ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2021 р. Справа № 911/1146/21

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., за участю секретаря судового засідання Литовки А.С., розглянув матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Комунального підприємства «Васильківтепломережа»

про стягнення 15196621,45 грн

за участю представників

позивача: Верхацький І.В. адвокат, довіреність № 14-335 від 22.12.2020;

відповідача: Крикунов О.В. адвокат, ордер серії КС № 871277 від 05.07.2021.

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Київської області звернулось Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі позивач, НАК «Нафтогаз України») з позовом до Комунального підприємства «Васильківтепломережа» (далі відповідач, КП «Васильківтепломережа») про стягнення 15196621,45 грн заборгованості.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 05.10.2018 між сторонами укладено договір постачання природного газу № 2573/18-ТЕ-17, на виконання умов якого відповідачеві поставлено природний газ на загальну суму 41759118,17 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу. Проте, за твердженнями позивача, КП «Васильківтепломережа» оплата за природний газ не виконана у строк визначений договором, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача суму простроченого та неоплаченого боргу в розмірі 15196621,45 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 24.05.2021.

Через канцелярію суду 19.05.2021 від КП «Васильківтепломережа» надійшов відзив від 18.05.2021 № 377 на позовну заяву, у якому відповідач не заперечує обставин укладення між сторонами договору постачання природного газу № 2573/18-ТЕ-17 від 05.10.2018. Відповідач визнає, що в рамках вказаного договору КП «Васильківтепломережа» спожито природного газу на загальну суму 41759118,17 грн, сплачено відповідно до умов договору 26562496,72 грн, заборгованість за природний газ становить 15196621,45 грн.

Водночас відповідач зауважує на те, що несвоєчасне погашення заборгованості перед позивачем сталося не з вини КП «Васильківтепломережа», оскільки єдиним джерелом для оплати за спожитий природний газ є кошти отримані в якості оплати за спожиту теплову енергію від споживачів. Зокрема, за твердженнями відповідача, невідповідність фактичної вартості теплової енергії тарифам, що затверджені органами місцевого самоврядування, та несвоєчасне відшкодування різниці в тарифах, на думку відповідача, є тією об`єктивною обставиною, що призвела до заборгованості за природний газ.

На електронну пошту суду 21.05.2021 від НАК «Нафтогаз України» надійшла відповідь від 05.02.2021 № 39/5-3786-21 на відзив, у якій позивач, зокрема, наголошує на тому, що сторонами договору визначені конкретні умови договору та порядок виконання зобов`язань, визначені строки виконання договірних зобов`язань і саме на відповідача покладався обов`язок належної та вчасної оплати за поставлений газ згідно з умовами договору. На думку позивача, відповідач у відзиві фактично визнає факт неналежного виконання договірних зобов`язань. У зв`язку з цим позивач вважає відзив КП «Васильківтепломережа» необґрунтованим та безпідставним.

На підставі ухвали Господарського суду Київської області від 24.05.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05.07.2021.

Суд, заслухавши вступне слово представників сторін, з`ясувавши обставини, на які посилаються сторони, дослідив в порядку статей 209-210 ГПК України докази у справі.

Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд перейшов до судових дебатів. Представники сторін виступили з заключними словами, посилаючись на обставини і докази досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГПК України, суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Після виходу з нарадчої кімнати, відповідно до ст. 240 ГПК України, 05.07.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між НАК «Нафтогаз України» (постачальник) та КП «Васильківтепломережа» (споживач) 05.10.2018 укладено договір № 2573/18-ТЕ-17 постачання природного газу (далі Договір), відповідно до п. 1.1. (у редакції додаткової угоди № 4 від 26.11.2018) якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.

Згідно з п. 1.2. Договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

За цим договором може бути поставлений природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00) власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, ввезений ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на митну територію України (п. 1.3. Договору в редакції додаткової угоди № 4 від 26.11.2018).

Постачальник передає споживачу в період з 01.10.2018 по 30.04.2019 (включно) замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 6300,0 тис. куб. метрів, в тому числі по місяцях (далі розрахункові періоди) (тис. куб. м): жовтень 2018 року 0,000; листопад 2018 року 957,347; грудень 2018 року 1249,651; січень 2019 року 1362,625; лютий 2019 року 990,058; березень 2019 року 885,714; квітень 2019 року 144,94 (п. 2.1. Договору в редакції додаткових угод № 6 від 20.03.2019 та № 8 від 22.04.2019).

Згідно з п. 3.8. Договору (у редакції додаткової угоди № 4 від 26.11.2018) приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

За умовами п. 4.2. Договору (у редакції додаткової угоди № 4 від 26.11.2018) ціна за 1000 куб. м газу становить 6235,51 гривні, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20%. Усього разом з податком на додану вартість 7482,61 грн.

