РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.06.2021Справа № 910/2447/21

Господарський суд міста Києва у складі:

судді - Бондаренко - Легких Г. П.,

за участю секретаря - Степов`юк С. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали господарської справи

За позовом Фізичної особи-підприємця Трояна Олександра Вікторовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

До Акціонерного товариства "Київметробуд" (вул. Світлогірська, буд. 2/25, м. Київ 65, 03065; ідентифікаційний код 01387432)

Про стягнення 704 187,88 грн

За участі представників сторін:

Від позивача: Ветреба Д. С., довіреність б/н від 15.01.2021;

Від відповідача: Кир`янД. І., ордер серії АІ № 121856 від 22.06.2021.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Троян Олександр Вікторович (далі за текстом - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства "Київметробуд" (далі за текстом - відповідач) про стягнення 703 372,02 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договорами N 29/003 від 02.01.2017 та N 03/003 від 20.01.2018, в частині здійснення оплати за надані послуги. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача 223 661, 00 грн основної суми боргу, 36 965,27 грн 3 % річних, 107 272, 52 грн інфляційних втрат за договором N 29/003 від 02.01.2017, 275 315, 00 грн основного боргу, 22 712, 23 грн 3 % річних, 37 446, 00 грн інфляційних втрат за договором N 03/003 від 02.01.2018 та 10 550, 58 грн судового збору.

19.02.2021 суд залишив позовну заяву без руху, надав позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків з моменту отримання ухвали.

10.03.2021 від позивача надійшла заява про усунення недоліків на виконання вимог ухвали від 19.02.2021 разом з уточненою позовною заявою та квитанцією про сплату (доплату) судового збору. Вказаним позивач усунув недоліки позовної заяви, встановлені ухвалою суду від 19.02.2021.

Дослідивши зміст поданої позивачем уточненої позовної заяви суд дійшов висновку, що позивачем у зв`язку з перерахунком штрафних санкцій збільшено позовні вимоги, відтак заявлена сума до стягнення становить 704 187, 88 грн.

У зв`язку з тим, що позивач скористався наданим йому правом на збільшення позовних вимог в строк обумовлений ст. 46 ГПК України, а також з огляду на підтвердження сплати позивачем судового збору з урахуванням суми збільшених позовних вимог, суд здійснює подальший розгляд справи з урахуванням збільшених позовних вимог.

25.03.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, розгляд справи ухвалив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, та призначив судове засідання по суті справи на 13.04.2021, про що постановив відповідну ухвалу.

12.04.2021 засобами електронного поштового зв`язку (13.04.2021 засобами поштового зв`язку) від позивача надійшло клопотання про долучення доказів.

В судовому засіданні 13.04.2021 суд на місці ухвалив відкласти розгляд справи у судовому засіданні на 25.05.2021, про що повідомити учасників судового процесу.

07.05.2021 від відповідача надійшла заява про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та клопотання про витребування доказів.

25.05.2021 в судовому засіданні відповідач подав заяву про перевищення договірної ціни за договором, заяву про недопущення розкрадання бюджетних коштів позивачем та заяву про не настання строку оплати робіт.

В судовому засіданні 25.05.2021 суд, порадившись на місці, відмовив в задоволенні заяв відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та про витребування доказів, з підстав їх необґрунтованості, зокрема, щодо дотримання порядку самостійного одержання доказів відповідачем та не доведення неможливості отримання таких доказів самостійно, що відображено в протоколі відповідного судового засідання. Також в судовому засіданні25.05.2021 суд оголосив перерву до 22.06.2021.

26.05.2021 суд виклав мотиви та обґрунтування прийнятих в судовому засіданні 25.05.2021 процесуальних рішень письмово в ухвалі про розгляд заяв та клопотань та оголошення перерви в судовому засіданні до 22.06.2021.

22.06.2021 від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи письмових пояснень.

В судове засідання учасники справи прибули. Відповідач в судовому засіданні подав заяву (повідомлення) про припинення повноважень представника.

Позивач в судовому засіданні пред`явлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, а відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

I. Фактичні обставини, що стали підставою спору (підстави позову).

02.01.2017 та 02.01.2018 між Фізичною особою - підприємцем Трояном Олександром Вікторовичем та Публічним акціонерним товариством "Київметробуд" були укладені договори № 29/003 про надання послуг механізмами та № 03/003 про надання послуг механізмами (разом - договори, окремо договір № 29/003 та/або договір № 03/003).

