ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" липня 2021 р. Cправа № 902/6/21

Господарський суд Вінницької області у складу судді Матвійчука Василя Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (вул. Матросова, 29, м. Запоріжжя, 69057)

до: Фізичної особи - підприємця Ільїної Любові Андріївни ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 12243,82 грн

за участю секретаря судового засідання Марущак А.О.,

представників сторін:

позивача Коваленко І.М., Орловська Л.С. (в режимі відеоконференції)

відповідача не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Головного управління Національної поліції в Запорізькій області з вимогами до Фізичної особи - підприємця Ільїної Любові Андріївни про стягнення штрафних санкцій у розмірі 12243,82 грн.

Ухвалою від 05.01.2021 позовну заяву № 987/15/01-2020 від 23.12.2020 залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 2102,00 грн.

Листом № 19/15/01-2021 від 12.01.2021, що надійшов на адресу суду 18.01.2021, позивачем усунено недоліки позовної заяви.

Ухвалою від 19.01.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/6/21 за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 04.02.2021.

За наслідками судового засідання 04.02.2021 судом постановлено ухвалу, відповідно до якої підготовче засідання відкладено на 23.02.2021 та зобов`язано сторін до дня судового засідання виконати вимоги ухвали суду від 19.01.2021.

12.02.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву б/н від 11.02.2021 (вх. № 01-34/1377/21), в якому відповідач наводить заперечення проти позову.

Також відповідач звернувся до суду з клопотанням б/н від 11.02.2021 (вх. № 01-34/1379/21) про витребування у позивача доказів того, що ОСОБА_1 являється працівником позивача.

Розглянувши клопотання відповідача про витребування доказів, господарським судом враховано положення ч. 1 ст.81 ГПК України, за якими, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Виходячи зі змісту заявлених позивачем позовних вимог та обставин, викладених відповідачем у відзиві на позовну заяву, суд дійшов висновку, що клопотання відповідача підлягає до задоволення, з огляду на що, ухвалою від 23.02.2021, зобов`язано позивача подати суду до наступного судового засідання докази, які підтверджують, що дійсно ОСОБА_1 являється працівником позивача (ГУНП у Запорізькій області).

За результатами судового засідання 23.02.2021 господарським судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 09.03.2021, про що постановлено відповідну ухвалу.

09.03.2021 на адресу господарського суду надійшла відповідь на відзив № 342/15/01-2021 від 01.09.2021, де позивач наводить доводи в спростування заперечень відповідача.

Ухвалою суду від 09.03.2021 підготовче засідання відкладено на 25.03.2021. Проте, у визначену судом дату судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Колбасова Ф.Ф. на лікарняному.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.04.2021 справу № 902/6/21 передано на розгляд судді Матвійчуку В.В.

Ухвалою суду від 12.04.2021 справу № 902/6/21 прийнято до провадження та призначено підготовче засідання на 12.05.2021.

За результатами судового засідання 12.05.2021 суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання від 12.05.2021 про відкладення підготовчого засідання на 08.06.2021.

01.06.2021 на адресу господарського суду надійшла позовна заява (уточнена) № 698/15/01-2021 від 21.05.2021, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача суму штрафних санкцій у розмірі 11 877,20 грн.

Дослідивши в судовому засіданні 08.06.2021 "позовну заяву (уточнену)" № 698/15/01-2021 від 21.05.2021, судом встановлено, що така заява направлена на зменшення розміру позовних вимог, і з огляду на те, що остання подана з дотриманням положень ст. 46 ГПК України, суд прийняв її до розгляду. Таким чином, з урахуванням прийнятої судом заяви про зменшення розміру позовних вимог, нова ціна позову становить 11 877,20 грн. штрафних санкцій.

Виконавши завдання підготовчого провадження, судом закрито дану стадію господарського процесу та призначено справу до розгляду по суті на 08.07.2021, про що 08.06.2021 постановлено відповідну ухвалу.

Ухвалою суду від 06.07.2021 судове засідання у справі постановлено провести в режимі відеоконференції в приміщенні Господарського суду Вінницької області. Доручено Шевченківському районному суду м. Запоріжжя забезпечити проведення судового засідання у справі в режимі відеоконференції за участю представника позивача Головного управління Національної поліції в Запорізькій області.

