ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.07.2021 Справа № 905/188/21

Суддя господарського суду Донецької області Макарова Ю.В., при секретарі судового засідання Гур`євій М.В., розглянувши у судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Металпромекспорт», смт.Слобожанське, Дніпровський район, Дніпропетровська область,

до Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», м.Краматорськ Донецької області,

про стягнення 656 839,98грн,

та за зустрічною позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», м.Краматорськ Донецької області,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Металпромекспорт», смт.Слобожанське, Дніпровський район, Дніпропетровська область,

про стягнення пені в сумі 656 839,98грн,

за участю представників сторін:

від позивача (за первісним позовом): не з`явився,

від відповідача (за первісним позовом): не з`явився,

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Металпромекспорт», смт.Слобожанське, Дніпровський район, Дніпропетровська область, звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», м.Краматорськ Донецької області (відповідач за первісним позовом), про стягнення 246 947,10грн заборгованості, 9 097,41грн інфляційних втрат, 3 002,00грн 3% річних, 360 751,41грн пені, 37 042,06грн штрафу (всього 656 839,98грн).

В обґрунтування позовних вимог позивач за первісним позовом посилається на неналежне виконання відповідачем за первісним позовом своїх зобов`язань за укладеним між сторонами договором поставки №15/250 від 16.05.2019 щодо своєчасної оплати товару, поставленого за Специфікацією №2 від 13.02.2020 та Специфікацією №3 від 07.07.2020 до вказаного договору.

15.02.2021 через канцелярію суду від ТОВ «Металпромекспорт» надійшли пояснення вих.№24/223 від 11.02.2021 до позовної заяви з доданими первинними документами до спірного договору.

Ухвалою суду від 15.02.2021 прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/188/21, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

01.03.2021 через канцелярію суду від ТОВ «Металпромекспорт» надійшла заява вих.№31/230 від 24.02.2021 про приєднання доказів до матеріалів справи.

09.03.2021 через канцелярію суду від представника ПАТ «Енергомашспецсталь» надійшов відзив №17/138-609 від 03.03.2021 на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, по суті позовних вимог стверджує, що залишок суми основної заборгованості складає 246 946,61грн., тобто у меншому розмірі ніж заявлено. Крім того заперечує проти заявленого розміру пені, в тому числі вважає одночасне нарахування пені та штрафу неправомірним, не погоджується з розрахунком інфляційних втрат.

10.03.2021 ПАТ «Енергомашспецсталь» звернулось до суду із зустрічною позовною заявою до ТОВ «Металпромекспорт» про стягнення пені в сумі 656 839,98грн. В обґрунтування позовних вимог позивач за зустрічним позовом посилається на прострочення поставки товару за укладеним між сторонами договором поставки №15/250 від 16.05.2019. Зазначає, що стягненню підлягає пеня в загальному розмірі 3 455 080,10грн, але враховуючи приписи ст.ст.233 ГПК України, ч.3 ст.551 ЦК України, враховуючи непомірно великий розмір нарахованої пені порівняно з сумою непоставленого товару зменшує заявлений розмір пені до 656 839,98грн.

Ухвалою господарського суду від 15.03.2021 прийнято зустрічну позовну заяву для спільного розгляду з первісним позовом у справі №905/188/21, об`єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження із первісним позовом для спільного розгляду за правилами загального позовного провадження.

02.04.2021 через канцелярію суду від ТОВ «Металпромекспорт» надійшов відзив №48/247 від 31.03.2021 на зустрічний позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ "Енергомарспецталь", посилаючись на виконання з боку постачальника всіх зобов`язань за договором в частині досягнутої домовленості щодо умов поставки, в свою чергу стверджує, що покупець здійснював вивіз товару частково, не надавав ні транспорт для завантаження товару так і інструкції постачальнику для здійснення перевезення. На підтвердження знаходження спірного товару в порту Олівія Миколаївської області надав суду договір транспортного експедирування №1617 від 01.06.2017 та довідки про наявність вантажу, заяву свідка.

08.04.2021 через канцелярію суду від ПАТ«Енергомашспецсталь» надійшла відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, в якій заперечує проти викладених у відзиві аргументів.

16.04.2021 через канцелярію суду від ТОВ «Металпромекспорт» надійшла заява вих.№57/256 від 14.04.2021 про приєднання доказів (заяви свідка).

17.05.2021 від ТОВ «Металпромекспорт» через канцелярію суду на виконання ухвали суду від 27.04.2021 надійшла заява вих.№79/278 від 14.05.2021 з доданим розгорнутим розрахунком за всіма здійсненими між сторонами поставками по спірному договору з відображенням здійснених оплат та кінцевою сумою заборгованості за кожним первинним документом.

