номер провадження справи 12/92/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2021 Справа № 908/1329/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.,

розглянувши матеріали справи № 908/1329/21

за позовом: Малого приватного підприємства "Измаилстрой" (68600, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Покровська, буд. 150)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Верхліфт" (03045, м. Київ, вул. Плещеєва, буд. 10)

про стягнення 215 000,00 грн.

Без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ

Мале приватне підприємство "Измаилстрой" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Верхліфт" про стягнення суми попередньої оплати в розмірі 215 000,00 грн.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.05.2021 вищевказану позовну заяву передано для розгляду судді Смірнову О.Г.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 17.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1329/21, присвоєно справі номер провадження 12/92/21, визначено здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Вказаною ухвалою запропоновано відповідачу не пізніше п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження; проте не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позов із урахуванням вимог ст. 165 ГПК України.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та заперечень щодо розгляду в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надходило.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

На адресу суду від відповідача у справі з адреси: 72312, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Донцова Дмитра, буд. 16/1 надійшло повідомлення пошти з позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою". На звороті поштового конверту працівником поштового відділення зазначено: «організація вибула 25.05.21».

Станом на дату винесення ухвали про відкриття провадження в даній справі та повернення копії цієї ухвали від відповідача на адресу суду з позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою" відповідно до інформації на сайті Міністерства юстиції України Безкоштовний запит https://usr.minjust.gov.ua/ з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача було: 72312, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Донцова Дмитра, буд. 16/1.

Таким чином, ухвалу про відкриття про відкриття провадження в даній справі було надіслано відповідачу за адресою, яка відповідала місцезнаходженню відповідача, зазначеному в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач є належним чином повідомленим про розгляд справи № 908/1329/21.

Частиною 2 ст. 27 ГПК України визначено, що для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Так, місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (стаття 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" № 755-IV від 15.05.2003).

Відповідно до наявної у відкритому доступі інформації на сайті Міністерства юстиції України Безкоштовний запит https://usr.minjust.gov.ua/ з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 19.07.2021 місцезнаходженням відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Верхліфт" є: 03045, м. Київ, вул. Плещеєва, буд. 10.

Таким чином, відповідач змінив своє місцезнаходження.

Приписами ч. 2 ст. 31 ГПК України визначено, що справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду.

Оскільки справа № 908/1329/21 прийнята судом до провадження з додержанням правил підсудності, в силу приписів ч. 2 ст. 31 ГПК України вона підлягає розгляду Господарським судом Запорізької області.

Разом з тим у зв`язку з тим, що відповідач змінив місцезнаходження після відкриття судом провадження у даній справі та повернення на адресу суду від відповідача копії ухвали про відкриття провадження, суд вважає за необхідне зазначити в рішенні актуальне місцезнаходження відповідача.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву у строк, встановлений судом, не скористався.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення - 19.07.2021.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд встановив.

Позов мотивовано тим, що як зазначає позивач, між Малим приватним підприємством "Измаилстрой" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Верхліфт" був укладений договір поставки у спрощений спосіб. Зокрема позивач вказує, що за телефоном, зазначеним на веб-порталі https://verhlift.ua йому повідомили про те, що ТОВ «Верхліфт» має можливість виготовити на замовлення гідропідйомник ВС-22 на шасі ГАЗ-3307, вартість якого буде складати 399000,00 грн. Також вказує, що було повідомлено, що для виготовлення гідропідйомника необхідно сплатити попередню оплату в розмірі 200000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.06.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Верхліфт" надіслало на адресу електронної пошти Малого приватного підприємства "Измаилстрой" проект договору про постачання гідропідйомника № 202006221 від 22.06.2020 та рахунок на оплату № 47 від 22.06.2020 на загальну суму 399000,00 грн., в тому числі ПДВ 66500,00 грн.

Відповідно до п. 3.2. - 3.4. проекту договору про постачання гідропідйомника № 202006221 від 22.06.2020 вартість товару становить 399000,00 грн., у тому числі ПДВ - 66500,00 грн. Після підписання договору Замовник вносить передплату в розмірі 300000,00 грн. шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Виконавця. Після виконання Замовником п. 3.3. даного договору, Виконавець у строк від 15-ти до 30-ти календарних днів підготовлює товар до передачі Замовнику.