На визначену дату та час у судове засідання в режимі відеоконференції з`явилися представники позивача.

Відповідач правом участі в засіданні суду не скористався, пояснень причин неявки суду не надав. Про призначення розгляду справи по суті на 08.07.2021 повідомлявся ухвалою суду від 08.06.2021, яка направлена на адресу відповідача що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Поряд з цим судом встановлено, що судова кореспонденція, направлена на адресу відповідача, повернута суду без вручення з написом відділення поштового зв`язку наступного змісту: "адресат відсутній за вказаною адресою".

При цьому суд зважає на положення п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, відповідно до яких днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Порядок вручення рекомендованих поштових відправлень врегульовано Правилами надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 (далі Правила).

Із вказаних Правил надання послуг поштового зв`язку слідує, що невручення рекомендованого поштового відправлення під час доставки є підтвердженням відсутності особи - адресата за адресою, а отже, день проставлення такої відмітки в поштовому повідомленні слід вважати днем вручення судового рішення в порядку, п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України. При цьому неотримання відповідачем ухвал суду є наслідком його бездіяльності, оскільки відповідне направлення здійснювалося на офіційну адресу його місцезнаходження згідно з відомостями, що містяться в ЄДРЮОФОП та ГФ.

Окрім того, суд зазначає, що ухвали суду по справі №902/6/21 офіційно оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, доступ до якого є безоплатним та цілодобовим.

За вказаних обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача про час та місце судового слухання.

З урахуванням неявки представника відповідача суд зважає на положення ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якою передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

При розгляді справи представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги. В якості підстави заявлених позовних вимог позивач зазначає, що за Договором від 09.09.2020 № 582-20 укладеним між Головним управлінням Національної поліції в Запорізькій області та Фізичною особою-підприємцем Ільїною Любов`ю Андріївною встановлено обов`язок поставити та передати у власність предмет закупівлі: ДК 021:20-5 Електричне обладнання для двигунів і транспортних засобів (далі - Товар), в асортименті, за номенклатурою, у кількості та за ціною визначеною у специфікацією. Відповідно до п.2.1 Договору ціна Договору становить 59 436,00 грн. Строк поставки за умовами п. 1.4. Договору встановлено - не пізніше 11.09.2020. Датою отримання Товару, за змістом п. 2.2.4. Договору, вважається дата фактичної передачі та підписання накладних. Однак, всупереч вимогам Договору відповідачем поставлено товар позивачу 16.09.2020.

При цьому позивач зазначає, що п. 5.4. Договору встановлена відповідальність Продавця за порушення строків виконання зобов`язань у вигляді пені у розмірі 0,1 % від вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Окрім цього, позивач вказує, що п. 5.5. Договору встановлено, що у випадку не передачі Продавцем товару у власність Покупця у строки обумовлені Договором, Продавець зобов`язаний сплатити на користь Покупця штраф у розмірі 20% від вартості товару зазначеного у Договорі.

Керуючись наведеними положеннями Договору, позивач нараховує та заявляє до стягнення з відповідача пеню та штраф, загальний розмір яких, виходячи зі зменшених позовних вимог, становить 11 877,20 грн.

Відповідач, у відзиві на позовну заяву б/н від 14.05.2020 (вх. №01-34/4381/20) заперечує проти позову. Суть заперечень зводиться до того, що оскільки умовами Договору не визначено спосіб доставки товарів, відповідач вважає, що мала право обирати його на власний розсуд, у зв`язку з чим скористалась послугами з доставки вантажів ТОВ «Нова пошта».

Відповідач наголошує, що 05.09.2020, тобто до закінчення строку, встановленого в Договорі, нею було направлено позивачу товар згідно зі специфікацією, зазначеною в Договорі, на підтвердження чого надає Експрес-Накладну № 0570, в якій отримувачем товару зазначено ОСОБА_1 , який є працівником позивача та уповноваженою особою на отримання товарів. Проте, згідно зі скріншотом з сайту ТОВ «Нова пошта» отримувач відмовився від прийняття товару. Відповідно до усних пояснень позивача повернення було зумовлено наміром позивача зменшити розмір закупівлі. Підтвердженням наміру позивача зменшити ціну Договору, на переконання відповідача, слугує Додаткова угода №1/593-20 від 16.09.2020 до Договору на поставку товару № 582-20 від 09.09.2020р. про зменшення ціни Договору, яка була укладена 16.09.2020, тобто після закінчення строку поставки.