Згідно з п. 4.3. Договору (у редакції додаткової угоди № 4 від 26.11.2018) загальна вартість цього Договору дорівнює вартості фактично використаного за цим Договором природного газу.

Пунктом 5.1. Договору (у редакції додаткової угоди № 4 від 26.11.2018) обумовлено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника і діє в частині постачання природного газу до 30.04.2019 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 11.1. Договору в редакції додаткової угоди № 4 від 26.11.2018).

На виконання умов Договору у період з листопада 2018 року по квітень 2019 року постачальник передав, а споживач прийняв природний газ на загальну суму 41759118,17 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, а саме: від 30.11.2018 на суму 7163456,15 грн; від 31.12.2018 на суму 9350653,57 грн; від 31.01.2019 на суму 10195994,17 грн; від 28.02.2019 на суму 7408219,87 грн; від 31.03.2019 на суму 6407233,45 грн; від 30.04.2019 на суму 1233560,96 грн. Зазначені акти приймання-передачі оформлені належним чином, підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств.

Наявні у матеріалах справи електронні примірники банківських виписок по рахунку НАК «Нафтогаз України», які долучені до позовної заяви на електронному носії (диск CD-R) з електронним підписом, свідчать про те, що споживачем у період з 22.12.2018 по 29.10.2019 здійснено розрахунок за отриманий від постачальника природний газ на загальну суму 26562496,72 грн.

Звертаючись з позовом до суду, позивач посилається на те, що оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у визначений Договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання.

За твердженнями позивача, сума простроченого та несплаченого основного боргу за Договором становить 15196621,45 грн.

Зі свого боку відповідач у відзиві на позовну заяву зазначену суму заборгованості КП «Васильківтепломережа» перед НАК «Нафтогаз України» не заперечував.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Як вбачається з матеріалів справи, укладений між сторонами договір постачання природного газу № 2573/18-ТЕ-17 від 05.10.2018 за своєю правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами.

За змістом ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Факт виконання позивачем своїх зобов`язань за Договором підтверджується актами приймання-передачі природного газу на загальну суму 41759118,17 грн, які підписані та скріплені печатками сторін. Однак, в порушення взятих на себе зобов`язань, відповідачем оплату здійснено частково, в сумі 26562496,72 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи банківськими виписками.

Внаслідок того, що відповідачем повна оплата вартості отриманого природного газу здійснена не була, за ним утворилась заборгованість у загальному розмірі 15196621,45 грн, а саме: 147607,17 грн за актом приймання-передачі природного газу від 31.01.2019; 7408219,87 грн за актом приймання-передачі природного газу від 28.02.2019; 6407233,45 грн за актом приймання-передачі природного газу від 31.03.2019; 1233560,96 грн за актом приймання-передачі природного газу від 30.04.2019.

За таких обставин суд дійшов висновку, що вимога про стягнення з відповідача 15196621,45 грн основного боргу є обґрунтованою, підтвердженою наявними у матеріалах справи доказами та підлягає задоволенню повністю.

При цьому суд вважає, що викладені у відзиві на позовну заяву доводи відповідача не спростовують законність та обґрунтованість вимог позивача.

Суд наголошує, що відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України та ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд враховує, що здійснюючи підприємницьку діяльність, відповідач повинен самостійно нести всі ризики: як щодо дотримання норм чинного законодавства України, так і щодо належного виконання добровільно взятих на себе договірних зобов`язань, а також самостійно нести юридичну відповідальність за допущені у своїй діяльності правопорушення. Укладаючи з позивачем договір постачання природного газу № 2573/18-ТЕ-17 від 05.10.2018, відповідач взяв на себе зобов`язання своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі, порядку та у строки, що передбачені цим Договором.

Враховуючи викладене вище в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю та з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення 15196621,45 грн заборгованості за спожитий природний газ.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з наведеної норми процесуального закону, витрати позивача в розмірі 227949,32 грн, понесені у зв`язку зі сплатою судового збору за подання позовної заяви, при задоволенні позову покладаються на відповідача повністю.

Керуючись ст. 73, 74, 76-80, 129, 130, 237, 238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Васильківтепломережа» (08600, Київська обл., м. Васильків, вул. Декабристів, буд. 60-А; ) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6; код ЄДРПОУ 200771 (п`ятнадцять мільйонів сто дев`яносто шість тисяч шістсот двадцять одну) грн 45 коп. заборгованості та 227949 (двісті двадцять сім тисяч дев`ятсот сорок дев`ять) грн 32 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 16.07.2021.

Суддя О.В. Щоткін