Докази у справі свідчать, що позивач здійснив на користь відповідача передоплату за гідропідйомник згідно рахунка № 47 від 22.06.2020 в загальній сумі 300000,00 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень № 49 від 22.06.2020 та № 53 від 26.06.2020.

Позивач в позові вказує, що у строк, передбачений п. 3.4. договору, відповідач товар до передачі не підготував. При цьому вказує, що директор Товариства з обмеженою відповідальністю "Верхліфт" засобами телефонного зв`язку повідомив про те, що не має можливості поставити гідропідйомник у зв`язку з чим кошти, сплачені МПП «Измаилстрой», поверне найближчим часом.

Матеріали справи свідчать, що позивач надіслав відповідачу за адресою: 62441, Харківська область, Харківський район, с. Циркуни, вул. Соборна 24/2 претензію, що підтверджується копією опису вкладення від 30.07.2020. У вказаній претензії позивач зазначив, що 22.06.2020 між МПП «Измаилстрой» та ТОВ «Верхліфт» було укладено договір постачання гідропідйомника № 202006221, втім в порушення п. 3.4., 3.5. договору ніякого повідомлення про готовність гідропідйомника ВС-22 на шасі ГАЗ-3307 до передачі від ТОВ «Верхліфт не надходило. Позивач в претензії вимагає негайного належного виконання умов договору, а у випадку неможливості такого виконання - повернути сплачену суму в розмірі 300000,00 грн. протягом 3 днів з дня отримання зазначеної претензії.

З матеріалів справи вбачається, що вказана претензія повернулась від відповідача на адресу позивача 11.08.2020 з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою», про що свідчить копія поштового конверту.

Відповідно до платіжного доручення № 176 від 07.10.2020 відповідач перерахував позивачу кошти в сумі 40000,00 грн. з призначенням платежу: «повернення помилково зарахованих коштів згідно листа № 23 від 26.06.2020».

В подальшому відповідач листом за вих. № 26/01 від 26.01.2021 повідомив, що 07.10.2020 ТОВ «Верхліфт» згідно листа № 23 від 26.06.2020 повернуло на розрахунковий рахунок МПП «Измаилстрой» 40000,00 грн. згідно платіжного доручення № 176 від 07.10.2020, 20000,00 грн. зобов`язується перерахувати на поточний рахунок МПП «Измаилстрой» протягом сьогоднішнього дня. Також відповідач зазначив, що залишок суми в розмірі 240000,00 грн. ТОВ «Верхліфт» зобов`язується повернути МПП «Измаилстрой» до 28.02.2021.

Докази у справі свідчать, що відповідач перерахував позивачу грошові кошти в загальній сумі 45000,00 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень, які містяться у справі, а саме:

- платіжним дорученням № 94 від 26.01.2021 перерахував кошти в сумі 20000,00 грн.;

- платіжним дорученням № 138 від 04.03.2021 перерахував кошти в сумі 5000,00 грн.;

- платіжним дорученням № 168 від 19.03.2021 перерахував кошти в сумі 10000,00 грн.;

- платіжним дорученням № 12 від 16.04.2021 перерахував кошти в сумі 10000,00 грн.

Позивач в позові зазначає, що відповідач частково повернув на рахунок МПП «Измаилстрой» суму попередньої оплати товару в розмірі 85000,00 грн., залишок суми попередньої оплати товару, яку відповідач повинен повернути позивачу складає 215000,00 грн.

Частинами 1, 2 ст. 180 Господарського кодексу України визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно із ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Нормою ч. 1 ст. 641 ЦК України передбачено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 644 ЦК України якщо пропозицію укласти договір зроблено усно і в ній не вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, якій було зроблено пропозицію, негайно заявила про її прийняття. Якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу.

Відповідно до ч. 1 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. В такому разі договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ч. 1 ст. 640 ЦК України).

Частиною 2 ст. 642 ЦК України визначено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем була здійснена пропозиція укласти договір про постачання гідропідйомника № 202006221 від 22.06.2020 з позивачем шляхом надіслання на адресу електронної пошти позивача проекту вказаного договору та оформленого рахунку на оплату товару № 47 від 22.06.2020 із зазначенням в ньому його найменування - гідропідйомник ВС-22 на шасі ГАЗ-3307, кількості - 1 шт., ціни - 399000,00 грн. з ПДВ.