Згідно п. 1.1 договорів, позивач надає послуги автомобільним краном на об`єкті будівництва відповідача, а відповідач оплачує послуги надані позивачем.

Протягом 2017-2018 років відповідачем були замовлені за договорами у позивача послуги автокрана МАЗ 5334, зокрема, навантажувально-розвантажувальні і будівельно-монтажні роботи на будівельних об`єктах, а позивачем були надані ці послуги.

Стосовно Договору № 29/003 про надання послуг механізмами від 02.01.2017.

Відповідно до п. 2.1., 2.2. договору № 29/003 договірна ціна 1 маш.год. роботи без ПДВ складає: автокран МАЗ 5334 (10т) - 310 грн, вартість послуг по даному договору визначається договірною ціною в залежності від фактично наданих послуг механізмів та орієнтовно становить 200 000 грн без ПДВ.

Відповідно до п. 3.1. договору №29/003, замовник здійснює розрахунки за фактично надані послуги на підставі та у відповідності з щомісячними актами здачі-приймання послуг та щоденними змінними рапортами про роботу механізмів, підписаними уповноваженими представниками сторін.

Строки надання послуг за договором: початок - січень 2017 року, закінчення - грудень 2017 року.

Так, упродовж 2017 року, позивачем були надані відповідачу за договором № 29/003 послуги (роботи) на загальну суму 828 661 грн, що підтверджується актами здачі - приймання робіт (надання послуг) № 1 від 31.01.2017 на суму 70 680, 00 грн, № 2 від 28.02.2017 на суму 65 410, 00 грн, № 3 від 31.03.2017 на суму 76 012, 00 грн, № 4 від 30.04.2017 на суму 68 200, 00 грн, № 5 від 31.05.2017 на суму 67 270,00 грн, № 6 від 30.06.2017 на суму 73 687, 00 грн, № 7 від 31.07.2017 на суму 59 830, 00 грн, № 8 від 31.08.2017 на суму 67 890, 00 грн, № 9 від 30.09.2017 на суму 69 750, 00 грн, № 10 від 31.10.2017 на суму 68 572, 00 грн, № 11 від 30.11.2017 на суму 76 260, 00 грн та № 12 від 31.12.2017 на сумі 65 100, 00 грн, підписаними сторонами.

Надані за договором № 29/003 послуги були частково оплачені відповідачем на загальну суму 605 000, 00 грн, а саме: 30 000, 00 грн - 01.09.2017, 40 000, 00 грн - 11.09.2017, 50 000, 00 грн - 17.10.2017, 15 000 грн - 26.10.2017, 40 000, 00 - 09.11.2017, 30 000, 00 грн - 07.12.2017, 120 000, 00 грн - 27.12.2017, 50 000, 00 грн - 15.03.2018, 30 000, 00 грн - 12.04.2018, 50 000, 00 грн - 14.11.2018, 30 000, 00 грн - 04.01.2019, 50 000, 00 грн - 29.01.2019 та 70 000, 00 грн - 23.04.2019.

Заборгованість відповідача за договором № 29/003 за розрахунком позивача складає 223 661, 00 грн (828 661, 00 - 605 000, 00 = 223 661, 00).

Стосовно Договору № 03/003 про надання послуг механізмами від 02.01.2018.

Відповідно до п. 2.1., 2.2. договору № 03/003 договірна ціна 1 маш.год. роботи без ПДВ складає: автокран МАЗ 5334 (10т) - 395 грн, вартість послуг по даному договору визначається договірною ціною в залежності від фактично наданих послуг механізмів та орієнтовно становить 400 000 грн без ПДВ.

Відповідно до п. 3.1. договору №03/003, замовник здійснює розрахунки за фактично надані послуги на підставі та у відповідності з щомісячними актами здачі-приймання послуг та щоденними змінними рапортами про роботу механізмів, підписаними уповноваженими представниками сторін.

Строки надання послуг за договором: початок - 02 січня 2018 року, закінчення - грудень 2018 року.