19.05.2021 від ПАТ «Енергомашспецсталь» через канцелярію суду надійшли пояснення №17/312-1217 від 18.05.2021 по справі на виконання ухвали суду від 27.04.2021, в яких також викладений детальний розрахунок за всіма поставками в межах спірного договору.

Ухвалою господарського суду від 15.06.2021 закрито підготовче провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 06.07.2021 року.

Представники сторін у судове засідання 06.07.2021 не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Стаття 42 ГПК передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони.

Поряд з цим, одним із принципів господарського судочинства відповідно до статті 2 ГПК України є розумність строків розгляду справи судом.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Приймаючи до уваги викладене, а також ту обставину, що явка представників сторін у судове засідання 06.07.2021 не визнавалась судом обов`язковою, неявка у судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду справи по суті, виходячи з критеріїв "розумності" строку розгляду справи судом, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи по суті.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд ВСТАНОВИВ:

16.05.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Металпромекспорт» (постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Енергомашспецсталь» (покупець) було укладено договір поставки №15/250 (надалі - договір), згідно з п.1.1. якого постачальник в порядку і на умовах, визначених даним договором зобов`язався передати у власність покупця, а покупець зобов`язався прийняти і оплатити товар (продукцію), загальна кількість, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру і загальна ціна, виробник якого визначається сторонами в специфікаціях, що є невід`ємною частиною даного договору.

Ціна продукції вказується в специфікаціях, що є невід`ємною частиною договору (п.2.1. договору).

У п.2.2. договору сторони дійшли згоди, що загальна сума договору є величиною змінною і складається із суми усіх специфікацій, оформлених до даного договору, але не може перевищувати 3 600 000грн з ПДВ (3 000 000,00 без ПДВ), 600 000,00грн ПДВ 20%.

За умовами п.5.1. договору строки і умови поставки товару зазначаються в специфікаціях.

Відповідно до п.5.2. договору датою поставки товару вважається дата його передачі покупцю постачальником в установленому в специфікаціях місці.

Постачальник зобов`язаний повідомити покупця про запланованої поставки товару (продукції) не пізніше 3 днів до дати поставки (п.5.3. договору).

Згідно з п.6.1. договору постачальник зобов`язався надати покупцю одночасно з продукцією наступні документи: а) рахунок; б) документ про якість; в) накладну (в накладній обов`язкове посилання на отримувача продукції); г) товарно-транспортну накладну.

Якщо на момент передачі продукції будь-які із вищезазначених документів відсутні, вони повинні бути надані протягом 2 календарних днів після передачі продукції (п.6.1.1. договору).

За умовами п.6.3. договору датою переходу права власності є дата, проставлена представником покупця в товарно-транспортній накладній (видатковій накладній), документом, що підтверджує такий перехід є накладна (видаткова накладна).

Відповідно до п.8.1. договору прийомка товару (продукції) по кількості здійснюється у відповідності до вимог Інструкції, затвердженої постановою Держарбітража від 15.06.1965 № П-6 зі змінами і доповненнями, а також у відповідності до вимог ТУ і ГОСТ для даного виду товару (продукції).

Прийомка товару (продукції) по якості здійснюється одним із наступних способів, що обираються покупцем:

- у відповідності до вимог Інструкції, затвердженої постановою Держарбітража від 25.04.1966 №П-7 зі змінами і доповненнями, а також у відповідності до вимог ТУ і ГОСТ для даного виду товару (продукції);

- при участі незалежної експертної організації, що залучається покупцем.

У п.9.1., п.9.3 договору сторони домовились, що оплата здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника в національній валюті України. Покупець здійснює оплату за поставлену продукцію протягом строку, вказаного у специфікації, від дня отримання оригіналів рахунку на оплату і документа про якість, якщо інше не передбачено специфікацією.

Датою оплати товару (продукції) вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця (п.9.4. договору).

За просрочку поставки або недопоставку продукції постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 1% вартості не поставленої в строк продукції за кожен день просрочки поставки продукції (п.10.1. договору).

Відповідно до п.10.2. договору у випадку просрочки поставки товару більш ніж на 10 календарних днів проти строків, встановлених у договорі, постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 3% вартості продукції, не поставленої в строк, за кожен день просрочки поставки продукції. Також, Покупець вправі відмовитись від подальшої прийомки і оплати товару (продукції), а також вимагати повернення раніше оплачених за товар (продукцію) сум, які покупець зобов`язаний повернути протягом трьох банківських днів з моменту отримання повідомлення покупця, які вважаються отриманими постачальником по завершенню трьох робочих днів з моменту його відправки покупцем за адресою, вказаною в даному договорі. У випадку прос рочки повернення грошових коштів постачальник сплачує покупцю за кожен день просрочки повернення пеню у розмірі 0,5% від суми, що підлягає поверненню.

