ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

м. Хмельницький

"13" липня 2021 р. Справа № 924/438/21

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Кочергіної В.О., розглянувши матеріали

за позовом Приватного підприємства "Компанія Євротрейд" м. Хмільник Вінницької області

до Фермерського господарства "Тимчук" с. Левківка Старокостянтинівського району Хмельницької області

про стягнення 46271грн. 33коп.

За участю представників учасників справи:

від позивача: Цюрпіта С.М. директор

Коваль Т.І. згідно Ордера Серія ВН №103471 від 04.06.2020р.

від відповідача: Ромашин В.М. згідно довіреності б/н від 10.06.2021р.

Рішення ухвалюється 13.07.2021р., оскільки в судовому засіданні 23.06.2021р. оголошувалась перерва.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

13.07.2021р. в судовому засіданні проголошено вступну і резолютивну частини рішення відповідно до ст. 240ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

26.04.2021р. на адресу господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Приватного підприємства "Компанія Євротрейд" м. Хмільник Вінницької області до Фермерського господарства "Тимчук" с. Левківка Старокостянтинівського району Хмельницької області про стягнення 46271грн. 33коп.

В обгрунтування позовних вимог вказує на неналежне виконання відповідачем обов`язку щодо реєстрації податкових накладних по господарським операціям, які відбулись між сторонами, внаслідок чого позивач зазнав збитків у вигляді недоотриманого кредиту по ПДВ у сумі 46271грн. 33коп. Зазначає, що позивачем було сплачено кошти на користь відповідача в якості попередньої оплати за товар, а саме згідно платіжних доручень №1849 від 15.903.2019р. на суму 133000грн., №1861 від 22.03.2019р. на суму 9348грн., №1873 від 26.03.2019р. на суму 140000грн.

Згідно накладної №2 від 22.03.2019р. на суму 142348грн. (в т.ч. ПДВ 23724,67грн.) та накладної №3 від 27.03.2019р. на суму 135 280грн. (в т.ч. ПДВ 22546грн. 67коп.) позивачем було отримано від відповідача товар - кукурудзу на загальну суму 277628грн. (в т.ч. ПДВ 46271грн. 34коп.)

Зазначає, що відповідачем подано до податкового органу на реєстрацію податкову накладну №2 від 15.03.2019р. на суму 133000грн., дата подачі - 28.03.2019р. (Продавець ФГ "Тимчук" (код 59), Покупець ПП "Компанія "Євротрейд" (код 11)), податкову накладну №3 від 26.03.2019р. на суму 140000грн., дата подачі 12.03.2019р. (Продавець ФГ "Тимчук" (код 59), Покупець ПП "Компанія "Євротрейд" (код 11)). Однак рішеннями податкового органу відмовлено у реєстрації податкових накладних.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.04.2021р., позовну заяву передано для розгляду судді Кочергіній В.О.

Ухвалою суду від 24.05.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №924/438/21, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 11год. 10хв. 23.06.2021р.

22.06.2021р. на адресу суду через службу від представника відповідача надійшов відзив на позов (вх.№05-22/5351/21) із запереченнями. У відзиві зазначає про те, що між сторонами не було укладено письмового договору, умовами якого було визначено саме, як господарське зобов`язання ФГ "Тимчук" перед ПП "Компанія Євротрейд" скласти та зареєструвати податкові накладні. Крім цього, вказує, що в матеріалах справи відсутні докази, що позивач звертався до відповідача з вимогою щодо надання податкових накладних. Звертає увагу суду на те, що відповідач за підсумками господарських операцій з позивачем склав податкові накладні №2 від 15.03.2019р. на суму 133000грн. 00коп. ( в т.ч. ПДВ 22166грн. 67коп.) та №3 від 26.03.2019р. на суму 140000грн. 00коп. ( в т.ч. ПДВ 23333грн. 33коп.) та в подальшому вчинив дії щодо їх реєстрації 28.03.2019р. та 12.04.2019р. відповідно, проте їх реєстрація була зупинена, що підтверджується відповідними квитанціями. Звертає увагу суду на те, що зупинення реєстрації податкових накладних відбулось не з вини відповідача, тому відсутні правові підстави нести відповідальність у вигляді відшкодування суми ПДВ. До відзиву додано документи, в підтвердження викладених обставин та заперечень, а також докази надсилання відзиву на адресу позивача.