З огляду на наведене, відповідач вважає, що саме позивачем допущено порушення зобов`язання за Договором, оскільки укладеним між сторонами Договором не встановлено такої підстави для відмови у прийнятті товару як намір зменшити обсяг закупівлі.

В подальшому, а саме 14.09.2020, відповідачем було повторно направлено товар позивачу, що підтверджується експрес-накладною № 0971, який останній отримав 15.09.2020.

Щодо нарахування позивачем штрафу, відповідач наголошує, що Договором передбачені однакові види санкцій - штраф (7% та 20%) за одне й теж правопорушення, що суперечить приписам ст. 61 Конституції України.

Поряд з цим, відповідач просить суд застосувати положення ч. 2 ст. 233 ГК України та зменшити розмір штрафних санкцій до 1 000,00 грн.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що відповідно до експрес накладної № 0570, датованої 05.09.2020 отримувачем відправлення є ОСОБА_1 . При цьому у ГУНП в Запорізькій області відсутній працівник з таким ім`ям та прізвищем.

Крім того, позивач зауважує, що станом на 05.09.2020 (дата зазначена в накладній) Договір про поставку товарів укладено не було, договір між Головним управлінням Національної поліції в Запорізькій області та Фізичною особою-підприємцем Ільїною Любов`ю Андріївною було укладено 09.09.2020 № 582-20 на суму 59 436,00 грн. Крім того, в експрес накладній оголошена вартість становить 40000 грн., а не як сума Договору 59436,00 грн.

Також позивач наголошує на тому, що відповідачем не надано жодних доказів того, що позивач відмовився від прийняття товару.

Окремо позивач зазначає, що згідно з витягом з наказу ГУНП від 02.07.2020 № 224 у Головному управління Національної поліції в Запорізькій області працює ОСОБА_1 , який займає посаду інженера автотранспортного відділення центру забезпечення ГУНП в Запорізькій області з 06.07.2020, який отримав відправлення 971.

В судовому засіданні 08.07.2021 прийнято судове рішення.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати 08.07.2021 представники позивача не з`явилися, у зв`язку з чим вступна та резолютивна частина рішення долучена до матеріалів справи без її проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

09.09.2020 між Головним управлінням Національної поліції в Запорізькій області (позивач, за Договором Покупець) та Фізичною особою - підприємцем Ільїною Любов`ю Андріївною (відповідач, за Договором Продавець) укладеного Договір № 582-20 на поставку товару за результатами проведення спрощеної закупівлі, згідно з рішенням уповноваженої особи зі спрощених закупівель (Протокол № 67 від 27.08.2020) (надалі Договір)

Згідно з предметом Договору Покупець доручає, а Продавець зобов`язується поставити та передати у власність Покупця Товар: «Автомобільні запчастини різні» (згідно коду ДК 021:2015 - 31610000-5 Електричне обладнання для двигунів і транспортних засобів), в асортименті, за номенклатурою, у кількості та за ціною у відповідності до специфікації:

1. Стартер АТЕК ВАЗ 2109 НОМЕР_1 , Код «ДК 021:2015» 31610000-5, кількість - 1 шт., ціна - 1308,00 грн.

2. Стартер ЛСА ВАЗ 2123 НОМЕР_2 , Код «ДК 021:2015» 31610000-5, кількість - 2 шт., ціна - 12402,00 грн.

3. Стартер AS-PL VW Bora НОМЕР_3 , Код «ДК 021:2015» 31610000-5, кількість - 1 шт., ціна - 2092,00 грн.

4. Стартер Walglobal Camry НОМЕР_10, Код «ДК 021:2015» 31610000-5, кількість - 1 шт., ціна - 4080,00 грн.

5. Стартер Nipparts Toyota Camry НОМЕР_4 , Код «ДК 021:2015» 31610000-5, кількість - 1 шт., ціна - 4389,00 грн.

