ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2021 року Справа № 904/6087/20

м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) - Кузнецової І.Л.,

суддів Кощеєва І.М., Чус О.В.,

секретар судового засідання: Григоренко А.А.,

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства "Кривбасводоканал" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.03.2021 (суддя Фещенко Ю.В., повне рішення складено 25.03.2021) у справі №904/6087/20

за позовом Комунального підприємства "Кривбасводоканал", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про розірвання договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 28.01.2011 №10/40-ЕНЕРГО з протоколом урегулювання розбіжностей

ВСТАНОВИВ:

- Комунальне підприємство "Кривбасводоканал" (далі КП) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства (далі АТ) "Криворізька теплоцентраль" про розірвання договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 28.01.2011 № 10/40-ЕНЕРГО з протоколом урегулювання розбіжностей;

- рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 25.03.2021 у справі №904/6087/20 КП "Кривбасводоканал" відмовлено в задоволенні позову;

- приймаючи рішення, господарський суд виходив з того, що дія вказаного вище договору припинилася, з того, що припинення дії договору унеможливлює розірвання останнього, матеріали справи не містять та сторонами не надано суду доказів продовження строку дії договору, з того, що під час вирішення спору у даній справі не підлягає встановленню наявність підстав для розірвання вказаного договору у зв`язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, оскільки вказаний договір припинив свою дію у зв`язку з закінченням строку, на який він був укладений (пункт 10.1. договору), а також з відсутності волі обох сторін на його продовження, з того, що сам факт неукладення договору з теплопостачання не може слугувати підставою для звільнення споживача від сплати за фактично спожиту теплову енергію, та враховуючи приписи ч. 6 ст.19 Закону України "Про теплопостачання", споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, з того, що єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води, інших підстав чинне законодавство не передбачає, а також з того, що докази на підтвердження правомірності вимог про розірвання договору є менш вірогідними, ніж докази, надані на їх спростування;

- не погодившись прийнятим з рішенням, КП "Кривбасводоканал" подало апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на неправильне застосування господарським судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить це рішення скасувати, прийняти нове рішення та задовольнити позовні вимоги;

- апеляційна скарга мотивована тим, що:

господарським судом не встановлено строку припинення господарського забов`язання за договором, зокрема, не визначеним є термін закінчення договору квітень 2020 року (з моменту припинення постачання теплової енергії в гарячій воді) чи 31.12.2020 (згідно з п.10.1 договору);

судом першої інстанції не надано правової оцінки обставинам щодо перебування на розгляді у Господарському суді Дніпропетровської області взаємопов`язаної справи №904/6836/20 за позовом АТ "Криворізька теплоцентраль" до КП "Кривбасводоканал" про зміну договору шляхом визнання укладеною додаткової угоди, розгляд якої було зупинено до набрання законної сили рішенням суду у справі №904/6087/20;

відповідачем у справі 904/6836/20, яка є похідною від даної справи, вчинялись дії по продовженню дії вищевказаного договору, що свідчить про волю відповідача на продовження дії договору та необґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції;

у зв`язку з тим, що у позивача відпала господарська та технологічна потреба в отриманні теплової енергії в гарячій воді за договором, відповідачу неодноразово направлялись листи з пропозицією припинити дію договору та подачу теплової енергії, відповідач листами повідомив позивача про неможливість припинення дії зазначеного договору, відмова в розірванні договору обмежує волю сторони договору;

жодною нормою законодавства України та умовами договору не закріплено обов`язок сторони договору для його розірвання погоджувати такі дії з органами місцевого самоврядування та обов`язковість проведення процедури відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води;

у 2011 році позивач, укладаючи договір з відповідачем на купівлю-продаж теплової енергії в гарячій воді, будучи підприємством централізованого водопостачання та водовідведення не міг передбачити, що обставини договору істотно зміняться і він стане постачальником електричної енергії;

у зв`язку з відсутністю потреби в тепловій енергії відповідача, з метою заощадження енергоресурсів та використання власних матеріально-технічних ресурсів, на виконання вищевикладених вимог, статуту підприємства та рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради № 515 від 13.11.2019, позивач не може виконувати вимоги даного договору, маючи власні джерела опалення та будучи постачальником послуг у сфері електричної енергії;

позивач не може усунути причини зміни обставин, отримувати теплову енергію в гарячій воді на підставі оспорюваного договору, оскільки це суперечить інтересам територіальної громади міста Кривого Рогу;

за результатами отримання ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу та можливості впровадження альтернативних джерел опалення, подальше виконання договору призведе до значних порушень майнових інтересів позивача;