При несвоєчасній оплаті продукції, що постачається покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 1% суми простроченого платежу за кожен день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період прострочки. У випадку прострочки оплати продукції більш ніж на 10 календарних днів проти строків, установлених у договорі, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 3% від суми прострочення платежу за кожен день прострочки оплати продукції. Також у випадку порушення строків оплати продукції покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 15% від суми простроченого платежу (редакція п.10.6. договору, враховуючи зміст протоколу розбіжностей до договору від 16.05.2019).

У п.10.7. договору сторони дійшли згоди, що у випадку прострочки поставки товару, за який покупцем внесена повна або часткова попередня оплата, постачальник сплачує покупцю за весь час користування чужими грошовими коштами 15% річних від суми грошових коштів, сплачених покупцем, за період з дня оплати і до фактичної поставки товару (продукції) або повернення грошових коштів.

Відповідно до п.13.1. даний договір вважається укладеним і вступає в силу з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками сторін.

Відповідно до п.13.2., п. 13.3. строк дії договору до 31.12.2020. Закінчення строку дії договору не звільняє сторін від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії даного договору.

У виконання п. 1.1 договору сторонами було укладено Специфікацію №1 від 16.05.2019, Специфікацію №2 від 13.02.2020, Специфікацію №3 від 07.07.2020 до договору.

Так, відповідно до умов Специфікації №1 від 16.05.2019 (в редакції Додаткової угоди №2 від 13.01.2020) сторони дійшли згоди про поставку 120 тон плавікового шпату ФК85 Mexichem Flour Comercial S.A. de C.V. за ціною 8967,17грн без ПДВ за 1 тону (вартість може бути змінена внаслідок зміни курса гривні до валюти, встановленому на 16.05.2019, більш ніж на 3%), вартість поставки 1 291 272,48грн з ПДВ. Строк поставки товару червень 2019 - січень 2020; умови оплати - відстрочка платежу 30 календарних днів з моменту поставки товару; умови поставки згідно Інкотермс 2010 - FCA порт Ольвія Миколаївської області. За умовами вказаної Специфікації датою переходу права власності на товар є дата підписання видаткової накладної, виписаної постачальником, представником покупця на складі постачальника.

Згідно умов Специфікації №2 від 13.02.2020 поставки підлягало 120 тон плавікового шпату ФК85 Mexichem Flour Comercial S.A. de C.V. за ціною 8633,56грн без ПДВ за 1 тону (вартість може бути змінена внаслідок зміни курса гривні до долару США, встановленому на 16.01.2020, більш ніж на 3%), вартість поставки 1 243 232,64грн з ПДВ. Строк поставки товару лютий-липень 2020; умови оплати - відстрочка платежу 30 календарних днів з моменту поставки товару; умови поставки згідно Інкотермс 2010 - FCA порт Ольвія Миколаївської області. За умовами вказаної Специфікації датою переходу права власності на товар є дата підписання видаткової накладної, виписаної постачальником, представником покупця на складі постачальника.

За умовами Специфікації №3 від 07.07.2020 поставки підлягало 90 тон плавікового шпату ФК85 Mexichem Flour Comercial S.A. de C.V. за ціною 8633,56грн без ПДВ за 1 тону (вартість може бути змінена внаслідок зміни курса гривні до долару США, встановленому на 16.01.2020, більш ніж на 3%), вартість поставки 932 424,48грн з ПДВ. Строк поставки товару cерпень - листопад 2020; умови оплати - відстрочка платежу 30 календарних днів з моменту поставки товару; умови поставки згідно Інкотермс 2010 - FCA порт Ольвія Миколаївської області. За умовами вказаної Специфікації датою переходу права власності на товар є дата підписання видаткової накладної, виписаної постачальником, представником покупця на складі постачальника.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов договору поставки №15/250 від 16.05.2019р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Металпромекспорт» здійснив поставку спірного товару відповідачу за наступними видатковими накладними: №27 від 10.07.2020 на суму 154 051,00грн, №29 від 07.08.2020 на суму 168 361,03грн, №30 від 24.07.2020 на суму 53 587,81грн, №34 від 09.08.2019 на суму 51232,61грн, №40 від 18.10.2019 на суму 141 481,60грн, №44 від 25.11.2019 на суму 137 631,92грн, №48 від 20.12.2019 на суму 129 125,78грн, №6 від 06.02.2020 на суму 136 575,89грн, №10 від 28.02.2020 на 193 944,29грн, №12 від 06.03.2020 на 168 232,96грн, №19 від 13.05.2020 на 165 758,41грн, №24 від 05.06.2020 на 167 911,33грн.

Поставлена згідно зазначених накладних продукція на підставі довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей №849 від 01.07.2020 та №1045 від 06.08.2020 прийнята уповноваженими особами покупця, що підтверджується відповідним підписом на накладних. Факт отримання продукції на загальну суму 1 667 894,63грн. не спростований відповідачем.

