УХВАЛА

м. Київ

14.07.2021Справа № 910/2971/20 (910/19479/20)
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Паритет" (04073, м. Київ, вул. Кирилівська,154, ідентифікаційний номер 38358377)

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕДІНЖИНІРИНГ" (04112, м. Київ, вул. Ризька,8/А, ідентифікаційний номер 21539772);

2) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу 8045/2019/1431108 від 23.04.2019 та витребування майна

в межах справи №910/2971/20

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова Компанія "Паритет" (04073, м. Київ, вул. Кирилівська,154, ідентифікаційний номер 38358377)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕДІНЖИНІРИНГ" (04112, м. Київ, вул. Ризька,8/А, ідентифікаційний номер 21539772)

про банкрутство

Суддя Мандичев Д.В.

Секретар судового засідання Судак С.С.

Представники сторін:

від позивача-Квітін Р.В.

від відповідача-1- не з`явилися

від відповідача-2 -не з`явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляді Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/2971/20 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова Компанія "Паритет" про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕДІНЖИНІРИНГ" (ідентифікаційний номер 21539772).

28.09.2020 до Господарського суду м. Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Паритет" про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу 8045/2019/1431108 від 23.04.2019 та витребування майна в порядку ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства.

Як вбачається з позовної заяви, одним з відповідачів у справі вказано ОСОБА_1 , тобто фізичну особу, що не є підприємцями.

Як вбачається з позовної заяви, одним з відповідачів у справі вказано ОСОБА_1 , тобто фізичну особу, що не є підприємцями.

Відповідно до частини 6 статті 176 Господарського процесуального кодексу разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, що не є підприємцем, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 17.12.2020 вирішено звернутись до Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації із запитом щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 , за формою, наведеною в додатку 3 до Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207. Зобов`язано Оболонську районну в місті Києві державну адміністрацію протягом п`яти днів з моменту отримання запиту суду надати інформацію про місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

04.01.2021 до Господарського суду міста Києва надійшов лист Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації з відомостями, що ОСОБА_1 в Оболонському районі міста Києва не зареєстрована.

Надалі, судом вчинено запит до Відділу адресно-довідкової роботи Головного управління ДМС України у місті Києві про надання відомостей щодо місця проживання ОСОБА_1

03.02.2021 до Господарського суду міста Києва надійшли відомості від Відділу адресно-довідкової роботи Головного управління ДМС України у місті Києві, відповідно до яких за вказаною адресою ОСОБА_1 не зареєстрованою не значиться, для більш повної інформації потрібно надати відомості про дату народження, у зв`язку з чим суд вбачає за можливе здійснювати повідомлення сторони шляхом оприлюднення відомостей про судове засідання на офіційному сайті Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 15.03.2021. Задоволено заявлене у позовній заяві клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Паритет" про витребування доказів. Витребувано від Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві (РСЦ МВС в м. Києві) договір купівлі-продажу № 8045/2019/1431108 від 23.04.2019 транспортного засобу BMW X1, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Медінжиніринг" в особі ОСОБА_2 та ОСОБА_1

26.02.2021 до суду надійшли документи від Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві на виконання вимог ухвали суду від 11.02.2021.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.03.2021 відкладено підготовче засідання у справі №910/2971/20 (910/19479/20) на 07.04.2021.

05.04.2021 до суду надійшло клопотання представника позивача про відкладення підготовчого засідання у зв`язку з перебуванням на самоізоляції.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 07.04.2021 продовжено підготовче провадження у справі № 910/2971/20 (910/19479/20) на 30 днів до 11.05.2021. Відкладено підготовче засідання у справі № 910/2971/20 (910/19479/20) на 26.04.2021.

15.04.2021 до суду надійшла заява позивача про зміну предмету позову.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 26.04.2021 закрито підготовче провадження у справі № 910/2971/20 (910/19479/20) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Паритет" до Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕДІНЖИНІРИНГ" та ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу 8045/2019/1431108 від 23.04.2019 та витребування майна. Призначено справу № 910/2971/20 (910/19479/20) до розгляду по суті на 26.05.2021.

25.05.2021 до суду надійшла заява позивача про розгляд справи без його участі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 відкладено розгляд справи у судовому засіданні на 30.06.2021.

16.06.2021 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача про витребування доказів.