Наданий до матеріалів справи проект договору про постачання гідропідйомника № 202006221 від 22.06.2020 не містить підпису директора Малого приватного підприємства "Измаилстрой" в графі «Реквізити сторін».

Таким чином позивач не підписав надісланий йому відповідачем вищевказаний проект договору.

Докази у справі свідчать, що позивач здійснив оплату вказаного рахунку на суму 300000,00 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень № 49 від 22.06.2020 та № 53 від 26.06.2020. Вказані дії позивача свідчать про прийняття ним пропозиції в розумінні норми ч. 2 ст. 642 ЦК України.

Судом дана належна правова кваліфікація правовідносинам сторін. За своєю правовою природою між сторонами було укладено договір поставки у спрощений спосіб. Відповідно до вимог Господарського кодексу України договір вважається укладеним у випадку досягнення сторонами умов щодо його предмету, строку та ціни. Сторони досягли всіх істотних умов відносно вказаного виду договору, тобто встановили його предмет, визначили ціну, кількість, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 639, 712 ЦК України та ст. ст. 180, 181, 265 ГК України, він вважається укладеним згідно частини 7 статті 181 ГК України, а саме подія, до якої прагнули сторони відбулася.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 265 ГК України також визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. У частині 1 статті 266 ГК України визначено, що предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.

Приписами ч. 2 ст. 712 ЦК України встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 693 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Матеріали справи свідчать, що Постачальником (відповідачем) був виписаний Покупцю (позивачу) рахунок на оплату № 47 від 22.06.2020 за товар - гідропідйомник ВС-22 на шасі ГАЗ-3307 в кількості - 1 шт. за ціною - 399000,00 грн. з ПДВ.

Докази у справі свідчать, що позивач здійснив оплату вказаного рахунку на суму 300000,00 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень № 49 від 22.06.2020 та № 53 від 26.06.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно із ч. 1 ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 664 ЦК України встановлено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Втім, докази виконання відповідачем обов`язку з поставки товару на суму 399000,00 грн. на користь позивача (підписані обома сторонами у справі видаткова накладна, товарно-транспортна накладна) суду не надані та в матеріалах справи відсутні.

Отже, зобов`язання з боку відповідача останнім не виконано, товар на адресу покупця не поставлено, що свідчить про невиконання умов договору з боку постачальника.

Приписами ч. 2 ст. 693 ЦК України визначено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Матеріали справи свідчать, що позивач надіслав відповідачу за адресою: 62441, Харківська область, Харківський район, с. Циркуни, вул. Соборна 24/2 претензію, що підтверджується копією опису вкладення від 30.07.2020. У вказаній претензії позивач зазначив, що 22.06.2020 між МПП «Измаилстрой» та ТОВ «Верхліфт» було укладено договір постачання гідропідйомника № 202006221, втім в порушення п. 3.4., 3.5. договору ніякого повідомлення про готовність гідропідйомника ВС-22 на шасі ГАЗ-3307 до передачі від ТОВ «Верхліфт не надходило. Позивач в претензії вимагає негайного належного виконання умов договору, а у випадку неможливості такого виконання - повернути сплачену суму в розмірі 300000,00 грн. протягом 3 днів з дня отримання зазначеної претензії.

З матеріалів справи вбачається, що вказана претензія повернулась від відповідача на адресу позивача 11.08.2020 з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою», про що свідчить копія поштового конверту.

Відповідно до платіжного доручення № 176 від 07.10.2020 відповідач перерахував позивачу кошти в сумі 40000,00 грн. з призначенням платежу: «повернення помилково зарахованих коштів згідно листа № 23 від 26.06.2020».

Лист № 23 від 26.06.2020 сторонами до матеріалів справи не наданий.

В подальшому відповідач листом за вих. № 26/01 від 26.01.2021 повідомив, що 07.10.2020 ТОВ «Верхліфт» згідно листа № 23 від 26.06.2020 повернуло на розрахунковий рахунок МПП «Измаилстрой» 40000,00 грн. згідно платіжного доручення № 176 від 07.10.2020, 20000,00 грн. зобов`язується перерахувати на поточний рахунок МПП «Измаилстрой» протягом сьогоднішнього дня. Також відповідач зазначив, що залишок суми в розмірі 240000,00 грн. ТОВ «Верхліфт» зобов`язується повернути МПП «Измаилстрой» до 28.02.2021.

