ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року Справа № 926/1733/21

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В., розглянувши у письмовому провадженні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Ерідон,

с. Чопилки, Переяслав-Хмельницького району, Київської області

до фермерського господарства Святовит, с. Бойківщина,

Драбівського району, Черкаської області

про стягнення 36 847 грн. 53 коп.

без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Чернівецької області звернулося з позовом товариство з обмеженою відповідальністю Фірма Ерідон до фермерського господарства Святовит про стягнення заборгованості за договором поставки №320/21/49 від 09 вересня 2020 року в сумі 36 847 грн. 53 коп., а саме: основного боргу в розмірі 23 712 грн. 00 коп.; 48,00% річних, відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України та пункту 6.7 договору в розмірі 5 824 грн. 64 коп.; процентів за користування товарним кредитом, відповідно до статті 536, частини п`ятої статті 694 Цивільного кодексу України, умов пунктів 4 та 5 додатків до договору в розмірі 5 824 грн. 64 коп. та пені з в розмірі 1 486 грн. 25 коп.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 24 травня 2021 року передано справу №926/1733/21 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Ерідон до фермерського господарства Святовит про стягнення заборгованості у сумі 36 847 грн. 53 коп. на розгляд Господарському суду Черкаської області за територіальною підсудністю.

07 червня 2021 року матеріали справи №926/1733/21 надійшли до Господарського суду Черкаської області.

Відповідно до ст.ст. 6, 32 ГПК України вищезазначену справу 07 червня 2021 року передано на розгляд судді Васяновичу А.В.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 09 червня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У визначені законом строки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило.

Відповідач відзиву на позов суду не надав.

Ухвалу суду від 09 червня 2021 року відповідач отримав 22 червня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю виходячи з наступного:

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач в обґрунтування своїх вимог зазначав, що на підставі договору поставки №320/21/49 від 09 вересня 2020 року поставив відповідачу товар на умовах визначених цим договором, проте зобов`язання щодо оплати придбаного товару відповідач не виконав.

Судом встановлено, що 09 вересня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю Фірма Ерідон (постачальник) та фермерським господарством Святовит (покупець) було укладено договір поставки №320/21/49.

В порядку та на умовах, визначених цим договором постачальник зобов`язався поставити покупцю продукцію виробничо-технічного призначення (товар), а покупець прийняти та оплатити вартість такого товару (п. 1.1. договору).

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Пунктом 1.2. вищевказаного договору визначено, що найменування, асортимент та кількість товару, який підлягає поставці за цим договором, зазначаються в додатках, які є його невід`ємною частиною.

Згідно додатку №320/21/49/1-Н від 05 жовтня 2020 року до договору поставки №320/21/49 від 09 вересня 2020 року поставці підлягають товар - насіннєвий матеріал (насіння) в наступному асортименті, кількості, ціні та вартості:

- насіння озимої пшениці Патрас І репродукція (непротруєне) (1т) вартістю 9 880 грн. 00 коп. без ПДВ за 1 т ;

- насіння озимої пшениці Артіст І репродукція вартістю 9 880 грн. 00 коп. без ПДВ за 1 т.

Всього загальна сума з ПДВ вартості товару, що поставлятиметься складає 23 712 грн. 00 коп.

Позивач свої зобов`язання виконав та поставив відповідачу товар на загальну суму 23 712 грн. 00 коп., що підтверджується копією видаткової накладної №80235 від 05 жовтня 2020 року.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно п. 3 додатку №320/21/49/1-Н від 05 жовтня 2020 року до договору поставки оплата повної вартості товару, який постачається на умовах цього додатку, здійснюється покупцем з дотриманням умов пунктів 3.2.-3.3. договору поставки не пізніше 10 календарних днів з моменту отримання товару за видатковими накладними шляхом перерахування суми, належної до сплати на розрахунковий рахунок постачальника.

Таким чином, з урахуванням умов п.3. додатку до договору відповідач повинен був розрахуватися за отриманий товар 15 жовтня 2020 року.

Водночас відповідач свого обов`язку щодо оплати поставленого товару не виконав.

