ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.07.2021 Справа № 920/1222/19

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі

судді Резніченко О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання - Чепульської Ю.В.,

розглянув у порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом заступника прокурора Сумської області

до відповідачів: 1. Сумської міської ради;

2. фізичної особи-підприємця Яроша Олександра Миколайовича;

про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди землі.

За участю представників сторін:

від позивача - прокурор Кошлякова А.Ю.;

від відповідачів: 1. Парфененко М.С.;

2. Мазнєва С.Г.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач 12.12.2019 звернувся до суду із позовною заявою про визнання незаконним та скасування рішення першого відповідача від 19.06.2019 № 5243-МР «Про надання в оренду земельної ділянки фізичній особі-підприємцю Ярошу О.М. за адресою: АДРЕСА_1 (далі по тексту - рішення); визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 0,2000 га з кадастровим номером :11:006:0019, укладеного 09.07.2019 між Сумською міською радою та фізичною особою-підприємцем Ярош О.М. (далі по тексту-договір оренди).

Позов обґрунтований тим, що між відповідачами на підставі рішення першого відповідача був укладений договір оренди без дотримання вимог статті 124 Земельного Кодексу України щодо передачі в оренду земельних ділянок комунальної власності за результатами проведення земельних торгів. Другий відповідач придбав за договором купівлі-продажу від 19.02.2016 об`єкт нерухомого майна, що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :11:006:0015, загальною площею 0,1006 га. Тому на думку позивача до другого відповідача мало перейти право користування на земельну ділянку комунальної власності площею 0,1006 га на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Перший відповідач в порушення норм ст. ст. 120,124,134 Земельного кодексу України безпідставно передав без проведення земельних торгів другому відповідачу частину земельної ділянки комунальної власності площею 0,0994 га, яка не перебувала у користуванні попереднього власника нерухомості та не була зайнята об`єктами нерухомості.

Також прокурор, обґрунтовуючи свою участь у справі як самостійного позивача, зазначив, що Сумська міська рада як орган, що представляє інтереси територіальної громади м. Суми, допустила порушення закону, тому саме прокурор виступив позивачем у справі з метою захисту інтересів територіальної громади.

Перший відповідач 14.01.2020 подав відзив на позов, проти позову заперечує з наступних підстав: на момент укладання договору купівлі-продажу між другим відповідачем та ФОП Дудка О.М. договір оренди земельної ділянки, на якій розташоване нерухоме майно-предмет договору купівлі-продажу - припинив свою дію. Тому при вирішенні питання про надання в оренду другому відповідачу земельної ділянки положення ст. ст. 120,134 Земельного Кодексу України не повинні були застосовуватися.

Другий відповідач 08.01.2020 подав відзив на позов, просить суд відмовити в задоволенні позову з огляду на те, що набуття новим власником нерухомості права користування на тих самих умовах оренди на земельну ділянку, на якій розташована придбана нерухомість, відбувається виключно у випадку, якщо на час укладення договору купівлі-продажу нерухомості є діючим договір оренди (чи іншого користування) земельної ділянки. Відсутність діючого договору оренди земельної ділянки виключає набуття новим власником нерухомості прав на земельну ділянку, на якій розташована придбана нерухомість, у відповідності до положень ст.120 Земельного Кодексу України, ст. 377 ЦК України. У такому випадку відведення земельної ділянки новому власнику нерухомого майна відбувається на загальних засадах.

Позивач 14.01.2020 подав відповідь на відзив другого відповідача та 30.01.2020 відповідь на відзив першого відповідача, вважає викладені відповідачами заперечення необґрунтованими та наполягає на задоволенні позову в повному обсязі. Також 04.02.2020 перший відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, які залучені до матеріалів справи та досліджені судом при розгляді справи по суті.

Заяви, клопотання учасників справи, процесуальні дії, які вчинялись судом.

Ухвалою суду від 16.12.2019 було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання з повідомленням сторін.

Другий відповідач 04.02.2020 подав клопотання про призначення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, за результатами розгляду якого суд ухвалою від 20.02.2020 відмовив в його задоволенні.

Ухвалою суду від 23.03.2020 було закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд справи по суті. Рішенням суду від 05.06.2020 позов було задоволено повністю.

За результатами апеляційного провадження відповідно до постанови Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2020 рішення Господарського суду Сумської області від 05.06.2020 залишено без змін.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 01.04.2021 рішення Господарського суду Сумської області від 05.06.2020 та постанова Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2020 були скасовані, а справа № 920/1222/19 передана на новий розгляд до Господарського суду Сумської області.

Відповідно до ухвали Господарського суду Сумської області від 22.04.2021 справа була призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження.