Суду також надано товарно-транспортні накладні від 04.07.2019, від 24.07.2019, від 09.08.2019, від 18.10.2019, від 25.11.2019, від 20.12.2019, від 06.02.2020, від 28.02.2020, від 06.03.2020, від 13.05.2020, від 05.06.2020, від 10.07.2020 та від 07.08.2020.

Матеріали справи також містять рахунки-фактури №61 від 24.07.2019 на суму 53 587,81грн, №66 від 09.08.2019 на суму 51 232,61грн, №82 від 18.10.2019 на суму 141 481,60грн, №87 від 25.11.2019 на суму 137 631,92грн, №94 від 20.12.2019 на суму 129 125,78грн, №10 від 06.02.2020 на суму 136 575,89грн, №16 від 28.02.2020 на суму 193 944,29грн, №19 від 06.03.2020 на суму 168 232,96грн, №65 від 13.05.2020 на суму 165 758,41грн, №71 від 05.06.2020 на суму 167 911,33грн, №82 від 10.07.2020 на суму 154 051,00грн, №86 від 07.08.2020 на суму 168 361,03грн.

Господарський суд приймає до уваги, що покупцем при отриманні товару не подавалося жодних заперечень щодо неналежності виконання постачальником прийнятих за договором зобов`язань з поставки продукції.

Позивач (за первісним позовом) надав суду платіжні доручення, якими підтверджується оплата отриманого шпату плавікового згідно з договором на загальну суму 1 420 948,02грн., що не заперечується іншою стороною.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Металпромекспорт» звертався до контрагента з претензією вих.№192/445 від 15.12.2020, у якій вимагав сплатити заборгованість за договором поставки №15/250 від 16.05.2019 у розмірі 246 947,10грн. Докази направлення вказаної претензії відповідачу (за первісним позовом) наявні в матеріалах справи.

Оскільки претензія залишилася без задоволення, Публічним акціонерним товариством «Енергомашспецсталь» зобов`язання з повної оплати прийнятої за договором продукції не було виконано, це стало підставою для звернення позивача (за первісним позовом) до суду з позовом про стягнення заборгованості у розмірі 246 947,10грн, інфляційних втрат у розмірі 9 097,41грн, 3% річних у розмірі 3 002,00грн, пені у розмірі 360 751,41грн, штрафу у розмірі 37 042,06грн (всього 656 839,98грн).

В свою чергу, відповідач (за первісним позовом) звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Металпромекспорт» про стягнення пені в сумі 656 839,98грн у зв`язку з простроченням поставки товару за укладеним між сторонами договором поставки №15/250 від 16.05.2019.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги за первісним позовом такими, що підлягають задоволенню частково, враховуючи наступне:

Згідно з ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст.173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України, зокрема, однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як визначено ст.629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст.712 ЦК України та ст.265 ГК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, на підставі укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Металпромекспорт» (постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Енергомашспецсталь» (покупець) договору поставки №15/250 від 16.05.2019 у позивача (за первісним позовом) виник обов`язок поставити товар, а у відповідача (за первісним позовом) прийняти його та оплатити.

Враховуючи підстави позову, а також надані сторонами у виконання ухвали суду від 27.04.2021 відомості бухгалтерського обліку (а.с. 77, 87-88 том 1), фактично спір між сторонами в частині первісного позову виник у зв`язку з нездійсненням покупцем розрахунку за поставлений відповідно до видаткових накладних №27 від 10.07.2020, №29 від 07.08.2020 товар.

Відповідно до ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525 ЦК України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до п.9.3. договору покупець здійснює оплату за поставлену продукцію протягом строку, вказаного у специфікації, від дня отримання оригіналів рахунку на оплату і документа про якість, якщо інше не передбачено специфікацією.

Виходячи із принципу свободи договору згідно із статтею 627 ЦК України, у Специфікаціях №1 від 16.05.2019, №2 від 13.02.2020, №3 від 07.07.2020 сторони визначили однакові умови оплати товару, а саме з відстрочкою платежу 30 календарних днів з моменту його поставки.

Статтею 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

За змістом статті 252 ЦК України вбачається, що строк визначається, зокрема, днями, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Частиною п`ятою статті 254 ЦК України передбачено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Отже, при визначенні строку (терміну) виконання зобов`язання судам необхідно враховувати загальні положення ЦК України про порядок визначення та обчислення строків (термінів), зокрема, щодо початку і закінчення строку (терміну), а також умови вчиненого сторонами спору правочину, на підставі якого виникло зобов`язання.

