16.07.2021Справа № 910/5776/21
За заявою Товариства з обмежено відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД"
про розподіл витрат на правничу допомогу понесену позивачем в межах справи №910/5776/21
за позовом Товариства з обмежено відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД"
до Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ"
Суддя Сташків Р.Б.
Без виклику представників сторін.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.06.2021 (суддя Гулевець О.В.) позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" штраф за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 54130,79 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн.

02.07.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання від 29.06.2021 про розподіл судових витрат, що були понесені позивачем на надання правової допомоги адвокатом при розгляді даної справи, у якому позивач також просив суд поносити строк для подання доказів на підтвердження понесених витрат.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2021 вказану заяву було передано на розгляд судді Сташківу Р.Б. у зв`язку із перебуванням судді Гулевець О.В. у відпустці.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Враховуючи, що дана справа розглядалася за правилами спрощеного провадження, яке не передбачає судових дебатів, то позивач має можливість подати такі докази після прийняття рішення у даній справі.

Матеріалами справи підтверджується, що у позовній заяві позивачем було зазначено про те, що він надасть докази про понесені витрати на послуги адвоката після ухвалення рішення у даній справі.

Так, рішення у даній справі було винесено 16.06.2021 та направлено на адреси сторін 23.06.2021 про що міститься відповідна відмітка на оригіналі рішення у даній справі, із заявою про розподіл судових витрат позивач звернувся 29.06.2021 зазначивши при цьому, що копії рішення не отримував, а про наявність рішення дізнався 22.06.2021, тому просить суд поновити строк для подання відповідних доказів.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч. 1 ст. 119 ГПК України).

Враховуючи викладені обставини у заяві та приймаючи до уваги, що повний текст рішення був направлений учасникам справи 23.06.2021, а позивач звернувся до суду із даною заявою 29.06.2021, то суд не вважає такий строк пропущеним, а тому підстави для поновлення цього строку відсутні.

Частиною 3 статті 233 ГПК України зазначено, що суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

До заяви про розподіл судових витрат позивачем на підтвердження понесених витрат долучено: акт виконаних робіт (наданих послуг) №17-01/10 від 29.03.2021, рахунок на оплату №17-01/10 від 29.03.2021, платіжне доручення №6458 від 29.03.2021, акт виконаних робіт (наданих послуг) №17-01/23 від 29.06.2021, рахунок на оплату №17-01/23 від 29.06.2021, платіжне доручення №6522 від 29.06.2021.

З позовною заявою позивачем були надані копія договору про надання правової допомоги №17-01 від 04.01.2021, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ЧК №001243 на ім`я Накоп`юк Ярослав Володимирович та ордер СА №1008174 від 29.03.2021.

Відповідно до п. 4.3 Договору про надання правової допомоги № 17-01 від 04.01.2021, вартість послуг наданих адвокатом складає 1000 гривень за одну годину роботи.

Крім того, згідно з п. 4.5 Договору сторони додатково домовилися про «гонорар успіху», якщо для клієнта прийнято позитивне рішення. Розмір «гонорару успіху» становить 7% від ціни позову.

Так, відповідно до Акта виконаних робіт (наданих послуг) № 17-01/10 від 29.03.2021 позивачу надано юридичні послуги (правовий аналіз відповіді АТ «Укрзалізниця» від 10.11.2020 №48-МЮЗ 25.03.2021 - 10 хвилин, консультація 25.03.2021 - 20 хвилин, підготовча робота для складання позовної заяви 26.03.2021 - 120 хвилин, складання позовної заяви 29.03.2021 - 270 хвилин) на які витрачено загалом 420 хвилин, що становить 7000 грн.

Також згідно Акта виконаних робіт (наданих послуг) № 17-01/23 від 29.06.2021 позивачу надано юридичні послуги (правовий аналіз відзиву на позовну заяву 12.05.2021 - 30 хвилин, складання та направлення клопотання про розподіл судових витрат 29.06.2021 - 30 хвилин) на які витрачено загалом 60 хвилин, що становить 1000 грн., «гонорар успіху» склав 3789,16 гривень, однак за взаємною згодою сторін сума до сплати була зменшена до 2500 грн.

Таким чином, загальний розмір понесених ТОВ «ГРЕЙНСВАРД» витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом даної справи, становить 9500 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У відзиві на позов відповідачем надавалися заперечення стосовно орієнтовно заявленої позивачем суми витрат на професійну правничу допомогу (12000 грн.) у яких відповідач зазначив, що заявлена сума не є співмірною із фактично наданими послугами.

Заперечень стосовно наданих позивачем доказів із заявою про розподіл судових витрат від відповідача не надходило.

Дослідивши надані позивачем докази на підтвердження факту наданих адвокатом послуг та понесених позивачем витрат, суд вважає за необіхдне зауважити наступне.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, відповідно до статті 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Досліджуючи зміст робіт, які були надані позивачу адвокатом, суд зауважує, що останнім включено до витрат на правничу допомогу в межах даного спору послуги, які не пов`язані з витратами на розгляд даної справи (правовий аналіз відповіді АТ «Укрзалізниця» від 10.11.2020 №48-МЮЗ 25.03.2021 - 10 хвилин; правовий аналіз відзиву на позовну заяву 12.05.2021 - 30 хвилин, складання та направлення клопотання про розподіл судових витрат 29.06.2021 - 30 хвилин).

Суд окремо зауважує, що матеріли справи не містять доказів на підтвердження надання позивачем відповіді на відзив чи будь-яких інших заяв/заперечень зі сторони позивача, які б стосувалися відзиву на позов, а тому така послуга як правовий аналіз відзиву ніяким чином не відображає факт свого надання в межах даної справи.

Враховуючи вищезазначене, оцінивши подані заявником докази у підтвердження понесених ним витрат, виходячи з критеріїв реальності та розумності таких витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, характеру та обсягу наданих адвокатом послуг, а також приймаючи до уваги клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви позивача, з покладанням на відповідача обов`язку по відшкодуванню витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5500 грн.

Керуючись ст. 129, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву Товариства з обмежено відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" про відшкодування витрат на правову допомогу задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вулиця Тверська, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" (03038, м. Київ, вулиця Івана Федорова, будинок 32 літера А, 3-й поверх, ідентифікаційний код 41564379) витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) грн.

Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Р.Б. Сташків