23.06.2021р. представником відповідача подано до суду клопотання (вх.№05-08/1488/21) про поновлення пропущеного строку для подання відзиву та долучення відзиву до матеріалів справи.

23.06.2021р. в судовому засіданні постановлено ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання, якою продовжено строк для подання відзиву на позов та прийнято відзив до розгляду, а також оголошено перерву в судовому засіданні на 11:00год. 13.07.2021р.

09.07.2021р. представником відповідача подано до суду додаткові пояснення до відзиву (вх.№05-22/5889/21) із посиланням на правову позицію Верховного суду, викладену у своїх постановах.

Представники позивача в судовому засіданні 13.07.2021р. позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити, а також просили стягнути з відповідача 5500грн. 00коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Представник відповідача в судовому засіданні 13.07.2021р. проти позову заперечував, просив суд відмовити позивачу у його задоволенні.

Дослідивши наявні в справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги суд встановив наступне.

Згідно платіжних доручень №1849 від 15.03.2019р. на суму 133000грн. з призначенням платежу - згідно рахунку за кукурудзу в т.ч. ПДВ 20% - 22166,67грн., №1861 від 22.03.2019р. на суму 9348грн. 00коп. з призначенням платежу - згідно рахунку за кукурудзу в т.ч. ПДВ 20% - 1558грн., №1873 від 26.03.2019р. на суму 140000грн. 00коп. з призначенням платежу - згідно рахунку за кукурудзу в т.ч. ПДВ 20% - 23333,33грн., позивачем перераховано відповідачу загалом 282348грн. 00коп.

Відповідно до накладної №2 від 22.03.2019р. на суму 142348грн. (в т.ч. ПДВ 23724,67грн.) та накладної №3 від 27.03.2019р. на суму 135 280грн. (в т.ч. ПДВ 22546грн. 67коп.) позивачем отримано від відповідача товар - кукурудзу на загальну суму 277628грн. (в т.ч. ПДВ 46271грн. 34коп.). Позивач товар отримав, про що засвідчив своїм підписом на накладних та скріпив відтиском печатки підприємства.

Згідно квитанцій про реєстрацію податкових накладних відповідачем подано до податкового органу на реєстрацію податкову накладну №2 від 15.03.2019р. на суму 133000грн., дата подачі - 28.03.2019р. (Продавець ФГ "Тимчук" (код 59), Покупець ПП "Компанія "Євротрейд" (код 11)), податкову накладну №3 від 26.03.2019р. на суму 140000грн., дата подачі 12.03.2019р. (Продавець ФГ "Тимчук" (код 59), Покупець ПП "Компанія "Євротрейд" (код 11)), однак реєстрація зупинена з посиланням на п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України через наявність ознак відповідності пп.1.6. п.1 Критеріїв ризиковості платника податку. Також запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової наклдної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідачем долучено до матеріалів справи повідомлення про подання пояснень ГУ ДФС у Хмельницькій області Старокостянтинівське Управління №1 від 15.04.2019р. (реквізити податкової накладної №2 від 15.03.2019р. 110833,33грн. сума без ПДВ, 22166,67грн. ПДВ); повідомлення про подання пояснень до ГУ ДФС у Хмельницькій області Старокостянинівське управління №1 від 03.06.2019р. (реквізити податкової накладної №3 від 26.03.2019р. 116666,67грн. сума без ПДВ, 23333,33грн. ПДВ) з квитанцією №2 про прийняття до розгляду.

Рішеннями податкового органу №1183991/41814318 від 06.06.2019р. відмовлено у реєстрації податкової накладної №3 від 26.03.2019р. на суму 140000грн., №1145216/41814318 від 19.04.2019р. відмовлено у реєстрації податкової накладної №2 від 15.03.2019р. на суму 133000грн. з посиланням на неподання платником податку копій документів достатніх для прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної.

24.10.2019р. позивачем на адресу позивача було надіслано письмову вимогу б/н про повернення попередньої оплати за товар у сумі 4720грн. 00коп. та відшкодування збитків у сумі 46271грн. 33коп. Надіслану вимогу представник відповідача отримав про що свідчить належним чином завірена копія поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, яка знаходиться в матеріалах справи. Вимога залишена відповідачем без відповіді та належного реагування.

