Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"14" липня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/665/21

Господарський суд Житомирської області у складі судді Шніт А.В.,

розглянувши заяви ОСОБА_1 від 07.07.2021 про забезпечення позову та щодо звільнення від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову, в справі

за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Снєг-Груп"

про стягнення 330000,00грн,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Снєг-Груп" про стягнення 330 000,00грн вартості частини майна товариства, пропорційного його частці у статутному капіталі у розмірі 33%.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що його на підставі протоколу №6 від 22.05.2006 виключено зі складу учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Райдуга" (попередня назва Товариства з обмеженою відповідальністю "Снєг-Груп"), однак виплати вартості частини майна товариства, пропорційного його частці у статутному капіталі, позивач не отримав.

В якості правових підстав позову позивач вказує ст.54 Закону України "Про господарські товариства".

У зв`язку з відсутністю доказів сплати позивачем судового збору, ухвалою суду від 22.06.2021 вказану позовну заяву залишено без руху для усунення її недоліків.

02.07.2021 до суду від позивача надійшла заява про звільнення його від сплати судового збору.

Ухвалою суду від 07.07.2021 клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору у розмірі 4 950,00грн задоволено; позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, а також призначити підготовче засідання на 05.08.2021.

12.07.2021 до суду від позивача надійшла заява від 07.07.2021 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі, кошти і цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові корпоративні права, належні Товариству з обмеженою відповідальністю "Снєг-Груп" (12515, Житомирська область, Коростишівський район, село Старосільці, вул. Дачна, буд.5; ). Позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом із заявою про забезпечення позову позивачем подано заяву від 07.07.2021 про звільнення від сплати судового збору за подання даної заяви.

Розглянувши вказані вище заяви, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п.3 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду заяви про вжиття запобіжних заходів та забезпечення позову складає 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Зокрема, питання звільнення від сплати судового збору врегульоване статтею 8 Закону України "Про судовий збір", норма якої є спеціальною.

Згідно п.1 ч.1 ст.8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч.2 ст.8 Закону України "Про судовий збір").

Так, в обґрунтування поданої заяви про звільнення від сплати судового збору позивачем надано копію довідки №171 від 21.05.2021 про відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 1 кварталу 1998 року по 4 квартал 2020 року, з якої вбачається, що доходи та утримані податки стосовно позивача відсутні, зокрема, починаючи з четвертого кварталу 2016 року. Також, додано копію Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Індивідуальні відомості про застраховану особу), форми ОК-5, в якому вказано, що позивачем отримано пенсії за 2009 рік на загальну суму 20000,00грн. Крім того, подано копію довідки про відсутність індивідуальних відомостей про особу, яка свідчить про те, що станом на 24.05.2021 відомості про страховий стаж, заробітну плату (дохід, грошове забезпечення) та інші дані, необхідні для обчислення та призначення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, щодо позивача в Реєстрі застрахованих осіб відсутні.

Вирішуючи питання про звільнення від сплати судового збору, господарський суд виходить з того, що у своїй практиці Європейський суд з прав людини зазначав, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 §1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак, суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст.6 §1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (правова позиція ВС від 02.08.2019 у справі №761/12145/17).

Враховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентну практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі", сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету, зміст ст.8 Закону України "Про судовий збір", подані позивачем до заяви про звільнення його від сплати судового збору докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Щодо самої заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи позивача, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення у випадку задоволення позову.

Згідно ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.139 Господарського процесуального кодексу України України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Статтею 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, який застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається, а оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії або забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Також, під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами. Так, співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Судом встановлено, що заходи забезпечення позову, які просить застосувати позивач, стосуються не лише предмету спору, оскільки в заяві про забезпечення позову останній просить накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі, кошти і цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові корпоративні права, належні Товариству з обмеженою відповідальністю "Снєг-Груп". Тобто, ОСОБА_1 просить суд накласти арешт на все рухоме й нерухоме майно відповідача, а не лише в межах суми позову (330 000,00грн).

При цьому, варто врахувати зміст ч.10 ст.137 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства. Зокрема, крім випадків, передбачених частиною дев`ятою цієї статті, заборона вчиняти дії має стосуватися лише акцій або корпоративних прав, безпосередньо пов`язаних з предметом спору.

Крім того, як судом зазначалося вище, відповідно ч.1 ст.139 ГПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, о б ґ р у н т у в а н н я н е о б х і д н о с т і з а б е з п е ч е н н я п о з о в у.

Так, заява про забезпечення позову не може ґрунтуватися на припущеннях заявника. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Проте, зі змісту поданої ОСОБА_1 заяви про забезпечення позову від 07.07.2021, остання містить лише посилання на правові норми, які регулюють інтиститут забезпечення позову. Водночас, обґрунтування фактичними данними та відповідними документами ймовірного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду - відсутнє.

Таким чином, позивачем не наведено жодних достатніх підстав та не надано доказів, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Згідно ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст.86 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, суд відмовляє ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову від 07.07.2021.

Згідно ч.6 ст.140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відому у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.123, 136, 137, 140, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову задовольнити.

2. Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову від 07.07.2021.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена.

Суддя Шніт А.В.

Друк:

1 - у справу;

2 - позивачу ( АДРЕСА_1 ) (рек. з пов.)

та на електронну пошту представника ІНФОРМАЦІЯ_1

3 - відповідачу (12515, Житом. обл., Коростишівський р-н, с.Старосільці, вул. Дачна, 5) (рек. з пов.)