В зв`язку з чим позивач просив стягнути з відповідача 23 712 грн. 00 коп. основного боргу.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем всупереч ч. 1 ст. 74, ст. ст. 76, 77 ГПК України не було доведено факту своєчасного та повного здійснення, на підставі умов договору поставки, розрахунку з позивачем за поставлений товар.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином борг в розмірі 23 712 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку.

Пунктом 6.7. договору визначено, що в разі невиконання покупцем зобов`язань щодо оплати товару у відповідності до умов цього договору, покупець відповідно до ст. 625 ЦК України, сплачує на користь постачальника компенсаційний платіж в розмірі 48% річних. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Термін користування чужими грошовими коштами може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством, а саме частиною другою статті 625 ЦК України.

Тобто законодавство встановлює наслідки як надання можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу в межах дії договору, так і наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх, тому підстави для застосування аналогії закону відсутні.

Відповідно до ст. 625 ЦК України позивачем нараховано та заявлено вимогу про стягнення 5 824 грн. 64 коп. 48% річних нарахованих за період з 16 жовтня 2020 року по 20 квітня 2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов`язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Згідно п. 6.2. договору крім відповідальності, встановленої п. 6.1. цього договору покупець за несвоєчасну оплату товару сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення.

Пунктом 6.8. договору сторони домовились про те, що нарахування та стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів) за договором відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України не обмежується строком нарахування та припиняється в день виконання стороною зобов`язання, а строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій, у відповідності до ст. 259 ЦК України, продовжується до 3 років. При цьому, вказаний пункт (положення) вважається двосторонньою угодою сторін цього договору про збільшення строків позовної давності та строків нарахування та стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів).

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Частина 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачає строк та порядок, у межах якого нараховуються штрафні санкції.

Нарахування санкцій триває протягом шести місяців. Проте законом або договором можуть бути передбачені інші умови нарахування.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Оскільки сторонами було визначено інший період нарахування штрафних санкцій, то нарахування пені понад строки визначені ч. 6 ст. 232 ГК України не суперечить вимогам чинного законодавства.

З урахування вимог п. 6.2 умов та п. 6.8. договору позивачем заявлено також вимогу про стягнення 1 486 грн. 25 коп. пені нарахованої за період з 16 жовтня 2020 року по 20 квітня 2021 року.

Згідно п.п. 4, 5 додатку до договору у разі порушення покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого товару, що був поставлений на умовах відстрочення оплати у строк зазначений в п. 3 цього додатку, на строк понад 15 календарних днів, покупець, відповідно до вимог ст. 536 та ч. 5 ст. 694 ЦК України, зобов`язаний сплатити на користь постачальника плату за користування товарним кредитом у розмірі 48% річних, нараховану на вартість отриманого, але неоплаченого покупцем товару.

Нарахування відсотків за користування товарним кредитом здійснюється від дня, коли товар підлягав оплаті за умовами цього додатку та закінчується днем повної оплати вартості отриманого товару.

У відповідності до ч. 5 ст. 694 ЦК України якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Договором купівлі-продажу може бути передбачений обов`язок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи від дня передання товару продавцем.

Позивачем також заявлено до стягнення проценти за користування товарним кредитом в розмірі 5 824 грн. 64 коп. нарахованих за період з 16 жовтня 2020 року по 20 квітня 2021 року.

Здійснивши перевірку правильності нарахування 48% річних, пені та процентів за користування товарним кредитом за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛЗ ПІДПРИЄМСТВО 9.5.3. судом встановлено, що розмір 48% річних та процентів нараховано вірно, пеня - в меншому розмірі, однак позивач самостійно визначив зміст своїх вимог, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фермерського господарства СВЯТОВИТ, вул. Лесі Українки, 69, с. Бойківщина, Драбівського району, Черкаської області, ідентифікаційний код 36772748 на користь товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Ерідон, вул. Б.Хмельницького, 35 , с. Чопилки, Переяслав-Хмельницького району, Київської області, ідентифікаційний код 43106699 23 712 грн. 00 коп. основного боргу, 5 824 грн. 64 коп. -48% річних, 5 824 грн. 64 коп. - процентів за користування товарним кредитом, 1 486 грн. 25 коп. пені та 2 270 грн. 00 коп. судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 12 липня 2021 року.

Суддя А.В.Васянович