Так, упродовж 2018 року, позивачем були надані відповідачу за договором № 03/003 послуги (роботи) на загальну суму 275 315, 00 грн, що підтверджується актами здачі - приймання робіт (надання послуг) № 1 від 31.01.2018 на суму 108 230, 00 грн, № 2 від 28.02.2018 на суму 68 730, 00 грн, № 3 від 30.03.2018 на суму 77 815, 00 грн, № 4 від 30.04.2018 на суму 20 540, 00 грн.

Надані за договором № 03/003 послуги оплачені відповідачем не були.

II. Предмет позову.

Предметом позову у даній справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача 498 976, 00 грн основної заборгованості за послуги надані відповідачу за договорами (223 661, 00 + 275 315, 00 = 498 976, 00), 59 082, 78 грн 3 % річних за загальний період прострочення з 07.02.2017 до 30.11.2020 (36 501, 61 грн за договором № 29/003 та 22 581, 17 грн за договором № 03/003) та 146 129, 11 грн інфляційних втрат за загальний період лютий 2017 року - листопад 2020 року (106 115, 61 грн за договором № 29/003 та 40 013, 50 грн за договором № 03/003).

III. Доводи позивача у справі.

Так, згідно з доводами позивача викладеними в позовній заяві:

(1) протягом 2017 - 2018 років позивач надав відповідачу послуги за договорами, за заявками останнього, на загальну суму 1 103 976, 00 грн, які відповідачем були оплачені лише частково на суму 605 000, 00 грн, отже з боку відповідача має місце порушення грошового зобов`язання;

(2) відповідачу вручалися рахунки - фактури та акти про надання послуг, що підтверджено матеріалами справи, відтак, відповідачу вручалися вимоги про сплату грошового зобов`язання, відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, а отже строк виконання зобов`язань за договорами настав (з восьмого дня після вручення рахунку - фактури) відповідно до погоджених сторонами умов договору.

IV. Заперечення відповідача у справі.

Відповідач проти доводів позивача та задоволення позовних вимог заперечує з тих підстав, що:

(1) сторонами не було узгоджено в договорах строк оплати наданих послуг, і позивач не пред`являв відповідачу вимогу про оплату, у відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, відповідно строк оплати за договорами не настав, і позов є передчасним;

(2) факт здійснення відповідачем замовлень на послуги за договорами на загальну суму 1 103 976, 00 грн не підтверджений матеріалами справи, оскільки в останніх відсутні такі докази, як заявки відповідача на послуги, а орієнтовна вартість обох договорів, згідно п. 2.2. договорів), складає лише 600 000, 00 грн;

(3) жодних додаткових угод між сторонами щодо збільшення договірних цін за ними підписано не було;

(4) документи надані позивачем мають сумнівний характер, відповідно вимоги позивача не підтверджені належними доказами, а відтак не підлягають задоволенню.

V. Оцінка судом доказів та висновки суду.

Причиною виникнення спору у справі стало питання щодо наявності та/або відсутності у відповідача обов`язку здійснити оплату наданих позивачем відповідачу продовж 2017 - 2018 років послуг за договорами.

Отже, на переконання суду, для вирішення справи по суті суду необхідно надати відповіді на наступні питання, що мають значення для вирішення спору:

- чи були надані послуги за договорами в об`ємі вказаному позивачем та чи були такі послуги прийняті відповідачем;

- чи настав строк оплати наданих послуг;

- чи мало місце порушення строків оплати наданих послуг з боку відповідача.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, Суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно частин 1 та 4 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно зі статтею 177 Цивільного кодексу України послуга є самостійним об`єктом цивільних прав.

На виконання умов договорів № 29/003 та № 03/003 позивачем було надано, впродовж 2017 - 2018 років, відповідачу послуги автокрана на суму 1 103 976, 00 грн, що підтверджується підписаними обома сторонами актами здачі - прийняття робіт (надання послуг).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідачем не надано зауважень щодо кількості та якості наданих позивачем за договорами послуг. Отже, позивач виконав свої зобов`язання за договорами належним чином на загальну суму 1 103 976, 00 грн.

За приписами ч.1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

Договорами чіткий строк оплати послуг не встановлений, лише визначено, що розрахунки здійснюються на підставі та у відповідності з актами здачі - приймання послуг та щоденними змінними рапортами про роботу механізмів.

Частиною 2 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

В п. 1.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» судам роз`яснено, що якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов`язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов`язку негайного виконання; такий обов`язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України.

Днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв`язку і підприємством зв`язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред`явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

Оскільки згаданою статтею 530 ЦК України не визначена форма пред`явлення вимоги кредитором, останній може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою, надіслання йому рахунка (рахунка-фактури) тощо. При цьому якщо боржник (відповідач) заперечує одержання ним такої вимоги, кредитор (позивач) зобов`язаний подати господарському суду докази її надіслання боржникові. Останній, зі свого боку, не позбавлений права подати докази неодержання ним вимоги кредитора (наприклад, довідку підприємства зв`язку про ненадходження на адресу боржника відповідного рекомендованого поштового відправлення). Ухилення боржника від одержання на підприємстві зв`язку листа, що містив вимогу (відмова від його прийняття, нез`явлення на зазначене підприємство після одержання його повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа) не дає підстав вважати вимогу непред`явленою.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач щомісячно надсилав (передавав) відповідачу рахунки - фактури за надані послуги та акти здачі - приймання робіт. Вказане позивач підтвердив актами приймання - передачі документів від 31.01.2017, 28.02.2017, 31.03.2017, 03.05.2017, 31.05.2017, 30.06.2017, 31.07.2017, 31.08.2017, 02.10.2017, 31.10.2017, 30.11.2017, 02.01.2018, 31.01.2018, 28.02.2018, 02.04.2018, 30.04.2018, які підписані відповідачем.

Враховуючи, що матеріали справи містять докази отримання відповідачем рахунків - фактур за надані послуги на загальну суму 1 103 976, 00 грн, суд дійшов висновку, що строк оплати наданих послуг настав.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач надані послуги оплатив частково та з порушенням строку, визначеного ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, на суму 605 000, 00 грн.

Враховуючи, що відповідачем надані послуги були оплачені лише частково, станом на момент подання позовної заяви та вирішення спору заборгованість відповідача перед позивачем складає 498 976, 00 грн (1 103 976, 00 - 605 000, 00 = 498976, 00), доказів сплати якої відповідачем суду не надано.

В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів на підтвердження сплати заборгованості у розмірі 498 976, 00 грн відповідачем суду не надано.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договорами в сумі 498 976, 00 грн належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, строк оплати наданих послуг, у відповідності до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України є таким, що настав, а тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 498 976, 00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи відповідача щодо ненастання строку оплати за договорами суд відхиляє, оскільки у справі наявні докази отримання відповідачем рахунків - фактур та актів здачі - приймання робіт. Факт здійснення відповідачем регулярних часткових оплат наданих послуг, свідчить на переконання суду, про обставини замовлення відповідачем послуг у відповідному об`ємі та їх прийняття. Щодо доводів про значно більший об`єм наданих послуг, ніж обумовлений в договорі, то в п. 2.2. договорів сторони визначили, що вартість послуг визначається договірною ціною в залежності від фактично наданих послуг та орієнтовно становить 200 000, 00 та 400 000, 00 грн. Тобто конкретний об`єм (вартість) послуг сторони в договорі не визначали. Доводи щодо сумнівності документів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги не підтверджені жодними доказами, натомість, всі надані позивачем документи містять підписи відповідальної особи та відтиск печатки відповідача.

Крім того, позивач на підставі п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача на свою користь 59 082, 78 грн 3 % річних за загальний період прострочення з 07.02.2017 до 30.11.2020 (36 501, 61 грн за договором № 29/003 та 22 581, 17 грн за договором № 03/003) та 146 129, 11 грн інфляційних втрат за загальний період лютий 2017 року - листопад 2020 року (106 115, 61 грн за договором № 29/003 та 40 013, 50 грн за договором № 03/003).

Виходячи з положень статті 610, частини 1 статті 612, статті 611 Цивільного кодексу України, частини 2 статті 193 Господарського кодексу України, відповідач є порушником зобов`язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Період прострочення для нарахування 3 % річних позивач визначає з 07.02.2017 до 30.11.2020, проте суд не погоджується із визначеною позивачем датою початку періоду прострочення, оскільки відповідно до положень ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