судом першої інстанції не надано належної правової оцінки твердженням позивача, що укладання, виконання та розірвання договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді не передбачає правових наслідків відчуження майна, у тому числі, продаж, списання, передачу в оренду майна комунальної власності, та, відповідно, посилання відповідача на необхідність отримання позивачем дозволу в органах місцевого самоврядування на розірвання договору є безпідставним та необгрунтованим;

cуд першої інстанції невірно застосував норми права до спірних правовідносини, посилання на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 24.09.2019 у справах №904/6293/17 та від 19.08.2019 у справі №226/1437/16-Ц є безпідставними, оскільки предмет спору у цих справах і у даній справі є різним;

форма оскаржуваного договору не відповідає вимогам ст. 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", оскільки позивач не виступав споживачем комунальних послуг в межах даного договору, вимога відповідача про отримання позивачем дозволу від органів місцевого самоврядування на відключення від систем централізованого опалення є протиправною, незаконною, такою, що порушує права позивача на вибір теплопостачальної організації і розірвання господарського договору;

-відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав, його представник в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання відповідач повідомлений шляхом направлення 24.05.2021 на його електронну адресу копії ухвали суду про відкриття апеляційного провадження у справі від 24.05.2021 та передачі 25.06.2021 відповідної телефонограми.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.04.2021 для розгляду справи № 904/6087/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Кузнецова І.Л. (доповідач), судді Кощеєв І.М., Чус О.В..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.05.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою, розгляд скарги призначено в судовому засіданні на 08.07.2021.

В судовому засіданні 08.07.2021 прийнято вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 28.01.2011 між Державним підприємством "Криворізька теплоцентраль", яке в подальшому змінило своє найменування на АТ "Криворізька теплоцентраль" (теплопостачальною організацією) та КП "Кривбасводоканал" (споживачем) укладено договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 10/40-ЕНЕРГО з протоколом урегулювання розбіжностей (а.с.11-17 т.1), відповідно до п.1.1. якого теплопостачальна організація взяла на себе зобов`язання постачати споживачу теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов`язався сплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені договором.

Згідно з умовами п. 2.1. договору теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно з додатком 1 договору в гарячій воді на наступні потреби:

- опалення та вентиляцію в період опалювального періоду;

- гаряче водопостачання протягом року.

В п. 3.1.7. договору сторонами узгоджено, що споживач теплової енергії має право на вибір теплопостачальної організації.

Згідно з п. 8.1. договору розбіжності та спори між сторонами, пов`язані з виконанням, зміною та розірванням договору вирішуються шляхом проведення переговорів, обміном листами або укладенням додаткових угод.

У пункті 10.1. договору сторони погодили, що договір набуває чинності з моменту фактичного надання послуг з теплопостачання та діє до 31.12.2011.

Договір припиняє свою дію у випадках:

- закінчення строку, на який він був укладений;

- взаємної згоди сторін про його припинення;

- прийняття відповідного рішення Господарським судом;

- ліквідації однієї із сторін.

Відповідно до п. 10.3. договір вважається пролонгований на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення дії договору не буде письмово заявлено однією зі сторін.

Протоколом урегулювання розбіжностей до договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 10/40-ЕНЕРГО (а.с. 15-16 т.1) п. 10.3. договору виключено (а.с.15-16 т.1).

Вказаний протокол підписано представниками сторін, підписи представників засвідчені печатками підприємств.

Отже, вказаний вище договір не містить умов щодо його пролонгації.

Доказів визнання недійсним або зміни вказаного договору сторонами суду не надано.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 08.02.2019 № 171, КП "Кривбасводоканал" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу. Як зазначено КП "Кривбасводоканал", перехід споживачем на альтернативне, у тому числі, електричне опалення є більш економним та відповідає майновим інтересам позивача.

Посилаючись на те, що у підприємства відпала господарська та технологічна потреба в отриманні теплової енергії в гарячій воді за договором № 10/40-ЕНЕРГО від 28.01.2011, останнє звернулося до АТ "Криворізька теплоцентраль" з пропозиціями розірвати договір, а в подальшому припинити його дію у зв`язку з відключенням подачі теплової енергії.

Зазначені пропозиції направлені АТ "Криворізька теплоцентраль" листами підприємства № 2139 від 21.02.2020 та № 9124 від 05.10.2020.

У відповідь на пропозицію АТ "Криворізька теплоцентраль" листами № 1054/30 від 10.03.2020 та № 4266/30 від 28.10.2020 повідомило підприємство про неможливість припинення дії договору та про недотримання процедури відключення об`єктів теплопостачання від систем централізованого опалення (а.с.25-28 т.1).