24.05.2021 позивач подав суду пояснення з урахування постанови Верховного Суду. 13.05.2021 та 24.05.2021 пояснення з урахування позиції Верховного Суду біли подані відповідно першим та другим відповідачами.

Другий відповідач на стадії підготовчого провадження при новому розгляді справи не заявляв про підтримку клопотання про призначення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи.

Ухвалою суду від 16.06.2021 було закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд справи по суті.

До закінчення судових дебатів у справі представник другого відповідача зробила заяву про подання доказів на підтвердження розміру судових витрат на професійну правничу допомогу у строки, встановлені частиною 8 статті 129 ГПК України.

В даному судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

02.04.2007 між підприємцем Дудка Ю.М. та Сумською міської радою було укладено договір оренди земельної ділянки розміром 0,1006 га з кадастровим номером :11:006:0015 за адресою: АДРЕСА_1 зі строком дії до 27.12.2011, що підтверджується копією договору оренди (Том 1, аркуш справи 89-91).

19.02.2016 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу нежилого приміщення (магазин), за умовами якого ОСОБА_2 придбав у приватну власність нежиле приміщення (магазин з прибудовою), загальною площею 436,4 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходяться на земельній ділянці, загальною площею 0,1006 га, кадастровий номер :11:006:0015, що підтверджується копією договору купівлі-продажу (Том 1, аркуш справи 36-39).

26.05.2016 фізична особа-підприємець Ярош О.М. звернувся із заявою до Сумської міської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1006 га по АДРЕСА_1 у зв`язку з розміщенням на ній нежитлового приміщення (магазину), що перебуває у його приватній власності (Том 1, аркуш справи 18).

Рішенням Сумської міської ради від 02.11.2016 № 1365-МР підприємцю Ярошу О.М. без проведення земельних торгів надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (Том 1, аркуш справи 19-21) .

06.03.2018 другий відповідач звернувся до Сумської міської ради із заявою про внесення змін до рішення від 02.11.2016 № 1365-МР шляхом розширення площі земельної ділянки для відведення з 0,1006 га на 0,2000 га (Том 1, аркуш справи 21-22).

Рішенням Сумської міської ради від 19.12.2018 № 4348-МР внесено зміни до попереднього рішення та збільшено до 0,2000 га розмір ділянки, яка планувалась до передачі в користування(Том 1, аркуш справи 23) .

Після розроблення на замовлення ФОП Яроша О.М. проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, рішенням Сумської міської ради від 19.06.2019 № 5243-МР його затверджено, а новостворену ділянку з кадастровим номером :11:006:0019 площею 0,2000 га надано в користування з подальшим укладенням щодо неї договору оренди землі від 09.07.2019 (Том 1, аркуш справи 40-41,99-103).

Вказаним рішенням ФОП Ярошу О.М. передано без проведення земельних торгів земельну ділянку на 0,0994 га більшу, ніж перебувала у користуванні у попереднього власника нерухомості та яка не була зайнята об`єктами нерухомості.

Тому на думку прокурора спірне рішення було прийнято першим відповідачем з порушенням вимог статей 120,124,134 Земельного Кодексу України, у зв`язку із чим підлягає визнанню незаконним.

Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Верховний Суд у постанові від 01.04.2021 у пункті 5.3 зазначив, що суди не дослідили докази наявності чинного договору оренди спірної земельної ділянки на момент укладення договору купівлі-продажу від 19.02.2016.

Відповідно до статті 316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції , є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Тому, предметом дослідження у справі, крім питання визначеного у постанові Верховного Суду, є наступне коло питань: чи необхідно було першому відповідачу при прийнятті спірного рішення застосовувати положення статті 124 Земельного кодексу України щодо передачі в оренду земельної ділянки виключно на конкурентних засадах за результатами земельних торгів; чи застосовується до правовідносин між відповідачами положення земельного законодавства щодо відведення земельної ділянки новому власнику нерухомого майна на загальних засадах; чи доведено позивачем належними та допустимим доказами невідповідність площі земельної ділянки, переданої за спірним рішенням першого відповідача в оренду другому відповідачу.

Щодо наявності чинного договору оренди спірної земельної ділянки на момент укладення договору купівлі-продажу від 19.02.2016.

Судом при дослідженні письмового доказу - копії договору оренди земельної ділянки, укладеного 02.04.2007 між Сумською міською радою та підприємцем Дудка Ю.М. встановлено, що строк дії договору встановлений до 27.12.2011 (п.2.2 договору).

