Справа № Б-11/45-3/270-21/145
У Х В А Л А

14.07.2021 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Михайлишина В. В., секретар судового засідання Назарчук І. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про банкрутство Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, заяви ОСОБА_1 (вх. № 15615/20 від 19.10.2020), ОСОБА_2 (вх. № 20570/20 від 31.12.2020), ОСОБА_3 (вх. № 10961/21 від 07.07.2021) про зобов`язання ліквідатора Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості Седлецького О. В. повернути різницю між фактично отриманими та належними до сплати сумами заборгованості встановленими в рішеннях суду.

за участі учасників у справі про банкрутство:

ліквідатора: ОСОБА_4 (в режимі відеоконференцзв`язку),

кредитора - Головного управління ДПС в Івано-Франківській області: Воришко Мирослави Василівни,

від прокуратури Івано-Франківської області: Журавльової Наталії Євгенівни,

від Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції: ОСОБА_5 ,

кредитора: ОСОБА_3 ,

кредитора: ОСОБА_1 ,

кредитора: ОСОБА_6 ,

кредитора: ОСОБА_7 ,

кредитора: ОСОБА_8 ,

від працівників Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості: ОСОБА_9 ,

інші учасники у справі про банкрутство в судове засідання не з`явилися.

В С Т А Н О В И В:

на розгляді Господарського суду Івано-Франківської області перебуває справа про банкрутство Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості. Справа перебуває в процедурі ліквідації банкрута, ліквідатор - арбітражний керуючий Седлецький О. В.

Так, 21.12.2020 суд відклав розгляд справи та розгляд заяви ОСОБА_1 (вх. № 15615/20 від 19.10.2020) про зобов`язання ліквідатора Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості Седлецького О. В. повернути різницю між фактично отриманими та належними до сплати сумами заборгованості встановленими в рішеннях суду на 27.01.2021.

Ухвалою від 05.01.2021 суд призначив до розгляду в судовому засіданні заяву ОСОБА_2 (вх. № 20570/20 від 31.12.2020) про зобов`язання ліквідатора Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості Седлецького О. В. повернути різницю між фактично отриманими та належними до сплати сумами заборгованості встановленими в рішеннях суду на 27.01.2021.

27.01.2021 судове засідання не відбулося, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді ОСОБА_10 .

Господарський суд Івано-Франківської області ухвалою від 27.05.2021 розгляд справи та розгляд вказаних заяв призначив на 30.06.2021.

29.06.2021 за вх. № 9904/21 на електронну адресу суду від ліквідатора Седлецького О. В. надійшло заперечення щодо заяви ОСОБА_2 , в якому ліквідатор звертає увагу на те, що усі суми призначені до стягнення з роботодавця на користь працівника, нараховано судом у рішенні зазначеному у вказаній заяві без виключення сум на податки та збори. Отже під час виплати означених сум, правомірно були утримані податки та обов`язкові платежі, які передбачені податковим законодавством та рішенням суду.

30.06.2021 суд відклав розгляд справи та розгляд заяв ОСОБА_1 (вх. № 15615/20 від 19.10.2020), ОСОБА_2 (вх. № 20570/20 від 31.12.2020) про зобов`язання ліквідатора Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості Седлецького О. В. повернути різницю між фактично отриманими та належними до сплати сумами заборгованості встановленими в рішеннях суду на 14.07.2021.

07.07.2021 за вх. № 10961/21 до суду надійшла заява ОСОБА_3 про зобов`язання ліквідатора ОСОБА_4 повернути різницю між фактично отриманою сумою заборгованості по заробітній платі та визнаною судом в розмірі 11 447, 32 гривень.

Ухвалою від 07.07.2021 суд призначив до розгляду в судовому засіданні заяву ОСОБА_3 (вх. № 10961/21 від 07.07.2021) про зобов`язання ліквідатора Седлецького О. В. повернути різницю між фактично отриманою сумою заборгованості по заробітній платі та визнаною судом в розмірі 11 447, 32 гривень на 14.07.2021.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши присутніх у судовому засіданні учасників у справі про банкрутство, суд встановив таке.

Заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 обґрунтовані тим, що згідно рішень суду на їх користь стягнуто заборгованість, в тому числі по заробітній платі, яку виплачено ліквідатором з утриманням подвійного податку. Відтак просили суд зобов`язати ліквідатора повернути різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою заборгованості встановленою в рішеннях суду.

При розгляді вказаних заяв суд враховує правову позицію, яка викладена у постанові Верховного суду у справі № 359/10023/16-ц, щодо утримання прибуткового податку із визначених судом сум заробітку, які належать до виплати працівнику. При цьому, Верховний суд зазначив, що основні моменти стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати. Зокрема, відповідно до порядку, під час обчислення середньої заробітної плати включаються: основна зарплата, доплати і надбавки, премії, винагорода за підсумками річної роботи за вислугу років. Усі виплати включаються до розрахунку середньої заробітної плати в тому розмірі у якому їх нараховано, без виключення сум відрахувань на податки та стягнення аліментів. Верховний суд дійшов висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, розраховуються без віднімання сум податків і зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку повинен нарахувати роботодавець під час виконання відповідного судового рішення. Тобто суд під час вирішення питання про призначення суми вказує суму без відрахування з неї податків і зборів. При цьому в резолютивній частині рішення обов`язково має бути зазначено, що суму зазначено без утримання податку. Стягнення і оплата прибуткового податку покладається на роботодавця, який самостійно розраховує суму податкових відрахувань і зменшує суму, призначену судом, на суму нарахованих податків.

Щодо заяви ОСОБА_1 (вх. № 15615/20 від 19.10.2020) про повернення різниці між належною до сплати сумою заборгованості та фактично отриманою сумою, що становить 27 921,74 гривень, суд встановив наступне.

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 21.09.2016 у справі № 352/877/16-ц позов ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника відділу кадрового забезпечення Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості з 02.06.2016, стягнуто з Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості на користь ОСОБА_1 19 065, 00 гривень середнього заробітку за час вимушеного прогулу з відрахуванням всіх встановлених законодавством податків і платежів та 2 000, 00 гривень на відшкодування моральної шкоди. Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць у сумі 6 150, 04 гривень звернуто до негайного виконання. В означеному рішенні суду заборгованість по заробітній платі взята із відомостей УПФУ без відрахувань податків та зборів. Отже, при його виконанні ліквідатор повинен був сплатити присуджені до стягнення суми за мінусом податків та зборів.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 20.08.2019 по справі № Б-11/45-3/270-21/145 заяву ОСОБА_1 (вх. № 5796/19 від 27.03.2019) про визнання грошових вимог в сумі 205 333, 75 гривень - задоволено частковою; визнано грошові вимоги ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості в розмірі 143 188, 43 гривень, як вимоги першої черги та 2 000, 00 гривень, як вимоги шостої черги; зобов`язано ліквідатора Седлецького О. В. внести вимоги ОСОБА_1 до реєстру вимог кредиторів боржника; у задоволенні грошової вимоги ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості в розмірі 60 145, 32 гривень - відмовлено.

Судом встановлено, що при розгляді заяви з кредиторськими вимогами, при обчисленні суми грошових вимог взято за основу розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, долучений ОСОБА_1 до заяви з кредиторськими вимогами, яким визначено середньоденну заробітну плату в розмірі 294, 83 гривень. Однак, рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 21.09.2016 у справі № 352/877/16-ц визначено середньоденну заробітну плату в сумі 307, 50 гривень.

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тобто, вказана частина статті вказує на факти, які містяться у винесених раніше судових рішеннях. Ці факти мають для суду преюдиціальний характер (обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ). Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, позаяк їх з істинністю вже встановлено у рішенні, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

Відтак, суд виявив похибку в розрахунках середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який внесено до реєстру вимог кредиторів боржника, як вимоги першої черги.

