РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.07.2021Справа № 922/477/21
Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Спичака О.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 922/477/21

за позовом Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова "Шляхрембуд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізована механізована колона №23"

про стягнення 122 588,40 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

15.02.2021 до Господарського суду Харківської області надійшла позовна заява Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова "Шляхрембуд" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізована механізована колона №23" про стягнення 122588,40 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.02.2021 позовну заяву Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова "Шляхрембуд" передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

09.03.2021 Господарським судом міста Києва отримано позовну заяву у справі №922/477/21.

Внаслідок проведеного автоматизованого розподілу позовну заяву Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова "Шляхрембуд" передано на розгляд судді Спичака О.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.03.2021 відкрито провадження у справі №922/477/21, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (без проведення судового засідання), встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

16.03.2021 до Господарського суду міста Києва від Господарського суду Харківської області надійшов запит про направлення матеріалів справи №922/477/21 до Господарського суду Харківської області у зв`язку з поданням Товариством з обмеженою відповідальністю "Спеціалізована механізована колона №23" апеляційної скарги на ухвалу від 16.02.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 22.03.2021 було зупинено провадження у справі до перегляду ухвали Господарського суду Тернопільської області від 16.02.2021 в апеляційному порядку.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.04.2021 апеляційну скаргу повернуто заявникові, а справу до Господарського суду Харківської області.

20.05.2021 матеріали справи №922/477/21 надійшли на адресу Господарського суду міста Києва.

Ухвалою від 24.05.2021 поновлено провадження по справі №922/477/21 та продовжити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Повідомлено сторін, що додаткові письмові докази, клопотання, заяви, пояснення, необхідно подати у строк до 17.06.2021.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву у визначений судом у відповідності до господарського процесуального закону строк не скористався.

При цьому, про розгляд Господарським судом міста Києва справи №922/477/21 відповідач повідомлявся належним чином за адресою, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (03150, м. Київ, вул. Антоновича, 62-Б, корп.. 13-А, оф. 301), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 893, з якого вбачається, що ухвала суду про відкриття провадження у справі №922/477/21 була отримана відповідачем 28.05.2021.

За таких обставин, відповідач вважається належним чином повідомлений про розгляд Господарським судом міста Києва справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч.4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

21.05.2018 між Комунальним підрядним спеціалізованим підприємством по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова "ШЛЯХРЕМБУД" (далі - субпідрядник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спеціалізована механізована колона № 23» (далі - генпідрядник, відповідач) було укладено договір № 21/05-5, відповідно до п. 1.1. якого за завданням генпідрядника субпідрядник зобов`язується виконати роботи з влаштування асфальтобетонного покриття при виконанні робіт з капітального ремонту комплексу транспортних споруд по просп. Льва Ландау в м. Харкові. Шляхопровід через залізничні колії Харків-Куп`янськ (код за ДК 021:2015-45221000-2- Будівництво мостів і тунелів, шахт і метрополітенів) відповідно до проектно-кошторисної документації, а генпідрядник - прийняти ці роботи та оплатити їх.

Відповідно до п.3.1 договору ціна договору становить 1 131 190,54 грн. в тому числі ПДВ - 188 531,76 грн. Ціна цього договору може бути зменшена за взаємною згодою Сторін (п.3.2 договору).

Розрахунки проводяться шляхом оплати генпідрядником після підписання сторонами акта виконаних робіт форми КБ-2в та КБ-3 (п.4.1. договору).

Згідно з п.4.2. договору сторони узгодили, що вартість прямих витрат при взаєморозрахунках за виконані субпідрядником роботи визначається на підставі узгодженої сторонами договірної ціни.

Пунктом 4.6. договору передбачено, що генпідрядник приймає виконані роботи на підставі акта виконаних робіт (№КБ-2в, №КБ-3), підписаного уповноваженими представниками сторін. Акт виконаних робіт передається субпідрядником уповноваженому представнику замовника.

Відповідно до п.5.1 договору встановлено строк виконання робіт:

- початок робіт: травень 2018 року;

- завершення робіт: 30 червня 2018 року.

Згідно п.10.1. договору цей договір набирає чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2019, а в частині розрахунків та гарантійних зобов`язань - до повного виконання зобов`язань за цим договором. Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору (п.10.3 договору).

04.10.2019 між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору, умовами якої сторони узгодили внести зміни у розділ V «Виконання робіт» та п.5.1 виклали в наступній редакції:

« 5.1 Строк виконання робіт:

початок робіт: травень 2018 року;

завершення робіт: грудень 2019 року».

