ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2021 р. Справа№ 27/181

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Мартюк А.І.

Алданової С.О.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи матеріали апеляційної скарги Приватного підприємства "Хімавтоматика"

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 07.04.2021

про повернення без розгляду скарги на рішення, дії або

бездіяльність державного виконавця

у справі №27/181 (суддя - Морозов С.М.)

за позовом Закритого акціонерного товариства "Турбосталь"

до Приватного підприємства "Хімавтоматика"

про стягнення 1 272 400, 00 грн

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року Приватне підприємство "Хімавтоматика" (надалі - ПП "Хімавтоматика", скаржник) звернулося до Господарського суду міста Києва зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, в якій скаржник просив: зобов`язати державного виконавця, відповідального у виконавчому провадженні №15262808 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва №27/181 від 02.09.2009 виданого про стягнення з Приватного підприємства "Хімавтоматика" на користь Закритого акціонерного товариства "Турбосталь" - 1 280 094, 60 грн, закінчити виконавче провадження №15262808 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з припиненням юридичної особи (стягувача), надавши постанову про закінчення виконавчого провадження №15262808;

- скасувати всі наявні обтяження накладені в межах виконавчого провадження №15262808, між іншими, обтяження №33692196, 12732170 (арешти на майно та банківські рахунки підприємства) та виключити відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників в порядку ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.04.2021 у справі №27/181 скаргу ПП "Хімавтоматика" на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця повернуто без розгляду.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що скарга не містить доказів надіслання іншим учасникам справи копії скарги з додатками відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою суду першої інстанції, ПП "Хімавтоматика" звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.04.2021 у справі №27/181.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції прийнято оскаржувану ухвалу з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, що призвело до порушення норм процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом не розглядаючи скаргу по суті, залишено її без розгляду, при цьому у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали судом фактично прийнято рішення щодо переходу процесуальних прав та обов`язків Закритого акціонерного товариства "Турбосталь" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Турбосталь".

При цьому скаржник наголошує, що матеріали справи не містять доказів того, що правонаступником позивача у даній справі є Товариство з обмеженою відповідальністю "Турбосталь". Згідно інформації виконавчого провадження №15262808, такого правонаступництва також не відбулось. Рішення суду про заміну сторони виконавчого провадження не існує. Відповідно до інформації наявної у виконавчому провадженні №15262808 стягувачем є - ЗАТ "Турбосталь", а ТОВ "Турбосталь" ніякого відношення до виконавчого провадження №15262808 не має.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.04.2021 апеляційну скаргу ПП "Хімавтоматика" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючої судді (судді-доповідача) - Зубець Л.П., суддів: Мартюк А.І., Алданової С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2021 відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги ПП "Хімавтоматика" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.04.2021 у справі №27/181 до надходження матеріалів даної справи до Північного апеляційного господарського суду. Витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №27/181.

19.05.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали знищеної справи №27/181.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2021 апеляційну скаргу ПП "Хімавтоматика" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.04.2021 у справі №27/181 залишено без руху, надано скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання до суду апеляційної інстанції доказів сплати судового збору у розмірі 2 270, 00 грн.

04.06.2021 через управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява, до якої останнім долучено докази сплати судового збору у розмірі 2 270, 00 грн (квитанція №3 від 01.06.2021).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.06.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №27/181 за апеляційною скаргою ПП "Хімавтоматика" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.04.2021.

Згідно з ч. 3 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу. Частиною 2 статті 271 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З огляду на викладене, розгляд справи №27/181 вирішено здійснювати в порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Також роз`яснено учасникам справи право та встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, заяв та клопотань до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до ст. 269, ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України,суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дослідивши надані до матеріалів справи докази в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до п.п. 1, 3 частини 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Виходячи із принципу гарантування Конституцією України судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ.

Згідно зі ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону (ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

При цьому, ч. 1 ст. 8 названого Закону передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Таким чином, право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом, до підсудності якого вона віднесена. Особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями".

Конституційне право на судовий захист передбачає, як невід`ємну частину такого захисту, можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби.

Так, оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення передбачено нормами як Закону України "Про виконавче провадження" (ч. 1 ст. 74 Закону), так і нормами Господарського процесуального кодексу України (ст. 339 ГПК України).