Відповідно середній заробіток за час вимушеного прогулу встановлений в ухвалі Господарського суду Івано-Франківської області від 20.08.2019 становить 143 188, 43 гривень (421 робочий день х 294, 83 гривень + 19 065, 00 гривень (середній заробіток за час вимушеного прогулу, який стягнуто згідно з рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 21.09.2016).

Судом здійснено перерахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу з урахуванням середньоденної заробітної плати визначеної рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 21.09.2016 у справі № 352/877/16-ц, який відповідно становить 148 522, 50 гривень (421 робочий день х 307, 50 гривень + 19 065, 00 гривень (середній заробіток за час вимушеного прогулу, який стягнуто згідно з рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 21.09.2016). Згідно з рішенням суду, заборгованість по заробітній платі взята із відомостей УПФУ без відрахувань податків та зборів, отже сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу повинна бути зменшена на суму податків і зборів.

Зважаючи на зазначене, суд приходить до висновку що з боржника на користь ОСОБА_1 слід стягнути різницю між вище розрахованою судом сумою середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 148 522, 50 гривень та сумою середнього заробітку за час вимушеного прогулу визначеною в ухвалі Господарського суду Івано-Франківської області від 20.08.2019 в розмірі 143 188, 43 гривень, яка з відрахуванням всіх встановлених законодавством податків та платежів становить 4 293, 92 гривень.

При цьому, ліквідатору слід провести відрахування по податках і зборах із суми 5 534, 07 гривень (різниця між вище розрахованою судом сумою середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 148 522, 50 гривень та сумою середнього заробітку за час вимушеного прогулу визначеною в ухвалі Господарського суду Івано-Франківської області від 20.08.2019 в розмірі 143 188, 43 гривень).

З огляду на наведене, заяву ОСОБА_1 (вх. № 15615/20 від 19.10.2020) про повернення різниці між належною до сплати сумою заборгованості та фактично отриманою сумою, слід задовольнити частково та стягнути з Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості на її користь 4 293, 92 гривень без відрахування встановлених законодавством податків і платежів.

Водночас, у поверненні ОСОБА_1 різниці між належною до сплати сумою заборгованості та фактично отриманою сумою в частині 23 627, 82 гривень відмовити.

Щодо заяви ОСОБА_2 (вх. № 20570/20 від 31.12.2020) про зобов`язання ліквідатора Седлецького О. В. повернути різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою заборгованості по заробітній платі в розмірі 29 394, 00 гривень, суд встановив наступне.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14.03.2018 в справі № 344/9477/17 ОСОБА_2 поновлено на роботі на посаді слюсара - ремонтника Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості з 29 червня 2017 року. Стягнуто з Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.06.2017 по 14.03.2018 у розмірі 52 029, 40 гривень та заборгованість по заробітній платі за період з 01.10.2016 по 29.06.2017 у розмірі 45 059, 60 гривень з відрахуванням всіх встановлених законодавством податків і платежів.

Додатковим рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.04.2018 у справі № 344/9477/17 стягнуто з Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості на користь ОСОБА_2 компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 10 461, 00 гривень з відрахуванням всіх встановлених законодавством податків і платежів.

Згідно із означеними рішеннями суду, заборгованість по заробітній платі взята із відомостей УПФУ без відрахувань податків та зборів. Отже, при виконанні судових рішень ліквідатор повинен був сплатити присуджені до стягнення суми за мінусом податків та зборів, в тому числі середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 52 029, 40 гривень, заробітну плату у розмірі 45 059, 60 гривень та компенсацію за невикористану відпустки у розмірі 10 461, 00 гривень.

Водночас, при дослідженні матеріалів справи судом встановлено, що ліквідатором ОСОБА_4 виплачено частину вказаної заборгованості в сумі 78 156, 00 гривень, та не враховано додаткове рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.04.2018 у справі № 344/9477/17, яким стягнуто на користь ОСОБА_2 компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 10 461, 00 гривень з відрахуванням всіх встановлених законодавством податків і платежів.