Відтак, з урахуванням вищевикладеного:

- зважаючи на те, що 09.08.2020 є вихідним днем, то днем закінчення строку виконання покупцем зобов`язання щодо оплати товару за спірною видатковою накладною №27 від 10.07.2020 є перший робочий день - 10.08.2020 (понеділок), відповідно з 11.08.2020 почалося прострочення виконання зобов`язання.

- зважаючи на те, що 06.09.2020 є вихідним днем, то днем закінчення строку виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати товару за спірною видатковою накладною №29 від 07.08.2020 є перший робочий день - 07.09.2020 (понеділок), відповідно з 08.09.2020 почалося прострочення виконання зобов`язання.

Приписи ч.7 ст.193 ГК України та ст.525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно із ст.2 ст.73 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

З огляду на вимоги ч.ч.1, 3 ст.74 ст.73 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як стверджує позивач за первісним позовом та не заперечується іншою стороною, відповідно до бухгалтерського обліку підприємств товар поставлений за накладною №27 від 10.07.2020 був оплачений 06.08.2020 лише частково на суму 75 465,42грн., товар за накладною №29 від 07.08.2020 повністю не оплачений. Відтак, загальний залишок заборгованості складає 246 946,61грн.

Враховуючи, що матеріалами справи доведений факт отримання відповідачем спірної продукції, докази сплати суми заборгованості у розмірі 246 946,61грн суду не надані, заборгованість у вказаному розмірі підтверджується в тому числі розрахунком станом на 11.02.2021 за підписом директора ТОВ «Металпромекспорт», не спростована ПАТ «Енергомашспецсталь» належними та допустимими доказами, господарський суд вважає позовні вимоги в частині стягнення суми боргу у розмірі 246 946,61грн. такими, що підлягають задоволенню.

В іншій частині вимог у розмірі 0,49грн. вимоги є недоведеними, отже не підлягають задоволенню.

Посилаючись на несвоєчасне виконання відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань, позивач за первісним позовом також просить суд стягнути з відповідача за первісним позовом інфляційні втрати у розмірі 9 097,41грн, 3% річних у розмірі 3 002,00грн, пеню у розмірі 360 751,41грн, штраф у розмірі 37 042,06грн.

Розглянувши вимоги в частині стягнення 37042,06грн штрафу суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Як вже зазначалося вище, у п.10.6. договору (в редакції протоколу розбіжностей до договору від 16.05.2019), сторони домовились, що у випадку порушення строків оплати продукції покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 15% від суми простроченого платежу.

Суд не погоджується з аргументами ПАТ «Енергомашспецсталь» відносно того, що встановлення відповідальності у вигляді стягнення одночасно пені та штрафу суперечить ст. 61 Конституції України та ст.ст. 1,3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 02.04.2019 у справі № 917/194/18 одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. Відтак, у межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Суд, перевіривши розрахунок заявленого штрафу, встановив, що нарахування вказаної неустойки ґрунтується на умовах спірного договору та на нормах законодавства, проте, враховуючи висновки суду щодо правомірної суми основного боргу у розмірі 246 946,61грн, вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню у розмірі 37 041,99грн., в частині стягнення 0,07грн. вимоги є недоведеними.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 360 751,41грн., суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України та частиною шостою статті 232 ГК України.

Під неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до ст.549 ЦК України розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.10.6. договору (в редакції протоколу розбіжностей до договору від 16.05.2019), при несвоєчасній оплаті продукції покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 1% суми простроченого платежу за кожен день прострочки.

Відповідно до наданого суду розрахунку, заявлена до стягнення пеня розрахована наступним чином:

- на суму заборгованості 78 586,00грн за видатковою накладною №27 від 10.07.2020 за період з 11.08.2020 по 25.01.2021 із застосуванням 1% суми простроченого платежу за кожен день прострочки;

- на суму заборгованості 168 361,00грн за видатковою накладною №29 від 07.08.2020 за період з 08.09.2020 по 25.01.2021 із застосуванням 1% суми простроченого платежу за кожен день прострочки.

Суд зазначає, що заборгованість за видатковою накладною №27 від 10.07.2020, з урахуванням здійсненої 06.08.2020 часткової оплати, станом на початок періоду нарахування становить 78 585,58грн, що підтверджується матеріалами справи, зокрема, доданим до заяви ТОВ «Металпромекспорт» вих.№79/278 від 14.05.2021 розрахунком основної заборгованості та доданою до пояснень ПАТ «Енергомашспецсталь» №17/312-1217 від 18.05.2021 довідкою. Отже, правомірним є нарахування пені на заборгованість за видатковою накладною №27 від 10.07.2020 у розмірі 78 585,58грн, а не на суму 78 586,00грн.

Частиною 2 ст.343 ГК України обумовлено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ст.4 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалася пеня.

Нарахування пені в розмірі 1% від загальної суми заборгованості за кожен банківський день прострочення є більшим, ніж нарахування пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен банківський день прострочення.