Позивач вважає, що внаслідок неправомірної бездіяльності відповідача щодо реєстрації податкових накладних, позивач втратив право на отримання податкового кредиту загалом у сумі 46271грн. 33коп., чим спричинив йому збитки на вказану суму.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали та обставини справи, оцінивши надані сторонами докази по суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо, судом береться до уваги таке.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (далі ГК України) майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Наявними в матеріалах справи доказами, зокрема накладними №2 від 22.03.2019р. на суму 142348грн. (в т.ч. ПДВ 23724,67грн.), №3 від 27.03.2019р. на суму 135 280грн. (в т.ч. ПДВ 22546грн. 67коп.), платіжними дорученнями №1849 від 15.03.2019р. на суму 133000грн., №1861 від 22.03.2019р. на суму 9348грн. 00коп., №1873 від 26.03.2019р. на суму 140000грн. 00коп.; Накладних №2 від 22.03.2019р. на суму 142348грн. 00коп. та №3 від 27.03.2019р. на суму 135280грн. підтверджується, що між сторонами виникли правовідносини поставки товарів на умовах попередньої оплати.

Пунктом 201.7 ст. 201 ПК України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань, платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Таким чином, за приписами з п. 201.10 ст. 201 ПК України, на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Фермерське господарство "Тимчука" за договором поставки, укладеним у спрощений спосіб поставило ПП "Компанія "Євротрейд" товар на загальну суму 277628грн. (в т.ч. ПДВ 46271грн.), що підтверджується підписаним з обох сторін та скріпленим печатками накладними №2 від 22.03.2019р. на суму 142348грн. (в т.ч. ПДВ 23724,67грн.), №3 від 27.03.2019р. на суму 135280грн. (в т.ч. ПДВ 22546грн. 67коп.).

Відповідач, на виконання господарських операцій з позивачем, на отримані від позивача кошти в якості попередньої оплати за товар, виписав податкові накладні №2 від 15.03.2019р. на суму ПДВ 22166грн. 67коп. та №3 від 26.03.2019р. на суму ПДВ 23333грн. 33коп.

Судом враховується, що долучені до матеріалів справи податкові накладні №2 від 15.03.2019р. та №3 від 26.03.2019р. складені за результатами отримання попередньої оплати на суми 140000грн. та 133000грн. При цьому матеріали справи не місять доказів складення податкових накладних за результатами попередньої оплати на суму 9348грн. від 22.03.2019р. та факту поставки товарів згідно накладними №2 від 22.03.2019р. на суму 142348грн. (в т.ч. ПДВ 23724,67грн.), №3 від 27.03.2019р. на суму 135280грн. (в т.ч. ПДВ 22546грн. 67коп.), що є порушенням пункту 201.7 ст. 201 ПК України.

Відповідно до п. 201.10 ст.201 ПК України, податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно п. 201.10 ст.201 ПКУ вказано, що реєстрація податкових накладних та /або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна бути здійснюватися з урахуванням граничних строків, а саме для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені.

Для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції.

Як вбачається з матеріалів справи, податкова накладна №2 від 15.03.2019р. на суму ПДВ 22166грн. 67коп. подана відповідачем на реєстрацію 28.03.2019р. та податкова накладна №3 від 26.03.2019р. на суму ПДВ 23333грн. 33коп. подана відповідачем на реєстрацію 12.04.2019р.

Відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПКУ, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 1.6 п.1 "Критеріїв ризиковості платника податку" визначено щодо встановлення ризиковості платника податків.

Як вбачається з матеріалів справи, податковим органом було зупинено реєстрацію зазначених накладних, що підтверджується квитанціями № 2 від 15.03.2019р. та №3 від 26.03.2019р.

У квитанціях запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У зв`язку із невиконанням відповідачем вимог податкового органу, останнім прийнято рішення про відмову у реєстрації №1183991/41814318 від 06.06.2019р. та №1145216/41814318 від 19.04.2019р., які знаходяться в матеріалах справи.

В рішеннях зазначено про те, що наданий ФГ "Тимчук" пакет документів до податкових накладних №2 від 15.03.2019р. та №3 від 26.03.2019р. не є достатніми для прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної. А саме, не надано первинні документи по реалізації покупцю кукурудзи (договір укладений з покупцем ПП "Компанія Євротрейд", довіреність, видаткова накладна, ТТН), первинні документи по придбанню насіння кукурудзи, ЗЗР, добрив (договори, накладні, ТТН, розразункові документи), акти виконаних робіт, що підтверджують виконання сільськогосподарських робіт.