29.06.2021 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив відповідача -2 на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.06.2021 залишено без розгляду клопотання позивача про витребування доказів від 16.06.2021 та відкладено розгляд справи № 910/2971/20 (910/19479/20) по суті у судовому засіданні на 14.07.2021.

У судовому засіданні 14.07.2021 позивач підтримав подану заяву та просив її задовольнити.

Представники відповідачів до судового засідання не з`явилися, однак про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до частини 4 статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства за результатами розгляду заяви арбітражного керуючого або кредитора про визнання недійсним правочину боржника господарський суд постановляє ухвалу.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23.04.2019 між ТОВ «Медінжиніринг» (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу № 8045/2019/1431108, за умовами якого продавець зобов`язався передати у власність покупця транспортний засіб BMW Х1, 2015 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , зареєстрований за продавцем 23.12.2015 підрозділом МВС центр 8043.

Відповідно до пункту 2.1 договору передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна.

Пунктом 2.2 договору встановлено, що право власності на транспортний засіб переходить до покупця з моменту підписання даного договору.

За домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 328 230,94 грн. (пункт 3.1 договору).

Даний договір оформлений та підписаний сторонами в сервісному центрі 8045 РСЦ МВС в м. Києві.

До вказаного договору сторонами підписано акт прийняття-передачі транспортного засобу № 190423/2, за яким продавець передав, а покупець прийняв у власність транспортний засіб BMW Х1, 2015 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Відповідно до листа Головного сервісного центру МВС Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві від 20.10.2020 підставою для перереєстрації транспортного засобу BMW Х1 став вищезазначений договір купівлі-продажу транспортного засобу від 23.04.2019 № 8045/2019/1431108.

У заяві про визнання недійсним зазначеного договору купівлі-продажу транспортного засобу від 23.04.2019 № 8045/2019/1431108 заявник посилається на те, що кошти за проданий транспортний засіб на рахунок ТОВ «Медінжиніринг» не надходили та уповноважена особа боржника привласнила такі кошти, чим завдала майнової шкоди боржнику.

Крім того, заявник послався на те, що середня ринкова вартість автомобіля BMW Х1 2015 року випуску відповідно до інформації з офіційного веб-сайту Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (режим доступу https://www.me.gov.ua/Vehicles/CalculatePrice?lang=uk-UA) становить 372 177,00 грн.

У відзиві на подану заяву кредитора ОСОБА_1 зауважила на тому, що перед укладенням спірного договору замовляла проведення оцінки вартості автомобіля, на підставі чого дійшла висновку, що запропонована ціна є середньо ринковою. У день підписання договору відповідач-2 внесла до каси ТОВ «Медінжиніринг» повну суму грошових коштів у розмірі 328 230,94 грн., на підтвердження чого товариством видано прибутковий ордер від 23.04.2019 № 19 із печаткою ТОВ «Медінжиніринг».

При цьому, відповідач-2 також замовила 12.07.2021 проведення дослідження визначення ринкової вартості спірного транспортного засобу, оскільки минулий висновок у відповідача-2 не зберігся. Так, відповідно до консультаційної довідки від 12.07.2021 щодо ймовірного діапазону ринкової вартості автомобіля BMW Х1, 2015 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , останній станом на 23.04.2019 може коштувати від 351 200,00 грн. до 393 400,00 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку задовольнити заяву кредитора огляду на наступне.

Згідно з положеннями статті 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів і загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені ст. 215 ЦК.

За частиною 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Це підтверджується висновками, що містяться в постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-78цс13, від 11.05.2016 у справі № 6-806цс16 тощо.

Отже, правом оспорювати правочин ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як "заінтересовані особи".

Недійсність договору як приватно - правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати (висновок об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05.09.2019 у справі № 638/2304/17).

Інститут визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство є універсальним засобом захисту у відносинах неплатоспроможності та частиною єдиного механізму правового регулювання відносин неплатоспроможності, що спрямована на дотримання балансу інтересів не лише осіб, які беруть участь у справі про банкрутство, а й осіб, залучених у справу про банкрутство, наприклад, контрагентів боржника. Визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 20.02.2020 у справі № 922/719/16.