Здійснивши власний розрахунок пені, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ за кожен банківський день прострочення в межах обраних позивачем періодів, суд встановив, що пеня за вказаний період становить 12 057,58грн, розрахована наступним чином:

- на суму заборгованості 78 585,58грн за період з 11.08.2020 по 25.01.2021 4 328,93грн;

- на суму заборгованості у розмірі 168 361,00грн за період з 08.09.2020 по 25.01.2021 7 728,65грн,

з огляду на що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Щодо вимог про стягнення 3% річних у розмірі 3 002,00грн суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у ст.625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку, заявлені до стягнення 3% річних нараховані позивачем наступним чином:

- на суму заборгованості у розмірі 78 586,00грн за видатковою накладною №27 від 10.07.2020 за період з 11.08.2020 по 25.01.2021;

- на суму заборгованості у розмірі 168 361,00грн за видатковою накладною №29 від 07.08.2020 за період з 08.09.2020 по 25.01.2021.

Суд відзначає, що позивачем аналогічно з розрахунком пені неправомірно нараховано 3% річних на суму заборгованості за видатковою накладною №27 від 10.07.2020 у розмірі 78 586,00грн, у той час як заборгованість за вказаною накладною становить 78 585,58грн, однак здійснивши за допомогою програми інформаційно-пошукової системи "ЛІГА Закон" власний розрахунок 3% річних на суму 78 585,58грн в межах обраних позивачем періодів, суд встановив, що заявлена до стягнення сума річних не перевищує розмір, який може бути нарахований, внаслідок чого вимоги в цій частині підлягають задоволенню у заявленому розмірі 3002,00грн.

Щодо вимог про стягнення інфляційних втрат у розмірі 9 097,41грн суд зазначає наступне.

У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням унаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

Кредитору, у свою чергу, згідно з частиною другою статті 625 ЦК України належить право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст.625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення становить місяць.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Цивільним кодексом України, як основним актом цивільного законодавства, не передбачено механізму здійснення розрахунку інфляційних втрат кредитора у зв`язку із простроченням боржника у виконанні грошового зобов`язання.

Разом з цим, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 по справі №910/13071/19 дійшов висновків, що при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007.

Оскільки на практиці існують різні підходи до застосуванням механізму розрахунку інфляційних втрат у порядку частини другої статті 625 ЦК України у разі, якщо прострочення виконання грошового зобов`язання становить неповний місяць, Об`єднана палата Касаційного господарського суду роз`яснила, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці. Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних.

Заявлені до стягнення інфляційні втрати нараховані наступним чином:

- на заборгованість у розмірі 78 586,00грн із застосуванням індексів інфляції за місяці прострочення серпень 2020 - січень 2021;

- на заборгованість у розмірі 168 361,00грн із застосуванням індексів інфляції за місяці прострочення вересень 2020 - січень 2021;

Враховуючи викладене, обрані товариством періоди нарахування є правомірними.

Суд відзначає, що позивачем аналогічно з розрахунком пені та 3% річних неправомірно нараховано інфляційні на суму заборгованості за видатковою накладною №27 від 10.07.2020 у розмірі 78 586,00грн, у той час як заборгованість за вказаною накладною становить 78 585,58грн, однак здійснивши за допомогою програми інформаційно-пошукової системи "ЛІГА Закон" власний розрахунок інфляційних в межах обраних позивачем періодів суд встановив, що заявлена до стягнення сума не перевищує розмір, який може бути нарахований, внаслідок чого вимоги в цій частині підлягають задоволенню у заявленому розмірі 9 097,41грн.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги за зустрічним позовом такими, що не підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

Звертаючись до господарського суду з зустрічним позовом, ПАТ «Енергомашспецсталь» в якості підстав позову вказує на те, що в порушення умов договору поставки №15/250 від 16.05.2019 та специфікацій ТОВ «Металпромекспорт» свої зобов`язання на поставку товару в повному обсязі не виконав, у зв`язку з чим є підстави для відповідальності відповідно до умов п. 10.1, 10.2 вказаного договору.

Як вже встановлено судом, у якості додатку до договору №15/250 від 16.05.2019 між сторонами була підписана Специфікація №1 від 15.05.2019 року на поставку 120тн шпата плавікового ФК-85 за ціною 8967,17грн без врахування ПДВ (ціна може бути змінена через коливання курсу гривні до валюти, встановленого на 16.05.2019, більше ніж на 3%), вартість поставки 1 291 272,48грн з ПДВ. Умови поставки згідно Інкотермс 2010 - FСА порт Ольвія, Миколаївська область. Враховуючи Додаткову угоду №2а від 13.01.2020, строк поставки червень 2019-січень 2020р.

