 направив на адресу відповідача за зустрічним позовом акт звірки, а докази надав суду.

Враховуючи те, що дії позивача за зустрічним позовом зі зменшення розміру позовних вимог не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, суд приймає заяву позивача за зустрічним позовом про зменшення позовних вимог до розгляду, а спір у справі буде вирішений з урахуванням нової ціни зустрічного позову - 257 880,00 грн.

Враховуючи наявні в матеріалах справи фактичні дані, неявку представника позивача за первісним позовом, суд вирішив відкласти підготовче засідання відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України до 28.05.2021.

Безпосередньо в підготовчому засіданні 28.05.2021 представник відповідача просив усно та письмово залишити без розгляду подане раніше клопотання про витребування доказів.

Представник позивача проти залишення без розгляду заяви відповідача не заперечував.

Суд залишив заяву відповідача про витребування доказів без розгляду.

З огляду на те, що в підготовчому провадженні здійснено дії передбачені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 02.07.2021.

Безпосередньо в судовому засіданні 02.07.2021 сторони надали усні пояснення на обґрунтування їх позовних вимог за первісним і зустрічним позовами та навели доводи й заперечення проти заявлених до них позовних вимог.

Згідно зі ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23.06.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Євротехенерго" (як покупцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод Технологій Машинобудування" (як постачальником) укладено договір постачання № 06/23/-2П згідно з п. 1.1. якого постачальник зобов`язується у 2020 році виготовити, поставити, змонтувати та передати у власність покупцю товар, зазначений у Специфікації (Додаток 1), що є невід`ємною частиною договору, покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах договору.

Відповідно до п. 1.2. договору, номенклатура, асортимент та кількість товару зазначені в Специфікації (Додаток 1).

У розділі 3 договору сторони також погодили, що ціна договору (загальна вартість товару) є твердою та за складовими визначеними у Специфікації. Покупець здійснює оплату на умовах безготівкового рахунку відповідно до Специфікації. Розрахунок за товар здійснюється протягом 5 днів після фактичного постачання та монтажу товару (в повному обсязі и партія) в строки відповідно до Специфікації та отримання покупцем наступних документів: рахунку-фактури - 1 прим., видаткової накладної - 2 прим.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що постачальник здійснює постачання товару згідно Графіку поставки (Додаток 2).

Додатковою угодою № 1 від 04.09.2020 до договору було, зокрема, змінено графік поставки та передбачено, що товар у кількості 2 шт. поставляється до 18.09.2020, товар у кількості 2 шт. поставляється до 02.10.2020, товар у кількості 1 шт. поставляється до 12.10.2020, загальна кількість товару - 5 шт., а граничний строк поставки - 12.10.2020.

Як вбачається з доводів позивача за первісним позовом, він на виконання умов договору поставив на користь відповідача товар на загальну суму 2 100 000, 00 грн, що підтверджується підписаними уповноваженими особами сторін видатковими накладними:

- від 15.10.2020 № 15 на суму 420 000, 00 грн;

- від 17.12.2020 № 28 на суму 840 000, 00 грн;

- від 21.12.2020 № 29 на суму 840 000, 00 грн.

Спір у справі за первісним позовом виник у зв`язку з тим, що покупець оплатив лише 2 009 667, 00 грн вартості поставленого товару, а не оплаченою залишається 90 333, 33 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення первісного позову з наступних підстав.

Виходячи зі змісту укладеного між сторонами договору, він за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України).

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За змістом ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Наявність обов`язку відповідача за первісним позовом щодо сплати заборгованості у розмірі 90 333, 33 грн підтверджується матеріалами справи та не був спростований відповідачем, зокрема, останнім не надано суду доказів сплати грошових коштів у вказаному розмірі, у зв`язку з чим первісний позов підлягає задоволенню в повному обсязі на вказану суму.

Витрати зі сплати судового збору за подання первісного позову покладаються на відповідача за первісним позовом.

Крім того, за результатами розгляду зустрічних позовних вимог суд дійшов наступних висновків.

ТОВ "Євротехенерго" стверджує, що відповідно до п. 5.4.1. договору постачальник зобов`язаний поставити товар, якість якого відповідає вимогам розділу 2 договору, у строки та на умовах, встановлених договором. Постачальник зобов`язаний поставити та передати товар покупцю в порядку, установленому договором з оформленням визначених договором документів (п. 5.4.2. договору).

Оскільки постачальник у строки, передбачені договором з урахуванням додаткової угоди № 1 від 04.09.2020, не виконав взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного виготовлення, поставки та монтажу товару, що підтверджується видатковими накладними, то позивач за зустрічним позовом нарахував до стягнення пеню в розмірі 140 280 ,00 грн та штраф в розмірі 117 600, 00 грн.

