ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року Справа № 915/429/21

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Мавродій Г.В.,

за участю представника позивача Шишковського М.Б.

за участю представника відповідача Шень С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Далгакиран компресор Україна (юридична адреса: 04212, м. Київ, вул. Маршала Тимошенко, 9; фактична адреса: 03062, м. Київ, пр. Перемоги, 67, корпус G, оф. 309-310; );

до відповідача: Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3; ) в особі відокремленого підрозділу Южно-Українська АЕС (55001, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ; );

про: стягнення 415779,27 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю Далгакиран компресор Україна звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №2203юр від 22.03.2021 про стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Южно-Українська АЕС заборгованості у розмірі 415779,27 грн., з якої:

385463,86 грн. основний борг;

6610,45 грн. 3 % річних;

23704,96 грн. інфляційні втрати.

В обґрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору на постачання товару №53-123-01-20-06396 від 14.05.2020 в частині прострочки оплати вартості товару.

Ухвалою суду від 05.04.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 21.04.2021.

12.04.2021 до суду від ТОВ Далгакиран компресор Україна надійшла заява б/н від 09.04.2021 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду представника ТОВ Далгакиран компресор Україна адвоката Шишковського Миколи Борисовича.

Ухвалою суду від 16.04.2021 заяву б/н від 09.04.2021 ТОВ Далгакиран компресор Україна про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

15.04.2021 до суду від Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом надійшла заява №32/389 від 15.04.2021 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду представника Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (в порядку самопредставництва юридичної особи) ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 19.04.2021 заяву № 32/389 від 15.04.2021 Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

21.04.2021 від відповідача надійшли: відзив на позовну заяву №32/410 від 21.04.2021; клопотання про поновлення процесуального строку №32/412 від 21.04.2021; клопотання про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги №32/411 від 21.04.2021.

Ухвалою 21.04.2021, яку занесено до протоколу судового засідання, відповідачу поновлено процесуальний строк для надання відзиву на позовну заяву та долучено до справи відзив №32/410 від 21.04.2021 на позовну заяву.

У відзиві № 32/410 від 21.04.2021 на позовну заяву, відповідач зазначає, що довідкою № 101 від 07.04.2021 про взаємні розрахунки між позивачем та відповідачем підтверджується наявність заборгованості за Договором на постачання товару № 53-123-01-20-06396 від 14.05.2020 у сумі 385463,86 грн. Вказує, що заборгованість виникла у зв`язку із зростанням простроченої заборгованості Державного підприємства Гарантований Покупець перед відповідачем, суттєвим зменшенням обсягу відпуску електроенергії, зросла фінансова криза неплатежів, що призвело до несплати у передбачені договором терміни за поставлений товар.

Крім того, відповідач у відзиві зазначає, що за умовами укладеного договору позивач остаточно виконав взяті на себе договірні зобов`язання 19.06.2020 зареєструвавши останню податкову накладну в ЄРПН. Отже, терміном на оплату поставленого товару являється проміжок часу з 22.06.2020 по 25.08.2020.

Ухвалою суду від 21.04.2021, яку занесено до протоколу судового засідання, підготовче засідання відкладено на 25.05.2021.

Ухвалою суду від 25.05.2021, яку занесено до протоколу судового засідання, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів у відповідності до ч. 3 ст. 177 ГПК України та відкладено підготовче засідання на 29.06.2021.

Ухвалою суду від 29.06.2021, яку занесено до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.07.2021.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

14.05.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю Далгакиран компресор Україна (постачальник) та Державним підприємством Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (покупець) було укладено договір на постачання товару №53-123-01-20-06396 (далі Договір), у відповідності до умов якого постачальник зобов`язується передати покупцю, а покупець приймає на себе зобов`язання прийняти і сплатити товар код CPV 42120000-6 по ДК 021:2015 Насоси та компресори (ЗІП до компресора повітряного) (далі товар), у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у специфікації №1 (Додаток до Договору №1), що є невід`ємною частиною цього Договору. Рік виготовлення товару не раніше 2019 року (п. 1.1 Договору).

Місцем виконання цього Договору є місто Южноукраїнськ (п. 1.3 Договору).

У відповідності до п. 2.1 Договору, загальна вартість товару є твердою та складає: разом 321219,88 грн. без ПДВ; крім того ПДВ 20 % 64423,98 грн.; всього з ПДВ 385463,86 грн.

За даним Договором оплата відбувається на протязі 45 робочих днів після постачання товару згідно специфікації №1 (Додаток до Договору №1) та виконання постачальником умов п.п. 3.2, 5.1 цього Договору. Пеня за несвоєчасну оплату не нараховується (п. 2.2 Договору).

Згідно п. 3.1 Договору, постачання здійснюється на протязі 60 днів з дати публікації договору в системі ProZorro, але не пізніше 31.07.2020 DDP м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, Южноукраїнське відділення ВП Складське господарство, відповідно до Правил Інкотермс-2010, з обов`язковою присутністю представника постачальника.