Докази у справі свідчать, що відповідач перерахував позивачу грошові кошти в загальній сумі 45000,00 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень, які містяться у справі, а саме:

- платіжним дорученням № 94 від 26.01.2021 перерахував кошти в сумі 20000,00 грн.;

- платіжним дорученням № 138 від 04.03.2021 перерахував кошти в сумі 5000,00 грн.;

- платіжним дорученням № 168 від 19.03.2021 перерахував кошти в сумі 10000,00 грн.;

- платіжним дорученням № 12 від 16.04.2021 перерахував кошти в сумі 10000,00 грн.

З врахуванням викладеного, відповідач повернув позивачу грошові кошти на загальну суму 85000,00 грн.

Фактичні обставини справи свідчать про те, що умовами укладеного між сторонами у спрощений спосіб договору поставки не встановлений конкретний строк (термін) повернення Покупцю внесених в якості передоплати грошових коштів.

Умовами п. 1.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" зі змінами та доповненнями, (далі - Пленум) визначено, що якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов`язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України.

Частиною 2 статті 530 ЦК України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З аналізу норми ч. 2 ст. 530 ЦК України вбачається, що строк виконання боржником грошового зобов`язання складає 7 днів та обчислюється від дня пред`явлення вимоги.

Абзацом 2 п. 1.7. Пленуму визначено, що днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв`язку і підприємством зв`язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред`явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

З урахуванням викладеного, днем пред`явлення позивачем претензії (вимоги) про повернення передоплати відповідачу є дата оформлення підприємством поштового зв`язку повернення претензії від відповідача, тобто 11.08.2020.

Відтак семиденний строк виконання відповідачем (як боржником) грошового зобов`язання від дня пред`явлення вимоги, встановлений приписами ч. 2 ст. 530 ЦК України, настав 18.08.2020.

Докази у справі свідчать, що відповідач перерахував позивачу грошові кошти в загальній сумі 85000,00 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень, які містяться в матеріалах справи.

Втім, відповідач обов`язок з повернення залишку попередньої оплати за товар в розмірі 215000,00 грн., в тому числі у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, встановлений приписами ч. 2 ст. 530 ЦК України, не виконав, грошові кошти на користь позивача не перерахував.

В силу загальної норми, передбаченої у статті 599 ЦК України, та спеціальної норми, визначеної у частині першій ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили згідно вимог ч. 2 статті 86 ГПК України. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач довів суду факт порушення з боку відповідача своїх зобов`язань за договором, а саме невиконання останнім обов`язку з поставки товару та неповернення на вимогу позивача залишку суми сплаченої передоплати за товар в розмірі 215000,00 грн., в т.ч., що строк виконання відповідачем зобов`язання з повернення суми попередньої оплати настав.

Відповідач не довів суду належними доказами факт виконання обов`язку з поставки товару на користь позивача (не надав підписані обома сторонами у справі видаткову накладну, товарно-транспортну накладну, які засвідчують факт вручення товару позивачу), не довів факт повернення позивачу в повному обсязі попередньої оплати, а також заявлених до нього позовних вимог не спростував.

За таких обставин, позовні вимоги Малого приватного підприємства "Измаилстрой" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Верхліфт" про стягнення суми попередньої оплати в розмірі 215000,00 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Витрати зі сплати судового збору в сумі 3225,00 грн. покладаються на відповідача у справі - Товариство з обмеженою відповідальністю "Верхліфт" відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 13, 74, 86, 123, 129, 233, 236, 238, ч. 4 ст. 240, 247-252 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В

1. Позовні вимоги Малого приватного підприємства "Измаилстрой" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Верхліфт" задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Верхліфт" (03045, м. Київ, вул. Плещеєва, буд. 10, ідентифікаційний код 41810292) на користь:

- Малого приватного підприємства "Измаилстрой" (68600, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Покровська, буд. 150, ідентифікаційний код 20970692) суму попередньої оплати в розмірі 215000 (двісті п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 3225 (три тисячі двісті двадцять п`ять) грн. 00 коп., видавши наказ.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 240, 241 ГПК України 19.07.2021 року.

Суддя О.Г. Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.