Положеннями ст. 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 7.2. договору, за порушення строків виконання зобов`язань по договору щодо поставки товару постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1% від вартості не поставленого товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф в розмірі 7% від вказаної вартості не поставленого товару на користь покупця.

Перевіривши поданий позивачем за зустрічним позовом розрахунок пені та штрафу, суд приходить до висновку про його обґрунтованість, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача за зустрічним позовом пені в розмірі 140 280, 00 грн та штрафу в розмірі 117 600,00 грн підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати зі сплати судового збору за подання зустрічного позову покладаються на відповідача за зустрічним позовом.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Стосовно витрат на професійну правничу допомогу судом встановлено таке.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частинною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави (глави 63 "Послуги. Загальні положення" підрозділу 1 розділу III Книги п`ятої цього Кодексу) можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

У позовній заяві ТОВ "Завод Технологій Машинобудування" надводить попередній орієнтований розрахунок витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Так, на підтвердження понесених позивачем за первісним позовом судових витрат у матеріалах справи наявні наступні докази:

- копію договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № 5 від 04.01.2021 з Адвокатським об`єднанням "Бізнес Лоерс Груп";

- Додаток до договору - Розрахунок витрат на суму 10 000, 00 грн;

- копія Акту виконаних послуг до договору від 04.02.2021 на суму 10 000, 00 грн;

- копія платіжного доручення № 51 від 04.02.2021 на суму 10 000, 00 грн;

- копія рахунку-фактури № СФ-0000005 від 03.02.2021 на суму 10 000, 00 грн;

- копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю МК № 001321.

Оскільки первісні позовні вимоги підлягають повному задоволенню, тому й витрати на професійну правову допомогу мають бути відшкодовані позивачу в повному обсязі на суму 10 000, 00 грн.

Крім того, 11.06.2021 позивачем за зустрічним позовом заявлено про компенсацію витрат на правничу допомогу в розмірі 14 500,00 грн.

На підтвердження понесених позивачем за зустрічним позовом судових витрат у матеріалах справи наявні наступні докази:

- копія договору про надання правничої допомоги № 19/02 від 19.02.2021;

- копія додаткової угоди № 1 від 19.02.2021 до договору про надання правничої допомоги № 19/02 від 19.02.2021;

- засвідчена копія Акту № 23/03/21 від 23.03.2021 прийому-передачі наданих послуг по договору № 19/02 від 19.02.2021 на суму 6 500, 00 грн;

- засвідчена копія Акту № 16/04/21 від 16.04.2021 прийому-передачі наданих послуг по договору № 19/02 від 19.02.2021 на суму 3 000, 00 грн;

- засвідчена копія Акту № 31/05/21 від 31.05.2021 прийому-передачі наданих послуг по договору № 19/02 від 19.02.2021 на суму 5000, 00 грн;

- засвідчена копія рахунку-фактури № 23/03 від 23.03.2021 на суму 6 500, 00 грн;

- засвідчена копія рахунку-фактури № 16/04 від 16.04.2021 на суму 3 000, 00 грн;

- засвідчена копія рахунку-фактури № 31/05 від 31.05.2021 на суму 5 000, 00 грн;

- засвідчена копія платіжного доручення № 4143 від 26.03.2021 на суму 6 500, 00 грн;

- засвідчена копія платіжного доручення № 4420 від 19.04.2021 на суму 3 000, 00 грн;

- засвідчена копія платіжного доручення № 5075 від 01.06.2021 на суму 5 000, 00 грн;

- засвідчена копія витягу з Єдиного реєстру адвокатів України відносно АБ "Малеванчук та партнери".

Оскільки зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню, тому й витрати на професійну правову допомогу мають бути відшкодовані позивачу за зустрічним позовом у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 71, 73, 74, 76, 77, 86, 91, 129, 214, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод ТЕХНОЛОГІЙ МАШИНОБУДУВАННЯ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротехенерго" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротехенерго" (03164, м. Київ, вул. Генерала Наумова, 3; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод ТЕХНОЛОГІЙ МАШИНОБУДУВАННЯ" (54049, м. Миколаїв, провулок Ударний, 14; ) заборгованість в розмірі 90 333, 33 грн, витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 270, 00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000, 00 грн.

3. Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротехенерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод ТЕХНОЛОГІЙ МАШИНОБУДУВАННЯ" задовольнити повністю.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод ТЕХНОЛОГІЙ МАШИНОБУДУВАННЯ" (54049, м. Миколаїв, провулок Ударний, 14; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротехенерго" (03164, м. Київ, вул. Генерала Наумова, 3; ) пеню в розмірі 140 280, 00 грн, штраф в розмірі 117 600, 00 грн, витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 868, 20 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14 500, 00 грн.

5. Після набрання рішенням законної сили видати відповідні накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, то строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 12.07.2021 року.

Суддя Ю.О.Підченко