6. Стартер БАТЕ УАЗ Патриот НОМЕР_5 , Код «ДК 021:2015» 31610000-5, кількість - 2 шт., ціна - 5208,00 грн.

7. Стартер VALEO Renault Dokker НОМЕР_6 , Код «ДК 021:2015» 31610000-5, кількість - 1 шт., ціна - 3905,00 грн.

8. Стартер Borg Beck Ford Transit НОМЕР_11, Код «ДК 021:2015» 31610000-5, кількість - 1 шт., ціна - 2775,00 грн.

9.Стартер БАТЕ ГАЗ НОМЕР_7 , Код «ДК 021:2015» 31610000-5, кількість - 1 шт., ціна - 3286,00 грн.

10. Модуль запалювання Автотрейд ВАЗ 2109 НОМЕР_8 , Код «ДК 021:2015» 31610000-5, кількість - 1 шт., ціна - 433,00 грн.

11. Модуль запалювання МЗАТЕ ВАЗ 2123 НОМЕР_2, Код «ДК 021:2015» 31610000-5, кількість - 2 шт., ціна - 932,00 грн.

12. Катушка запалювання Mobilento n ce109 VW Bora НОМЕР_12, Код «ДК 021:2015» 31610000-5, кількість - 4 шт., ціна - 19912,00 грн.

13. Катушка запалювання MOBILETRON ct-38 Toyota Camry НОМЕР_13, Код «ДК 021:2015» 31610000-5, кількість - 4 шт., ціна - 3020,00 грн.

14. Катушка запалювання Bremi Toyota Camry НОМЕР_4 , Код «ДК 021:2015» 31610000-5, кількість - 4 шт., ціна - 3492,00 грн.

15. Катушка запалювання Aurora УАЗ Патриот НОМЕР_5 , Код «ДК 021:2015» 31610000-5, кількість - 4 шт., ціна - 932,00 грн.

16. Стартер Valeo Нисан максима НОМЕР_9 , Код «ДК 021:2015» 31610000-5, кількість - 1 шт., ціна - 1980 грн. Всього на суму 59 436,00 грн.

Відповідно до п. 1.4. Договору Продавець зобов`язаний поставити Товар за власний рахунок не пізніше 11.09.2020.

Ціна Договору становить 59 436,00 грн. та може бути зменшена залежно від реального фінансування Покупця. (п. 2.1. Договору)

Розрахунок за поставлений Товар здійснюється Покупцем відповідно до вимог бюджетного законодавства на умовах відстрочки платежу до 10 робочих днів з дати отримання Товару. (п. 2.2.2. Договору).

Датою отримання Товару вважається дата його фактичної передачі та підписання накладних. (п. 22.4. Договору)

Пунктом 5.4. Договору Сторони визначили відповідальність Продавця за порушення строків виконання зобов`язання у вигляді стягнення пені у розмірі 0,1% вартості Товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Окрім того, п. 5.5. Договору визначено, що у випадку не передачі Продавцем Товару у власність Покупця у строки обумовлені Договором Продавець зобов`язаний сплатити на користь Покупця штраф у розмірі 20% від вартості Товару, зазначеної у Договорі.

Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та діє до 31 грудня 2020 року, а в частині виконання зобов`язань за цим Договором - до моменту повного та належного виконання Сторонами. (п. 10.2. Договору)

Пунктом 10.3. Договору Сторони погодили, що доповнення, зміни та додатки до Договору, складаються у письмовому вигляді і є його невід`ємною частиною.

16.09.2020 між Сторонами укладено Додаткову угоду № 1/593-20 до Договору на поставку товару № 582-20 від 09.09.2020, відповідно до якої, Сторони дійшли згоди зменшити обсяги закупівлі та викласти п. 1.1. Розділу 1 Договору в новій редакції: « Покупець доручає, а Продавець зобов`язується поставити та передати у власність Покупця Товар: «Автомобільні запчастини різні» (згідно коду ДК 021:2015 - 31610000-5 Електричне обладнання для двигунів і транспортних засобів), в асортименті, за номенклатурою, у кількості та за ціною у відповідності до специфікації:

1. Стартер АТЕК ВАЗ 2109 НОМЕР_1 , Код «ДК 021:2015» 31610000-5, кількість - 1 шт., ціна - 1308,00 грн.