У відповідності п. 3.2 Договору, з товаром постачальник надає покупцю: 1) видаткову накладну (в трьох примірниках) з відображенням коду товару згідно з УКТ ЗЕД по-позиційно (для платників ПДВ); 2) електронну податкову накладну, оформлену та зареєстровану в ЄРПН у встановлену чинним законодавством порядку в електронній формі з дотриманням вимог законів України Про електронні документи та електронний документообіг та Про довірчі послуги у строки, визначені для реєстрації податкової накладної в ЄРПН; 3) оригінал документу заводу виробника, що підтверджує якість товару (паспорт або сертифікат або декларація якості або підтвердження авторизації або сертифікат відповідності тощо); 4) сертифікат проходження товару, або сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 (оригінал); 5) декларацію на відповідність виробника; 6) сертифікат, підтверджуючого відповідність системи управління якістю виробника вимогам ДСТУ ISО 9001:2015 (ISО 9001:2015).

У відповідності п. 3.3 Договору, датою постачання є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару.

Приймання товару по кількості і якості здійснюється відповідно до інструкцій П-6 Про порядок приймання продукції по кількості і П-7 Про порядок приймання продукції по якості, СОУ НАЕК 038:2017 Управління закупівлями продукції. Організація Вхідного контролю продукції АЕС (п. 5.1 Договору).

Покупець зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товару (п. 11.1.1 Договору).

Постачальник має право, зокрема, своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за поставлені товари (п. 11.4.1 Договору).

Сторонами погоджено, що Договір вступає в силу з моменту підпису обома сторонами, та скріплення печаткою. Дія терміну цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 12.1 цього Договору, та закінчується 31.12.2021. Закінчення терміну дії цього Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії терміну цього Договору та виконання діючих зобов`язань (п.п. 12.1-12.3 Договору).

Сторонами складено та підписано Специфікацію №1 до Договору, відповідно до якої визначено: найменування, тип, марка; технічні характеристики, ДСТУ, ТУ тощо; код товару згідно з УКТ ЗЕД; од. вим.; кількість; ціна грн. без ПДВ; виробник; сума грн. без ПДВ.

Загальна вартість товару 385463,86 грн. з ПДВ (а.с. 9).

На виконання умов Договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 385463,86 грн., що підтверджується: видатковою накладною №3017 від 05.06.2020 на суму 385463,86 грн. з ПДВ (а.с. 10); податковою накладною №161 від 05.06.2020 (а.с. 11); квитанцією про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с. 12).

Позивачем направлено на адресу відповідача вимогу №2501юр від 25.01.2021 про досудове погашення заборгованості на суму 385463,86 грн. (а.с. 13-14). Направлення вимоги відповідачу підтверджується наявними в матеріалах справи накладною АТ Укрпошта №690 від 29.01.2021; фіскальним чеком № та описом вкладення у цінний лист (а.с. 15).

За твердженнями позивача, не спростованими відповідачем, товар у строк встановлений Договором не сплачено.

Згідно вимог ст. 712 Цивільного Кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки другій стороні покупцеві товар (Товари), а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 692 Цивільного Кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного Кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до п. 1 ст. 193 Господарського Кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за Договором на постачання товару №53-123-01-20-06396 від 14.05.2020 на суму 385463,86 грн. є обґрунтованою.

Щодо вимог про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 6610,45 грн. та інфляційні втрати у сумі 23704,96 грн., слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до п. 2.2 Договору, оплата відбувається на протязі 45 робочих днів після постачання товару згідно специфікації №1 (Додаток до Договору №1) та виконання постачальником умов п.п. 3.2, 5.1 цього Договору.

Судом за допомогою програми IpLex здійснено перерахунок 3% річних, які нараховані на заборгованість в сумі 385463,86 грн. за період 26.08.2020-22.03.2021, розмір 3 % річних склав 6610,45 грн.

Отже, належний до стягнення розмір 3% річних становить 6610,45 грн.

Позивачем нараховано інфляційні втрати у загальному розмірі 23704,96 грн., які нараховані на заборгованість в сумі 385463,86 грн. за період вересень 2020 року лютий 2021 року.

Судом за допомогою програми IpLex здійснено перерахунок інфляційних втрат, які нараховані на заборгованість в сумі 385463,86 грн. за період вересень 2020 року лютий 2021 року, розмір інфляційних втрат склав 30660,83 грн., проте з урахуванням принципу диспозитивності задоволенню підлягають вимоги у межах заявленої суми 23704,96 грн.

Враховуючи викладене, стягненню з відповідача підлягають інфляційні втрати у сумі 23704,96 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю Далгакиран компресор Україна також просить суд про стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 13200,00 грн. витрати на правничу допомогу.