З посиланням на обставини щодо недосягнення сторонами згоди з припинення договору КП "Кривбасводоканал" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про розірвання цього договору.

Як правові підстави для звернення з позовом КП "Кривбасводоканал" визначені положення ст. 652 Цивільного кодексу України.

За наслідками розгляду позовної заяви КП "Кривбасводоканал" господарським судом прийнято оскаржуване рішення.

В процесі розгляду справи господарським судом правильно встановлено, що предметом доказування у даній справі є наявність підстав для розірвання договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 28.01.2011 №10/40-ЕНЕРГО.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Укладений сторонами по даній справі правочин за своїм змістом та правовою природою є договором енергопостачання, який підпадає під правове регулювання норм § 5 "Постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу" глави 54 розділу ІІІ Цивільного кодексу України, норм § 3 "Енергопостачання" глави 30 розділу VІ Господарського кодексу України та спеціального законодавчого акту Закону України "Про теплопостачання".

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

У відповідності до ст. 24 Закону України "Про теплопостачання" основним обов`язком споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

За змістом ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" споживачем теплової енергії визнається особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Зазначене кореспондує з положеннями Правил користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198, за змістом яких споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єкт підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Відповідно до ч. 7 ст. 180 Господарського кодексу України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Згідно з ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Частинами 1, 2 ст. 651 Кодексу передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом

За приписами ч. 1 ст. 652 Кодексу у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Щодо досліджуваної справи, то як зазначено вище, строк дії договору № 10/40-ЕНЕРГО від 28.01.2011 узгоджено сторонами в п. 10.1 та визначено з момента фактичного надання послуг з теплопостачання до 31.12.2011. Договір припиняє свою дію у випадку, у тому числі, закінчення строку, на який він був укладений.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, не спростовано позивачем та відповідачем, після 31.12.2011 між сторонами продовжували існувати правовідносини щодо постачання теплової енергії на об`єкти позивача, її споживання та оплати вартості теплової енергії з боку позивача.

В той же час, у квітні 2020 року постачання теплової енергії позивачу було припинено, що підтверджується представленими відповідачем копіями актів (а.с. 104-109 т.1).

З огляду на викладене господарський суд дійшов правильного висновку про те, що дія спірного договору припинилася.

Частиною 1 ст. 74, ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

На виконання наведених вище процесуальних норм належні докази вчинення сторонами дій, направлених на виконання договору, продовження його дії сторонами не надані.

Отже, при відмові в задоволенні позовних вимог господарський суд вірно зазначив, що припинення дії договору унеможливлює розірвання договору, оскільки в силу положень чинного законодавства розірвати можливо лише діючий договір.

Таким чином, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Тому рішення господарського суду відповідає фактичним обставинам справи, вимогам чинного законодавства, підстави для його скасування відсутні.

Доводи скаржника про те, що рішення господарського суду не обгрунтовано з огляду на встановлення строку припинення господарського зобов`язання визнані колегією суддів безпідставними, оскільки господарським судом надана належна правова оцінка обставинам щодо терміну припинення дії договору.

При цьому обставини щодо розгляду Господарським судом Дніпропетровської області справи № 904/6836/20 за позовом АТ "Криворізька теплоцентраль" до КП "Кривбасводоканал" про зміну договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №310/40-ЕНЕРГО від 28.01.2011 шляхом визнання укладеною додаткової угоди не є вчиненням відповідачем конклюдентних дій, які призвели до продовження дії договору.

Доводи скаржника, з посиланням на ст. 652 Цивільного кодексу України, про те, що у 2011 році позивач, укладаючи договір з відповідачем на купівлю-продаж теплової енергії в гарячій воді, будучи підприємством централізованого водопостачання та водовідведення не міг передбачити, що обставини договору істотно зміняться і він стане постачальником електричної енергії є необгрунтованими.

Так, при вирішенні спору у даній справі не підлягає встановленню наявність підстав для розірвання договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді у зв`язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, оскільки вказаний договір припинив свою дію внаслідок закінчення строку, на який він був укладений, а також внаслідок відсутності волі обох сторін на його продовження.

Інші доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним і не впливають на юридичну оцінку обставин справи, здійснену господарським судом у відповідності до норм чинного законодавства.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 275, 276, 282 284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.03.2021 у справі №904/6087/20 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення;

- постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повної постанови;

- повна постанова складена 20.07.2021

Головуючий суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В.Чус