13.02.2020 року була підписана Специфікація №2 на поставку 120 тн шпата плавікового ФК-85 за ціною 8633,56грн без врахування ПДВ (ціна може бути змінена через коливання курсу гривні до долара США, встановленого на 16.01.2020, більше ніж на 3%), вартість поставки 1 243 232,64грн з ПДВ. Умови поставки згідно Інкотермс 2010 - FСА порт Ольвія, Миколаївська область. Строк поставки лютий-липень 2020.

07.07.2020 сторонами була узгоджена Специфікація №3 до договору, відповідно до якої постачальник повинен поставити покупцю 90тн шпата плавікового ФК-85 за ціною 8633,56грн без врахування ПДВ (ціна може бути змінена через коливання курсу гривні до долара США, встановленого на 16.01.2020, більше ніж на 3%), вартість поставки 932 424,48грн з ПДВ. Умови поставки згідно Інкотермс 2010 - FСА порт Ольвія, Миколаївська область. Строк поставки серпень - листопад 2020.

В свою чергу, ПАТ «Енергомашспецсталь» (покупець) стверджує, що в порушення досягнутої домовленості: спірний товар згідно зі Специфікацією №1 від 16.05.2019 був поставлений постачальником на загальну суму 649 635,61грн, з якої товар на суму 136 575,89грн. поставлений з простроченням встановленого строку поставки, товар на суму 641 636,87грн. станом на 26.02.2020 взагалі не поставлений; товар за Специфікацію №2 від 13.02.2020 був поставлений постачальником на загальну суму 1 018 259,02грн, з якої товар на суму 168 361,03грн. поставлений з простроченням встановленого строку поставки, товар на суму 224 973,62грн. станом на 26.02.2020 взагалі не поставлений; за Специфікацією №3 від 07.07.2020 товар на загальну суму 932 424,48грн. станом на 26.02.2020 взагалі не поставлений.

Матеріалами справи підтверджується, що за умовами всіх трьох специфікацій до договору сторони дійшли згоди щодо поставки товару загальною кількістю 330тон, в свою чергу, як свідчать первинні документи, фактична поставка товару здійснена в кількості 155,62тон.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до бухгалтерського обліку обох товариств обліковуються різні дані щодо обсягу здійснених поставок за кожною специфікацією, зокрема, за обліком ПАТ «Енергомашспецсталь» поставка товару за Специфікацією №3 від 07.07.2020 взагалі не була здійснена, в свою чергу відповідно до бухгалтерського обліку ТОВ «Металпромекспорт» за вказаною специфікацією поставка товару була здійснена частково. Відтак, у обліку товариств є відмінності у віднесенні поставок за наявними в матеріалах справи первинними документами на ту чи іншу специфікацію.

Разом з цим, суд не вбачає необхідності встановлювати обставини обсягу поставок товару за кожною специфікацією окремо, втручання суду у ведення бухгалтерського обліку господарських операцій господарюючих суб`єктів не є виправданим, враховуючи наступні висновки суду за наслідками оцінки правомірності заявлених зустрічних позовних вимог.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до частини 3 статті 220 ГК України боржник не вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, поки воно не може бути виконано внаслідок прострочення кредитора.

Частиною 1 статті 221 ГК України кредитор вважається таким, що прострочив виконання господарського зобов`язання, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не виконав дій, що передбачені законом, іншими правовими актами, або випливають із змісту зобов`язання, до вчинення яких боржник не міг виконати свого зобов`язання перед кредитором.

Як вже зазначалось, специфікаціями, які є невід`ємними частинами договору поставки, було узгоджено й загальну вартість, кількість та марку продукції, строки та місце її постачання - FСА порт Ольвія, Миколаївська область.

У відношенні позначення місця, куди повинні бути доставлені товари, в Інкотермс використовуються різноманітні терміни.

Відповідно до Розділу 6 Інкотермс Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2010 року) там, де пунктом доставки виступає місцезнаходження продавця, використовувався вираз «площі продавція» (термін FCA ст. А.4).

FСА (...named plaсе) англ. Fгее Саrrier, або термін "Франко-перевізник" (...назва місця призначення) - термін Інкотермс 2000 та 2010, означає, що продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. Якщо поставка здійснюється на площах продавця, продавець відповідає за завантаження. Якщо ж поставка здійснюється в іншому місці, продавець не несе відповідальності за розвантаження товару.

Під словом "перевізник" розуміється будь-яка особа, що на підставі договору перевезення зобов`язується здійснити або забезпечити здійснення перевезення товару залізницею, автомобільним, повітряним, морським, внутрішнім водним транспортом або комбінацією цих видів транспорту.

Інкотермс зосереджують увагу на зобов`язаннях продавця щодо поставки.