Згідно із частиною 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Стаття 339 Господарського процесуального кодексу України вказує, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Як вбачається з матеріалів знищеної справи №27/181, рішенням Господарського суду міста Києва від 24.04.2009 позовні вимоги Закритого акціонерного товариства "Турбосталь" задоволено частково, присуджено до стягнення з ПП "Хімавтоматика" з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення на користь Закритого акціонерного товариства "Турбосталь" заборгованість у розмірі 863 947, 00 грн, 3% річних у сумі 51 805, 00 грн, індекс інфляції у розмірі 351 549, 97 грн, витрати по сплаті державного мита в сумі 12 673, 10 грн, та 117, 53 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

02.09.2009 на виконання вказаного рішення Господарським судом міста Києва видано наказ.

05.04.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла скарга ПП "Хімавтоматика" на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця.

Оскаржуваною ухвалою Господарський суд міста Києва скаргу ПП "Хімавтоматика" повернув без розгляду на підставі ч. 4 ст. 170 ГПК України, оскільки в порушення вимог частини 2 статті 170 ГПК Уркаїни скаржник не надав доказів надсилання (надання) позивачу (стягувачу у виконавчому провадженні) копії цієї скарги.

Здійснивши перевірку правильності застосування судом першої інстанції норм процесуального права, надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає передчасним висновок суду першої інстанції щодо повернення скарги ПП "Хімавтоматика" без розгляду з огляду на наступне.

Розділ VI Господарського процесуального кодексу України не встановлює спеціальних вимог до форми та змісту скарги на дії або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Водночас, загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення встановлені статтею 170 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України, будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити:1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву, клопотання або заперечення, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для такої фізичної особи), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; 2) найменування суду, до якого вона подається; 3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; 4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; 5) підстави заяви (клопотання, заперечення); 6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення); 7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом (ч. 1).

Частиною 2 статті 170 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України, суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Правилами надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, а саме абзацом 27 пункту 2 передбачено, що документом, який підтверджує надання послуг поштового зв`язку є розрахунковий документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку.

За змістом пункту 61 Правил надання поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Тобто, належним доказом надіслання копії скарги з доданими до неї документами іншим учасникам у справі (провадженні) є оригінал опису вкладення відправленої поштової кореспонденції, в якому перелічені всі документи, які надсилаються одержувачу та який засвідчений підписом працівника відділення поштового зв`язку та відбитком календарного штемпеля цього відділення, а також розрахунковий документ поштової установи, а саме оригінал поштової квитанції (чеку).

Як встановлено судом апеляційної інстанції з матеріалів знищеної справи №27/181, скаржником надіслано копію скарги з доданими до неї документами на адресу Закритого акціонерного товариства "Турбосталь", а саме: 61001, м. Харків, вул. Плеханова, буд. 92-А.

Слід зазначити, що відповідно до інформації наявної у виконавчому провадженні №15262808 стягувачем є - ЗАТ "Турбосталь", тобто скаржник направляючи на адресу згаданої юридичної особи скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця виконав вимоги ст. 170 ГПК України.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що правонаступником Закритого акціонерного товариства "Турбосталь" є Товариство з обмеженою відповідальністю "Турбосталь", оскільки матеріали даної справи не містять доказів того, що правонаступником позивача (стягувача) у даній справі є саме Товариство з обмеженою відповідальністю "Турбосталь".

Згідно інформації виконавчого провадження №15262808, такого правонаступництва також не відбулось. Рішення суду про заміну сторони виконавчого провадження матеріали справи також не містять.

Так, відповідно до п. 5 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження", у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Відповідно до п.п. 12, 14 розділу II Інструкції з організації примусового виконання рішень, у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова виконавця долучаються до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувану чи до суду.

У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування без процедури реорганізації (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець за наявності підтвердних документів (про внесення змін до установчих документів, довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, довідки органу державної реєстрації актів цивільного стану, копії паспорта) своєю постановою змінює назву сторони виконавчого провадження. Така постанова виконавця приєднується до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувану чи до суду.

Правонаступництво - це перехід суб`єктивного права (а у широкому розумінні - також і юридичного обов`язку) від однієї особи до іншої (правонаступника).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що поняття "правонаступництво юридичної особи", "правонаступництво прав та обов`язків юридичної особи" і "процесуальне правонаступництво юридичної особи-сторони у справі" мають різний зміст.