2. Стартер ЛСА ВАЗ 2123 НОМЕР_2 , Код «ДК 021:2015» 31610000-5, кількість - 2 шт., ціна - 12402,00 грн.

3. Стартер AS-PL VW Bora НОМЕР_3 , Код «ДК 021:2015» 31610000-5, кількість - 1 шт., ціна - 2092,00 грн.

4. Стартер Walglobal Camry НОМЕР_10, Код «ДК 021:2015» 31610000-5, кількість - 1 шт., ціна - 4080,00 грн.

5. Стартер Nipparts Toyota Camry НОМЕР_4 , Код «ДК 021:2015» 31610000-5, кількість - 1 шт., ціна - 4389,00 грн.

6. Стартер БАТЕ УАЗ Патриот НОМЕР_5 , Код «ДК 021:2015» 31610000-5, кількість - 2 шт., ціна - 5208,00 грн.

7. Стартер VALEO Renault Dokker НОМЕР_6 , Код «ДК 021:2015» 31610000-5, кількість - 1 шт., ціна - 3905,00 грн.

8. Стартер БАТЕ ГАЗ НОМЕР_7 , Код «ДК 021:2015» 31610000-5, кількість - 1 шт., ціна - 3286,00 грн.

9. Модуль запалювання Автотрейд ВАЗ 2109 НОМЕР_8 , Код «ДК 021:2015» 31610000-5, кількість - 1 шт., ціна - 433,00 грн.

10. Модуль запалювання МЗАТЕ ВАЗ 2123 НОМЕР_2, Код «ДК 021:2015» 31610000-5, кількість - 2 шт., ціна - 932,00 грн.

11. Катушка запалювання Mobilento n ce109 VW Bora НОМЕР_12, Код «ДК 021:2015» 31610000-5, кількість - 4 шт., ціна - 19912,00 грн.

12. Катушка запалювання MOBILETRON ct-38 Toyota Camry НОМЕР_13, Код «ДК 021:2015» 31610000-5, кількість - 4 шт., ціна - 3020,00 грн.

13. Катушка запалювання Bremi Toyota Camry НОМЕР_4 , Код «ДК 021:2015» 31610000-5, кількість - 4 шт., ціна - 3492,00 грн.

13. Катушка запалювання Aurora УАЗ Патриот НОМЕР_5 , Код «ДК 021:2015» 31610000-5, кількість - 4 шт., ціна - 932,00 грн.

14. Стартер Valeo Нисан максима НОМЕР_9 , Код «ДК 021:2015» 31610000-5, кількість - 1 шт., ціна - 1980 грн.

Всього на суму 56 661,00 грн».

Відповідно до змісту п. 2 Додаткової угоди до Договору Сторони домовилися зменшити обсяги закупівлі та відповідно ціну Договору на 2 775,00 грн. та викласти п. 2.1. Розділу 2 Договору у новій редакції: « 2.1. Ціна Договору становить 56 661,00 грн. без ПДВ. Ціна Договору може бути зменшена залежно від реального фінансування Покупця.».

Згідно п. 3 Додаткової угоди усі інші умови Договору залишаються без змін і є обов`язковими для виконання їх Сторонами.

Відповідно до видаткової накладної № 90 від 16.09.2020 відповідачем поставлено позивачу обумовлений Договором товар на загальну суму 59 436,00 грн.

Поряд з цим накладною на повернення №1 від 16.09.2020 позивачем проведено повернення відповідачу товару на суму 2 775,00 грн.

Відтак, загальна сума поставки за Договором становить 56 661,00 грн., що узгоджується з положеннями Додаткової угоди, укладеної Сторонами 16.09.2020.

Датою поставки товару за Договором є 16.09.2020.

Посилаючись на порушення відповідачем строку поставки товару за Договором, позивач, у відповідності до п. 5.5. Договору нараховує та заявляє до стягнення 11 887,20 грн. штрафу.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 ЦК України. За приписами ч. 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності із ст. 173 ГК України та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства; сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Ч. 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Так, відповідно до наявної в матеріалах справи накладної № 90 поставка товару відбулась 16.09.2020.