Господарським процесуальним законодавством передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов?язаних із розглядом справи. До витрат, пов?язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов?язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України).

За приписами ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов?язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв?язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п?яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Позивачем на підтвердження понесення судових витрат на оплату професійної правничої допомоги подано суду:

1) договір про надання правової допомоги №101/19 від 22.04.2019 (далі Договір №101/19), що укладений між позивачем (клієнт) та адвокатським об`єднанням Пленум (адвокатське об`єднання); у відповідності до умов Договору №101/19 адвокатське об`єднання зобов`язалось представляти інтереси клієнта, захищати його права, інтереси та надавати інші види правової допомоги у відповідності до чинного законодавства України, даного Договору та додатків до нього, а клієнт зобов`язався сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання та на умовах, визначених додатковими угодами до цього Договору (п. 1.1 Договору №101/19) (а.с. 17-18);

2) додаткову угоду №14 від 13.01.2021 до Договору №101/19 (а.с. 20), в якій сторонами погоджено, що адвокатське об`єднання надає клієнту правову допомогу щодо стягнення заборгованості за поставлений товар згідно видаткової накладної № 3017 від 05.06.2020 з державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом () в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська АЕС (); вартість послуг (гонорар) становить 13200,00 грн.;

3) платіжне доручення №15086 від 18.02.2021 на суму 13200,00 грн. з призначенням платежу: Правова допомога згідно дод. Угоди №14 від 18.01.21 до дог. №101/19 від 22.04.19 згідно рахунку №56 від 18.02.2021р Без ПДВ (а.с. 21).

Суд вважає за необхідне відмітити, що згідно ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем подано суду клопотання № 32/411 від 21.04.2021 про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги, у якому відповідач зазначає, що: 1) вартість адвокатських послуг за додатковою угодою №14 від 18.01.2021 про надання професійної правничої допомоги, має не спів мірний розмір з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт зазначених в позовній заяві, так як наявна мінімальна кількість підготовлених документів, які долучені до справи № 915/429/21; 2) проведено мінімум аналітичної роботи адвоката; 3) витрати на професійну правничу допомогу не співмірні за складністю справи; 4) ціною позову; 5) заявлена суму у розмірі 13200,00 грн. за професійну правничу допомогу не відповідає критеріям реальності та розумності (а.с. 61-62).

Суд вважає за необхідне зауважити, що у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст.126 ГПК України).

Так, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.09.2019 у справі № 910/9784/18.

Крім того, у додатковій постанові Верховного Суду від 24.06.2019 у справі № 904/64/18 зроблено висновок про те, що виходячи зі змісту положень частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.

Аналогічний за змістом висновок зроблено Верховним Судом у додатковій постанові від 05.08.2019 у справі № 911/1563/18, в якій зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Вказаної позиції також дотримується Верховний Суд у додатковій постанові від 26.06.2019 у справі № 910/9241/18, в якій судом зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Відповідач у своїх запереченнях не зазначив обґрунтованих підстав та доводів, як і не надав доказів стосовно неспівмірності / нерозумності визначених та понесених позивачем витрат на правничу допомогу. Крім того, заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат з обсягом наданих адвокатом послуг є лише декларативними.

Зважаючи на вищевикладене, суд відхиляє заявлене відповідачем клопотання № 32/411 від 21.04.2021 про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Таким чином, виходячи із загальних засад законодавства щодо справедливості, добросовісності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи всі аспекти та складність справи, суд вважає, що заявлені позивачем витрати на правову допомогу відповідають встановленим критеріям.

З урахуванням викладеного, суд визнає, що позивачем доведено понесення витрат на професійну правничу допомогу у сумі у сумі 13200,00 грн.

У зв`язку з викладеним, з відповідача належить стягнути на користь позивача 13200,00 грн. витрат на правову (правничу) допомогу.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст.ст.76,77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть

У відповідності ч. 1 до ст. 79 ГПК України, наявність обставин, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми та обставини, розглянувши даний спір із застосуванням норм матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, згідно з наданими сторонами доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Враховуючи положення ч. 1 ст.9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України у рішенні від 18.07.2006 та у справі Трофимчук проти України у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень сторін судом до уваги не береться, оскільки не спростовують наведених вище висновків.

Судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 11, 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 195, 196, 210, 220, 232, 233, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3; ) в особі Відокремленого підрозділу Южноукраїнська АЕС ДП НАЕК Енергоатом (55001, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Далгакиран компресор Україна (юридична адреса: 04212, м. Київ, вул. Маршала Тимошенко, 9; ):

- 385463,86 грн. основний борг;

- 6610,45 грн. 3 % річних;

- 23704,96 грн. інфляційні втрати;

- 6236,69 грн. судовий збір;

- 13200,00 грн. витрати на правничу допомогу.

Рішення суду, у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 16 липня 2021 року.

Суддя Н.О. Семенчук