Правонаступництво юридичної особи має місце у випадку її припинення шляхом реорганізації: злиття, приєднання, поділу, перетворення (ч. 1 ст. 104 ЦК України). У такому разі відбувається одночасне правонаступництво (передання) прав і обов`язків юридичної особи або, одночасне правонаступництво щодо майна, прав і обов`язків юридичної особи (ч. 2 ст. 107 ЦК України). Тому правонаступництво юридичної особи, так само як і спадкове правонаступництво (стаття 1216 ЦК України), завжди є універсальним, тобто передбачає одночасний перехід до правонаступника за передавальним актом або розподільчим балансом (ч. 1 ст. 104, ст. 106 - 109 ЦК України) і прав, і обов`язків юридичної особи, яка припиняється шляхом реорганізації.

Натомість правонаступництво прав та обов`язків юридичної особи не завжди є наслідком правонаступництва юридичної особи, а тому перше може бути не тільки універсальним (ч. 1 ст. 104 ЦК України), але й сингулярним, тобто таким, за якого до правонаступника переходить певне право кредитора чи обов`язок боржника.

Для процесуального правонаступництва юридичної особи, яка є стороною чи третьою особою у судовому процесі, необхідне є встановлення або правонаступника такої юридичної особи внаслідок її припинення шляхом реорганізації, або правонаступника окремих її прав чи обов`язків внаслідок заміни сторони у відповідному зобов`язанні. В обох випадках для встановлення процесуального правонаступництва юридичної особи суд має визначити підстави такого правонаступництва, а також обсяг прав та обов`язків, який перейшов до правонаступника у спірних правовідносинах, які визначаються у відповідних документах (договорах, передавальних актах, розподільчих балансах та інше.)

Відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань можуть підтверджувати факт правонаступництва юридичної особи у випадку її припинення шляхом реорганізації. Проте у випадках заміни сторони у зобов`язанні такі відомості (ЄДР) не підтверджують правонаступництво прав та обов`язків юридичної особи, яку замінили. Іншими словами, інформація, відображена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо правонаступника юридичної особи (відомості, передбачені у пунктах 29 і 30 ч. 2, п. 14, 15 ч. 3 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань"), не охоплює всіх випадків правонаступництва прав і обов`язків юридичної особи, зокрема у випадку заміни сторони у зобов`язанні, що відбулася до припинення юридичної особи шляхом її реорганізації чи ліквідації.

Аналогічний висновкок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30.06.2020 по справі №264/5957/17, провадження №14-37цс20, в якому було досліджено питання щодо процесуального правонаступництва у випадку припинення юридичної особи.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 52 Господарського процесуального кодексу України, це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.08.2020 у справі №917/1339/16.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що встановлені порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо повернення скарги ПП "Хімавтоматика" на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця без розгляду у даній справі призвели до обмеження, передбаченого ст. 129 Конституції України права учасника провадження на справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення існуючого спору, порушення судом балансу дотримання суспільного та приватного інтересу та невідповідність дій суду меті законодавця у демократичному суспільстві, який надав особі право на судовий захист, визначивши при цьому чіткі та регламентовані законом підстави для його обмеження.

За таких обставин, апеляційний господарський суд зазначає про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки у суду першої інстанції були відсутні підстави для повернення скарги без розгляду на підставі частини 4 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно п. 6 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 280 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів апеляційного господарського суду приходить до висновку, що місцевий господарський суд припустився порушення приписів Господарського процесуального кодексу України, зокрема ч. 2, 4 ст. 170 цього Кодексу, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 07.04.2021 у справі №27/181 підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на стадію вирішення питання щодо прийняття скарги до розгляду.

Керуючись ст.ст. 255, 269, 270, 271, 273, 275, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Хімавтоматика" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.04.2021 у справі №27/181 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.04.2021 у справі №27/181 скасувати.

3. Справу №27/181 направити до Господарського суду міста Києва для вирішення питання про прийняття скарги Приватного підприємства "Хімавтоматика" на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця до розгляду.

4. Матеріали справи №27/181 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 14.07.2021.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді А.І. Мартюк

С.О. Алданова