В подальшому, 24.03.2020 сторонами підписано додаткову угоду №2 до договору, якою сторони внесли зміни у розділ V «Виконання робіт» та п.5.1 виклали в наступній редакції:

« 5.1 Строк виконання робіт:

початок робіт: травень 2018 року;

завершення робіт: грудень 2020 року». Також, умовами п.2. додаткової угоди №2 від 24.03.2020 до договору сторони продовжили строк дії договору до 31.12.2021. Пунктом 3 даної додаткової угоди сторони погодили, що оплата за роботи, виконані протягом 2020 року здійснюється генпідрядником на підставі підписаних сторонами актів виконаних робіт (форми №КБ-2В, №КБ-3)

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір №21/05-5 від 21.05.2018 як належну підставу, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у сторін взаємних цивільних прав та обов`язків з субпідряду.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов договору №21/05-5 від 21.05.2018 протягом 2018-2019 років позивачем виконано підрядні роботи на загальну суму 122 588,40 грн., що підтверджується наданими позивачем довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2018 року та вересень 2018 року, Актом №1/959 приймання виконання будівельних робіт за серпень 2018 року від 08.08.2018 на суму 40 872,00 грн. та Актом №2/1247 приймання виконання будівельних робіт за серпень 2018 року від 04.09.2018 на суму 81 716,40 грн.

Оскільки умовами спірного договору не встановлено чіткого строку оплати відповідачем виконаних позивачем робіт, останній направив на адресу відповідача претензію № 2 від 05.01.2021р. з вимогою про сплату суми боргу, яка отримана відповідачем 09.01.2021р., що підтверджується належними в матеріалах справи доказами.

Проте, за поясненнями позивача, відповідачем розрахунків за виконані роботи згідно вказаних вище актів проведено в повному обсязі не було, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість в сумі 122 588,40 грн.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (ст.837 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 838 Цивільного кодексу України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов`язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов`язку.

Суд зазначає, що за своїм змістом та правовою природою укладений між сторонам правочин є договором підряду, який підпадає під правове регулювання норм ст.ст.837-864 Цивільного кодексу України.

За твердженнями позивача, на виконання умов договору позивачем було виконано роботи з влаштування асфальтобетонного покриття при виконанні робіт з капітального ремонту комплексу транспортних споруд.

Також на підтвердження факту виконання робіт позивачем додано до позовної заяви довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2018 року та вересень 2018 року, Акт №1/959 приймання виконання будівельних робіт за серпень 2018 року від 08.08.2018 на суму 40 872,00 грн. та Акт №2/1247 приймання виконання будівельних робіт за серпень 2018 року від 04.09.2018 на суму 81 716,40 грн., які підписані уповноваженими представниками позивача та відповідача, без жодних зауважень та претензій щодо якості, вартості та обсягу робіт.

Як вказує позивач, виконані позивачем роботи на суму 122 588,40 грн. відповідачем не оплачено, що і стало підставою для звернення до суду з розглядуваним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

За змістом ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно з ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (ст.837 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором (ст.839 Цивільного кодексу України).

Замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки) (ст.853 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України).

Отже, виходячи з фактичних обставин справи, з огляду на приписи ст. 530 частини 2 Цивільного кодексу України та умови укладеного між сторонами правочину, суд дійшов висновку, що строк оплати генпідрядником робіт, які було виконано згідно Актів №1/959 приймання виконання будівельних робіт за серпень 2018 року від 08.08.2018 та Акт №2/1247 приймання виконання будівельних робіт за серпень 2018 року від 04.09.2018, настав.

Проте, як було встановлено судом вище, відповідачем не було проведено розрахунок за договором в повному обсязі, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 122 588,40 грн.

В свою чергу, матеріалами справи підтверджується, що №1/959 приймання виконання будівельних робіт за серпень 2018 року від 08.08.2018 та Акт №2/1247 приймання виконання будівельних робіт за серпень 2018 року від 04.09.2018 підписані зі сторони відповідача без заперечень та зауважень.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23 червня 1993 р.).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до ст.2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.33 Рішення віл 27.10.1993р. Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів»).

У п.26 рішення від 15.05.2008р. Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Проте, відповідачем доказово обставини, які повідомлені позивачем, спростовано не було, доказів оплати в повному обсязі робіт за спірним договором не надано.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, враховуючи те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, доказово не спростував, та доказів виконання в повному обсязі своїх обов`язків за спірним договором не надав, господарський суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог.

Згідно приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236-240 Господарського процесуального кодексу України

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізована механізована колона № 23" (03150, м. Київ, вул. Антоновича, 62-Б, корпус 13-А, офіс 301, ) на користь Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова "ШЛЯХРЕМБУД" (61004, м. Харків, вул. Москалівська, 20, ) 122 588 грн. 40 коп. основного боргу та 2270 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд.

Суддя О.М. Спичак