Відповідачем не надано до суду належних доказів виконання вимог податкового органу, викладених в квитанціях про зупинення реєстрації податкових накладних та в рішеннях про відмову у їх реєстрації.

Крім цього, судом враховується, що відповідач не скористався своїм правом на оскарження вказаних рішень податкового органу в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до п. 201.10 ст.201 ПК України, відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з даним позовом, позивач заявляє до стягнення з відповідача 46271грн. 33коп., обґрунтовуючи їх як збитки у вигляді додаткових витрат, оскільки через неправомірну бездіяльність відповідача, позивач не отримав права на податковий кредит.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Підставою для відшкодування збитків відповідно до п. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України є порушення зобов`язання встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 224 Цивільного кодексу України зазначено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Виникнення у особи права на компенсацію збитків у результаті порушення її цивільного права передбачається і ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності.

Умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв`язку між діями особи та збитками, які складають об`єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Тобто збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Обов`язковою умовою покладення відповідальності має бути безпосередній причинний зв`язок між неправомірними діями і збитками.

Отже, суми ПДВ, які позивач сплатив відповідачу у складі оплати поставленого останнім товару, мали бути додані позивачем до складу податкового кредиту у відповідному звітному періоді згідно встановленого податковим законодавством порядку.

Відповідач встановленого Податковим кодексом України обов`язку щодо реєстрації податкових накладних не виконав.

З наведених вище норм вбачається, що такі порушення відповідача позбавили позивача права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 46271грн. 33коп., тобто позивач поніс збитки.

З огляду на викладене у цьому випадку наявний прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача, а також, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками позивача.

Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно вимог статей 73, 76, 77 та 79 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування; Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Доводи відповідача щодо відсутності вини відповідача у реєстрації податкових накладних судом до уваги не приймаються, оскільки не знайшли свого підтвердження згідно наявних в матеріалах справи доказів.

Враховуючи вищевикладене, позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивач не отримав права на податковий кредит загалом у сумі 46271грн. 33коп., з огляду на що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України, у зв`язку із задоволенням позову, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

Крім цього, позивачем у позовній заяві заявлено клопотання про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5500грн. 00коп.

В підтвердження заявлених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5500грн. 00коп. позивачем надано Угоду про надання юридичної допомоги від 01.06.2020р., укладену між адвокатом Коваль Т.І. та ПП "Компанія Євротрейд"; Платіжне доручення №836 від 04.06.2020р. на суму 5500грн.; Ордер серія ВН№103471 від 04.06.2020р.; Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №353 від 29.11.2001р.; Детальний опис робіт (наданих послуг) за угодою про надання правничої допомоги від 01.06.2020р.

Судом встановлено, що згідно долученої до матеріалів справи угода про надання юридичної допомоги від 01.06.2020р., остання укладена з адвокатом за юридичну допомогу по веденню судової справи за позовом до Державної фіскальної служби України.

Угоди від 01.06.2020р. укладеної між сторонами щодо представництва інтересів позивача в Господарському суді Хмельницької області матеріали справи не містять.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що надана позивачем Угода про надання юридичної допомоги від 01.06.2020р. не є належним доказом надання правової допомоги у даній справі, з огляду на що, витрати на правничу допомогу не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 20, 24, 73, 74, 123, 129, 231, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного підприємства "Компанія Євротрейд" м. Хмільник Вінницької області до Фермерського господарства "Тимчук" с. Левківка Старокостянтинівського району Хмельницької області про стягнення 46271грн. 33коп. задовольнити.

Стягнути з Фермерського господарства "Тимчук" (с. Левківка, вул. Лесі Українки, 8, Старокостянтинівського району Хмельницької області, ) на користь Приватного підприємства "Компанія Євротрейд" (м. Хмільник, вул. Набережна, 46 Вінницької області, ) 46271грн. 33коп. (сорок шість тисяч двісті сімдесят одна гривня 33 копійки), 2270грн. 00коп. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 19.07.2021р.

Суддя В.О. Кочергіна

Віддруковано 3 примірники:

1-до справи;

2-позивачу ПП "Компанія Євротрейд" (22000, м. Хмільник, вул. Набережна, 46, Вінницької області);

3-відповідачу Фермерське господарство "Тимчук" (31180, с. Левківка, вул. Лесі Українки, 8, Старокостянтинівського району Хмельницької області),

Адресатам рекомендованим з повідомленням про вручення.