У зв`язку з наведеним суд вважає обґрунтованими посилання Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Паритет" на наявність у нього правових підстав для пред`явлення даного позову щодо оспорювання укладеного боржником правочину, як ініціюючого кредитора такого боржника.

Приписи статті 203 Цивільного кодексу України передбачають, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Частини 1 та 2 статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства визначають, що правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам, з таких підстав:

боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку;

боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим;

боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів

боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна;

боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав:

боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог;

боржник уклав договір із заінтересованою особою;

боржник уклав договір дарування.

Відтак, положення статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства розширюють визначені приписами статті 215 ЦК України підстави для визнання недійсними правочинів та надає можливість визнати недійсною угоду, яка відповідає вимогам Цивільного та Господарського законодавства, проте вчинена у період протягом трьох років, що передував відкриттю процедури банкрутства або після порушення справи про банкрутство, та вчинена на шкоду боржнику або його кредиторам.

Як слідує з оспорюваного правочину, останній укладено ТОВ «Медінжиніринг» за рік до відкриття провадження у справі № 910/2971/20 про банкрутство ТОВ «Медінжиніринг», у зв`язку з чим такий правочин є сумнівними.

Період часу з моменту виникнення грошового зобов`язання у боржника у тому числі при загрозі неплатоспроможності або при надмірній заборгованості до дня порушення справи про його банкрутство є підозрілим періодом, а правочини (договори, майнові дії) боржника, що вчинені у цей період часу є сумнівними. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 910/6179/17.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Як слідує зі змісту оспорюваного правочину, останній направлений на відчуження належного ТОВ «Медінжиніринг» транспортного засобу BMW Х1, 2015 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 .

Виходячи зі змісту статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина 1 статті 692 ЦК України).

Як зазначає ОСОБА_1 у відзиві, оплата за придбаний у ТОВ «Медінжиніринг» транспортний засіб BMW Х1, 2015 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , здійснена шляхом внесення готівкових коштів у розмірі 328 230,94 грн. у касу ТОВ «Медінжиніринг», про що останнім видано квитанцію прибуткового касового ордеру від 23.04.2019 № 19.

У той же час, постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 № 148 затверджено Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, яке розроблено відповідно до Закону України "Про Національний банк України" і визначає порядок ведення касових операцій у національній валюті України юридичними особами (крім банків) та їх відокремленими підрозділами незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, органами державної влади та органами місцевого самоврядування під час здійснення ними діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності, фізичними особами, які здійснюють підприємницьку діяльність, фізичними особами.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІ Положення (у редакції, чинній на дату укладення спірного правочину) суб`єкти господарювання здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

Пунктом 6 розділу ІІ Положення встановлено, що суб`єкти господарювання мають право здійснювати розрахунки готівкою протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами: 1) між собою - у розмірі до 10000 (десяти тисяч) гривень включно; 2) з фізичними особами - у розмірі до 50000 (п`ятдесяти тисяч) гривень включно.

Платежі понад установлені граничні суми проводяться через банки або небанківські фінансові установи, які в установленому законодавством порядку отримали ліцензію на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунку, шляхом переказу коштів з поточного рахунку на поточний рахунок або внесення коштів до банку чи небанківської фінансової установи для подальшого їх переказу на поточні рахунки в банку. Кількість суб`єктів господарювання та фізичних осіб, з якими здійснюються готівкові розрахунки, протягом дня не обмежується.

Обмеження, установлене в пункті 6 розділу II цього Положення, стосується також розрахунків під час оплати за товари, придбані на виробничі (господарські) потреби за рахунок готівки, одержаної за допомогою електронного платіжного засобу.

Разом із цим, встановлена сторонами в оспорюваному договорі ціна продажу транспортного засобу BMW Х1, 2015 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , становить 328 230,94 грн., що підпадає під встановлені обмеження щодо можливості здійснення суб`єктами господарювання розрахунків готівкою протягом одного дня з фізичними особами в розмірі до 50 000,00 грн. включно.

Відповідно до пункту 11 розділу ІІ Положення готівка, що надходить до кас, оприбутковується в день одержання готівки в повній сумі.

Оприбуткування готівки - це проведення суб`єктами господарювання обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі/книзі обліку доходів і витрат/книзі обліку доходів/фіскальному звітному чеку/розрахунковій квитанції (підпункт 18 пункту 3 розділу І Положення).