З урахуванням зазначеного, враховуючи, що рахунок - фактуру на оплату послуг, наданих в січні 2017 року, відповідач отримав 31.01.2017 прострочення оплати наданих в січні 2017 року послуг має місце з 08.02.2017, а не з 07.02.2017, як визначає позивач. Прострочення оплати послуг наданих в лютому 2017 року має місце з 08.03.2017, наданих в березні 2017 року - з 08.04.2017, наданих в квітні 2017 року - з 11.05.2017, наданих в травні 2017 року - з 08.06.2017, наданих в червні 2017 року - з 08.07.2017, наданих в липні 2017 року - з 08.08.2017, наданих в серпні 2017 року - з 08.09.2017, наданих в вересні 2017 року - з 10.10.2017, наданих в жовтні 2017 року - з 08.11.2017, наданих в листопаді 2017 року - з 08.12.2017, наданих в грудні 2017 року - з 10.01.2018, наданих в січні 2018 року - 08.02.2018, наданих в лютому 2018 року - з 08.03.2018, наданих в березні 2018 року - з 10.04.2018 та наданих в квітні 2018 року - з 08.05.2018.

Також день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та 3 % річних.

Оскільки вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3 % річних нарахованих на суму боргу ґрунтуються на законі (п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України), а відповідач є таким що прострочив виконання грошового зобов`язання, позовні вимоги позивача в частині стягнення 3 % річних нарахованих на суму боргу підлягають задоволенню відповідно до розрахунку суду за загальний період прострочення з 08.02.2017 до 30.11.2020, оскільки в розрахунку позивача не враховані положення ст. 253 Цивільного кодексу України та що день фактичної оплати не включається в період прострочення.

Розмір 3 % річних, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за вказаний період прострочення становить, за розрахунком суду, 58 779, 99 грн (36 258, 12 грн за договором № 29/003 та 22 521, 87 грн за договором № 03/003).

При здійсненні розрахунку інфляційних втрат необхідно враховувати положення постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", де зазначено, що інфляційні нарахування на суму боргу здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання (пп. 3.1 п.3).

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (пп. 3.2 п. 3).

Оскільки вимоги позивача щодо стягнення з відповідача індексу інфляції нарахованого на суму боргу ґрунтуються на законі (п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України), а відповідач є таким що прострочив виконання грошового зобов`язання, позовні вимоги позивача в частині стягнення індексу інфляції нарахованого на суму боргу за лютий 2017 року - листопад 2020 року підлягають задоволенню відповідно до розрахунку суду, оскільки при здійсненні перевірки розрахунку індексу інфляції, нарахованого позивачем, судом встановлено, що ним не було враховано, що нарахування інфляційних втрат за періоди менші ніж місяць не відповідає суті відповідних нарахувань, відповідно суд розраховував інфляційні втрати позивача за період з березня 2017 року по листопад 2020 року.

За розрахунком суду з березня 2017 року по листопад 2020 року інфляційні втрати позивача становлять 133 103, 85 грн (93 230, 43 грн за договором № 29/003 та 39 873, 42 грн за договором № 03/003).

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень статей 76-77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 78 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно з статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідач не надав жодних доказів, які б підтвердили факт оплати наданих послуг за договорами в повному обсязі та/або в розмірі більшому ніж зазначив позивач, водночас відповідач не надав жодних доказів, які б спростували факт споживання ним наданих послуг за вказаними договорами.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, оцінивши подані докази, які досліджені в судовому засіданні, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Підсумовуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 498 976, 00 грн основної заборгованості, 58 779, 99 грн 3 % річних та 133 103, 85 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 13, 73-77, 86, 129, 182, 183, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Трояна Олександра Вікторовича до Акціонерного товариства "Київметробуд" про стягнення 704 187,88 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Київметробуд" (вул. Світлогірська, буд. 2/25, м. Київ 65, 03065; ідентифікаційний код 01387432) на користь Фізичної особи-підприємця Трояна Олександра Вікторовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 498 976 (чотириста дев`яносто вісім тисяч дев`ятсот сімдесят шість) грн основної заборгованості, 58 779 (п`ятдесят вісім тисяч сімсот сімдесят дев`ять) грн 99 коп. 3 % річних, 133 103 (сто тридцять три тисячі сто три) грн 85 коп. інфляційних втрат та 10 365 (десять тисяч триста шістдесят п`ять) грн 61 коп. судового збору.

3. В задоволенні інших позовних вимог, щодо стягнення 302, 79 грн 3 % річних та 13025, 26 грн інфляційних втрат, - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 15.07.2021.

Суддя Г. П. Бондаренко - Легких