Доводи відповідача про те, що поставка товару відбулась 05.09.2020 за експрес-накладною ТОВ «Нова Пошта» № 0570, та відмову уповноваженого працівника позивача від отримання товару з підстави зменшення ціни Договору, на переконання суду є сумнівними, оскільки, як слушно зауважує позивач, Договір на поставку товару № 582-20 укладено Сторонами 09.09.2020, відтак поставка відповідачем товару 05.09.2020 не може вважатись виконанням цього Договору. Щодо уповноваженої особи на отримання товару, зазначеної у експрес-накладній ТОВ «Нова Пошта» № 0570 - Сімельникова Філіпа, суд зважає, що відповідачем не доведено, що означена особа є працівником позивача, і була уповноважена останнім на отримання товару, поставленого в межах Договору. Поряд з цим, відповідно до пояснень позивача, Сімельников Філіп не є його працівником, а відтак, не мав повноважень на вчинення певних дій, в тому рахунку отримувати товару, в межах означеного Договору.

За доводами позивача, поставка товару 16.09.2020 є порушенням строку, визначеного Договором.

Так, за змістом п. 1.4. Договору Продавець зобов`язався поставити Товар не пізніше 11.09.2020, ціна якого, відповідно до п. 2.1. цього Договору, визначена в розмірі 59 436,00 грн.

Поряд з цим, 16.09.2020 Сторонами укладено Додаткову угоду № 1/593-20 до Договору на поставку товару № 582-20, відповідно до умов якої зменшено ціну Договору, та відповідно кількість і асортимент Товару, що підлягає поставці.

Отже, з 16.09.2020 зобов`язання відповідача за вищенаведеним Договором на поставку товару № 582-20 змінилися за домовленістю сторін.

Водночас у відповідача виникло нове зобов`язання перед позивачем щодо поставки товару, в асортименті, за номенклатурою, у кількості та за ціною у відповідності до специфікації, наведеної у п. 1 Додаткової угоди.

Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 ст.526 ЦК України).

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу.

Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому суд зауважує, що у Додатковій угоді № 1/593-20 від 16.09.2020 Сторонами не було визначено строк виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як встановлено судом вище, відповідачем поставлено позивачу товар 16.09.2020, що визнається учасниками справи.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи, що у Додатковій угоді сторонами не встановлено нового строку поставки товару, зважаючи, що відповідачем поставлено товар 16.09.2020, тобто в день укладення Додаткової угоди, доводи позивача, що зобов`язання за Договором мало бути виконане до 11.09.2020 є безпідставними, позаяк, станом на день укладення Додаткової угоди такий строк вже збіг.

У відповідності до п.п. 3, 4 ч. 1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків.

Згідно з ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За приписами ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 4, 6 статті 231 Господарського кодексу України унормовано, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Отже, за змістом вищевказаних положень законодавства розмір штрафу за порушення зобов`язань встановлюється в договорі за згодою сторін.

Пунктом 5.5. Договору передбачена відповідальність за не передачу Продавцем Товару у власність Покупця у строки обумовлені Договором у вигляді сплати на користь Покупця штрафу у розмірі 20% від вартості Товару, зазначеної у Договорі.

Разом з тим, наявними матеріалами справи не підтверджується, і судом не встановлено порушення відповідачем строку поставки товару, що виключає правові підстави для застосування до відповідача положень п. 5.5. Договору та стягнення штрафу.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Судом кожній стороні судом була надана розумна можливість, представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, прийняти участь у досліджені доказів, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

Як зазначалось вище, суд процесуальним законом позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу.

Згідно з ч.4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень частин 1 та 3 ст. 74, 76 - 79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги документально не обґрунтовані, тому суд зазначає про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у даній справі.

Надаючи оцінку іншим доводам сторін судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за позовною заявою покладаються на позивача.

Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 2, 4, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 221, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

В позові відмовити.

Витрати по сплаті судового збору у справі № 902/6/21 залишити за позивачем.

Примірник рішення направити сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, та на відомі суду електронні адреси: позивача - ; відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду, в порядку та строки визначені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено 15 липня 2021 р.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Матросова, 29, м. Запоріжжя, 69057)

3 - відповідачу (вул. Стельмаха, буд. 3, кв. 18, м. Вінниця, 21029)