Документом, що свідчить про здавання виручки до банку та є підтвердженням оприбуткування готівки в касі суб`єктів господарювання, є: 1) квитанція до прибуткового документа банку на внесення готівки, підписана відповідальними особами банку та засвідчена відбитком печатки банку (за потреби); 2) квитанція/чек банкомата чи програмно-технічного комплексу самообслуговування; 3) третій примірник "Копія супровідної відомості до сумки з готівкою", засвідчений підписом та відбитком печатки інкасатора-збирача; 4) чек платіжного термінала в разі проведення інкасації коштів у режимі реального часу з використанням платіжних терміналів (пункт 29 розділу III Положення).

Однак, матеріали справи не містять жодних доказів оприбуткування ТОВ «Медінжиніринг» готівкових коштів у розмірі 328 230,94 грн. відповідно до виданої ним квитанції прибуткового касового ордеру від 23.04.2019 № 19 від ОСОБА_1 за продаж транспортного засобу BMW Х1, 2015 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 .

Натомість, наявна в матеріалах справи виписка по особовому рахунку № НОМЕР_3 ТОВ «Meдінжиніринг» свідчить про відсутність надходження на рахунок товариства як безготівкового переказу грошових коштів так і оприбуткування готівкових коштів у розмірі 328 230,94 грн. за спірним договором купівлі-продажу транспортного засобу від 23.04.2019 № 8045/2019/1431108.

Більш того, суд наголошує, що оригінал прибуткового касового ордеру від 23.04.2019 № 19 для огляду суду не надавався.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку, що на підставі оспорюваного договору купівлі-продажу транспортного засобу від 23.04.2019 № 8045/2019/1431108 ТОВ «Meдінжиніринг» здійснено безоплатне відчуження належного йому транспортного засобу BMW Х1, 2015 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , незадовго до входження ТОВ «Meдінжиніринг» у процедуру банкрутства, що зменшило його активи в порушення приписів статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно з частинами 1, 2 статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц.

В обранні варіанта добросовісної поведінки боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані.

Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається «про людське око», таким критеріям відповідати не може.

За наведених обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що зміст оспорюваного договору не відповідає критеріям розумності та добросовісності, та фактично направлений на безоплатне відчуження рухомого майна (транспортного засобу), що суперечить вимогам ч. 5 ст. 203 ЦК України та є підставою для визнання його недійсними у відповідності до ч. 1 ст. 215, 234 ЦК України та статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 922/1903/18.

Згідно частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відтак, ураховуючи наявність між сторонами укладеного договору, який визнано судом недійсним, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для застосування вищенаведених положень статті 216 ЦК України та задоволення відповідної вимоги заявника щодо повернення транспортного засобу, переданого відповідачем-1 відповідачу-2 за недійсним правочином.

Згідно із пунктом 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно статті 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до приписів статті 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідачів.

Разом з тим, якщо пропорції задоволення позовних вимог точно визначити неможливо, то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. У разі коли позов немайнового характеру задоволено повністю стосовно двох і більше відповідачів або якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено (пункт 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013). З огляду на вказане, суд дійшов висновку про покладення судових витрат на відповідача 1 та відповідача 2 порівну, а саме в розмірі 2 102,00грн.

Керуючись ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 13, 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Паритет" задовольнити.

2. Визнати недійсним договір купівлі-продажу № 8045/2019/1431108 від 23.04.2019 року транспортного засобу BMW X1 (кузов НОМЕР_4 ), укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Медінжиніринг» (04112, м. Київ, вул. Ризька, 8/А, ), в особі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 ).

3. Витребувати транспортний засіб BMW X1, колір - чорний, д.н.з. НОМЕР_6 , кузов НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію - НОМЕР_7 із володіння ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 ) у володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Медінжиніринг» (04112, м. Київ, вул. Ризька, 8/А, ).

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Медінжиніринг" (04112, м. Київ, вул. Ризька, 8/А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Паритет" (04073, м. Київ, вул. Кирилівська, 154, ) судовий збір у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

5. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Паритет" (04073, м. Київ, вул. Кирилівська, 154, ) судовий збір у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

6. Видати накази.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена.

Повний текст ухвали складено 19.07.2021

Суддя Мандичев Д.В.