Відповідно до частини 8 статті 33 Закону України «Про оренду землі» договір оренди буде вважатися поновленим лише у разі укладення додаткової угоди. У постанові палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.09.2018 у справі № 920/739/17 зазначено, що договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у частині 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі". При цьому відмову або зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено у суді. Тому у випадку наявності обставин, за яких договір оренди вважається поновленим, укладення у місячний строк додаткової угоди до цього договору, відповідно до вимог частини 8 статті 33 Закону України «Про оренду землі», має здійснюватися в обов`язковому порядку. За наявності обставин щодо поновлення договору, у сторін договору оренди виникає не тільки право на укладення додаткової угоди, але і обов`язок згідно з частиною 8 статті 33 цього Закону. Лише оформивши факт поновлення договору можна стверджувати про його пролонгацію.

Позивачем не подано суду доказів на підтвердження факту укладання між підприємцем Дудка Ю.М. та Сумською міською радою додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 02.04.2007.

Тому суд дійшов висновку про припинення дії означеного договору у зв`язку із закінченням строку його дії 27.12.2011 та відсутністю чинного договору оренди спірної земельної ділянки на момент укладення договору купівлі-продажу від 19.02.2016.

Чи необхідно було першому відповідачу при прийнятті спірного рішення застосовувати положення статті 124 Земельного кодексу України щодо передачі в оренду земельної ділянки виключно на конкурентних засадах за результатами земельних торгів. Чи застосовується до правовідносин між відповідачами положення земельного законодавства щодо відведення земельної ділянки новому власнику нерухомого майна на загальних засадах.

Відповідно до частини 2 статті 120 Земельного кодексу України встановлено, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Також статтею 377 ЦК України в редакції станом на 19.02.2016, визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Крім цього частиною 3 статті 7 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Судом встановлений факт відсутності на момент укладання договору купівлі-продажу 19.12.2016 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 чинного договору оренди земельної ділянки у попереднього власника нерухомого майна.

Тому відсутність діючого договору оренди земельної ділянки у цьому випадку виключає набуття новим власником нерухомості (другим відповідачем) прав на земельну ділянку, на якій розташована придбана нерухомість, відповідно до положень частини 2 статті 120 Земельного кодексу України, статті 377 ЦК України, частини 3 статті 7 Закону України «Про оренду землі». Відведення земельної ділянки новому власнику (другому відповідачу) повинно відбуватися на загальних засадах, однак із застосуванням особливостей, встановлених пунктом 1 частини 2 статті 134 Земельного кодексу України у редакції, що діяла станом на момент прийняття спірного рішення: не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі: розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Чи доведено позивачем належними та допустимим доказами невідповідність площі земельної ділянки, переданої за спірним рішенням першого відповідача в оренду другому відповідач.

На думку позивача є безпідставною позиція першого відповідача щодо правомірності передачі другому відповідачу земельної ділянки у розмірі 0,2000 га у зв`язку із необхідністю обслуговування придбаного ним нерухомого майна. Чинне законодавство не містить норм, які б обґрунтовували надання земельних ділянок площею, необхідною для обслуговування майна.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем не подано жодного належного та допустимого доказу в обґрунтування зазначеної позиції щодо розміру переданої в оренду земельної ділянки. Натомість позиція позивача ґрунтується на припущеннях, що неправомірним є передача земельної ділянки , яка у майже 5 разів перевищує площу будівель, розташованих на ній.

В той же час другий відповідач в обґрунтування розміру переданої йому земельної ділянки подав оригінал листа управління архітектури та містобудування Сумської міської ради від 19.03.2020 (Том 3,аркуш справи 15), відповідно до якого проектне обґрунтування площі обслуговування магазину по вул. Чернігівська,12, площею забудови 487 кв. м є таким, що відповідає нормативним вимогам та враховує червоні лінії магістральної вулиці, сформовані поруч земельної ділянки та охоронні межі існуючих інженерних комунікацій.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На думку суду позивачем не доведено належними та допустимим доказами неправомірності дій першого відповідача щодо прийняття спірного рішення та передачі на підставі договору оренди земельної ділянки другому відповідачу, тому вимоги прокурора є необґрунтованими та позов задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат між сторонам.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що судом в задоволенні позову відмовлено, то на прокурора покладаються витрати із сплати судового збору.

Керуючись ст. ст.123, 129, 130, 185, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. В позові заступника прокурора Сумської області до Сумської міської ради та фізичної особи-підприємця Яроша Олександра Миколайовича про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди землі - відмовити повністю.

2. Витрати по сплаті судового збору у розмірі 3842 грн покласти на позивача - прокуратуру Сумської області.

3. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15.07.2021.

Суддя О.Ю. Резніченко