Відтак, заяву ОСОБА_2 (вх. № 20570/20 від 31.12.2020) про зобов`язання ліквідатора Седлецького О. В. повернути різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою заборгованості по заробітній платі в розмірі 29 394, 00 гривень належить задовольнити частково та зобов`язати ліквідатора Седлецького О. В. виплатити на користь ОСОБА_2 компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 10 461, 00 гривень з відрахуванням всіх встановлених законодавством податків і платежів.

У поверненні ОСОБА_2 різниці між належною до сплати сумою заборгованості та фактично отриманою сумою у розмірі 18 933, 00 гривень відмовити.

Щодо заяви ОСОБА_3 (вх. № 10961/21 від 07.07.2021) про зобов`язання ліквідатора Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості Седлецького О. В. повернути різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою заборгованості встановленою в рішенні суду в сумі 11 447, 00 гривень, суд встановив наступне.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.03.2018 у справі № 344/9458/17 ОСОБА_3 поновлено на роботі на посаді прибиральника Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості з 29 червня 2017 року. Стягнуто з Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.06.2017 по 13.03.2018 у розмірі 34 479, 76 гривень з відрахуванням всіх встановлених законодавством податків і платежів та заборгованість по заробітній платі за період з січня 2017 року по 29 червня 2017 року у розмірі 14 051, 64 гривень.

Додатковим рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.05.2018 у справі № 344/9477/17 стягнуто з Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості на користь ОСОБА_3 компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 10 172, 70 гривень з відрахуванням всіх встановлених законодавством податків і платежів.

З означених рішень суду вбачається, що заборгованість по заробітній платі взята із відомостей УПФУ без відрахувань податків та зборів. Також судом встановлено, що сума середньоденної заробітної плати розрахованої в рішенні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.03.2018 у справі № 344/9458/17, із наданої позивачем копії розрахункового листка за травень 2017 року, аналогічна сумі середньоденної заробітної плати взятої із відомостей УПФУ. Отже, при виконанні судових рішень ліквідатор повинен був виплатити заявниці присуджені до стягнення суми за мінусом податків та зборів, в тому числі середній заробіток за час вимушеного прогулу 34 479, 76 гривень, заробітну плату у розмірі 14 051, 64 гривень та компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 10 172, 70 гривень. За таких обставин відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_3 .

Керуючись статтями 2, 60, 61 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 12, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Заяву ОСОБА_1 (вх. № 15615/20 від 19.10.2020) про повернення різниці між належною до сплати сумою заборгованості та фактично отриманою сумою, що становить 27 921, 74 гривень задовольнити частково.

2. Зобов`язати ліквідатора Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості Седлецького О. В. виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою заборгованості по заробітній платі в розмірі 4 293, 92 гривень без відрахування встановлених законодавством податків і платежів.

3. Заяву ОСОБА_2 (вх. № 20570/20 від 31.12.2020) про зобов`язання ліквідатора Седлецького О. В. повернути різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою заборгованості по заробітній платі в розмірі 29 394, 00 гривень задовольнити частково.

4. Зобов`язати ліквідатора Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості Седлецького О. В. виплатити ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою заборгованості по заробітній платі (компенсація за невикористану відпустку) в розмірі 10 461, 00 гривень з відрахуванням усіх встановлених законодавством податків і платежів.

5. У задоволенні заяви ОСОБА_3 (вх. № 10961/21 від 07.07.2021) про зобов`язання ліквідатора Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості Седлецького О. В. повернути різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою заборгованості по заробітній платі в розмірі 11 447, 32 гривень відмовити.

6. Ухвала набирає законної сили 14.07.2021 та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду у строк, визначений статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

7. Повний текст ухвали складено - 19.07.2021.

Суддя В. В. Михайлишин