Так, пунктами А.3., А.4, умов FСА Інкотермс-2010 закріплено, що у продавця немає обов`язку перед покупцем по укладанню договору перевезення. Продавець зобов`язаний надати товар перевізнику або іншій особі, призначеній покупцем або обраній продавцем у відповідності зі статтею А.3 "а", у названому місці у день чи в межах періоду, що узгоджені сторонами для здійснення поставки.

Поставка вважається здійсненою, у разі якщо місцем доставки є площа продавця коли товар завантажений на транспортний засіб перевізника, зазначеного покупцем.

В свою чергу покупець відповідно до умов Б.3. FСА Інкотермс-2010 зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару від названого місця, окрім випадків, коли договір перевезення укладено продавцем відповідно до статті А.3 "а".

Відповідно до умов пункту Б.7 FСА Інкотермс-2010 покупець зобов`язаний дати продавцю достатнє повідомлення про назву особи, зазначеної в статті А.4, і, в разі необхідності, визначити вид транспорту, а також дату чи період поставки, і, в разі потреби, пункт у межах місця, де товар повинен бути доставлений перевізнику або іншій особі, зазначеній покупцем.

Матеріалами справи підтверджується, що у даному випадку сторони узгодили конкретний пункт місця доставки товару - порт Ольвія, Миколаївська область.

Враховуючи викладене, вантаж повинен бути доставлений постачальником у вказаний порт, а покупець повинен забезпечити здійснення його перевезення з місця доставки.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено, що покупцем здійснювалося прийняття поставленого постачальником товару у пункті навантаження м. Миколаїв ДП «СК» Ольвія» від вантажовідправника ТОВ «ТК ЮНСА», яке діяло за дорученням ТОВ «Металпромекспорт», самовивіз здійснювався перевізником ПАТ «Краматорське автотрансопрте підприємство 11410» за укладеним з ПАТ «Енергомашспецсталь» договором на надання транспортних послуг №42/944 від 01.01.2019.

Матеріалами справи підтверджується, що між ТОВ «Металпромекспорт» (замовник/клієнт) та ТОВ «ТК ЮНСА» (експедитор/виконавець) був укладений договір транспортного експедирування №1617 від 01.06.2017р., за умовами п.1.3 якого експедитор за заявкою клієнта може надавати додаткові послуги (перевірки кількості та стану вантажу, його завантаження та розвантаження, сплата зборів і витрат, покладених на Клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення тощо), пов`язані з перевезенням його вантажу, на умовах, зазначених у договорі.

У підтвердження доказів того, що товар (плавіковий шпат ФК-85) знаходився в порту Ольвія Миколаївська область у кількості, достатній для повного виконання узгоджених між сторонами обсягів поставки, ТОВ «Металпромекспорт» надав суду довідки ТОВ «ТК ЮНСА» від 15.06.2019р. №55/19-05, від 01.02.2020р. № 05/20-09, від 01.08.2020р. №35/20-59 про наявність на складі порту «Ольвія» м. Миколаїв відповідного вантажу, який готовий до відправки.

Водночас, відповідно до службової записки відділу матеріально-технічного постачання і обладнання ПАТ «ПАТ «Енергомашспецсталь», позивачем за зустрічним позовом не заперечується, що товар у постачальника був на складі постійно, оскільки ТОВ «Металпромекспорт» є офіційним дилером на території України спірного товару.

За письмовими поясненнями ПАТ «ПАТ «Енергомашспецсталь» від 18.05.2021 №17/312-1217 (а.с. 85, т. 2) правовідносини між сторонами склалися таким чином, що в день відвантаження постачальнику на електрону пошту направлявся файл з інформацією про транспортний засіб та водія. На склад постачальника направлявся транспорт, який замовлявся покупцем в ПАТ «Краматорське автотрансопрте підприємство 11410» відповідно до укладеного договору на надання транспортних послуг.

Відповідно до п.5.3. договору постачальник зобов`язаний повідомити покупця про запланованої поставки товару (продукції) не пізніше 3 днів до дати поставки. Разом з цим, сторонами у договорі не врегульовано питання яким саме чином здійснюється таке повідомлення.

З огляду на вимоги ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються в тому числі показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 87 ГПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини, або які ґрунтуються на повідомленнях інших осіб.

Відповідачем за зустрічним позовом в порядку ст.88 ГПК України надано суду засвідчену нотаріально від 12.04.2021 заяву свідка менеджера по реалізації продукції ТОВ «Металпромекспорт» ОСОБА_1 (а.с. 66 т.2), яким повідомлені наступні обставини правовідносин сторін щодо поставки спірного товару: після отримання електронною поштою повідомлень (лист, довідка) від ТОВ «ТК ЮНСА» про наявність товару, його кількості та готовність до виборки, того ж дня, а саме 15.06.2019, 01.02.2020 та 01.08.2020 він засобами телефонного зв`язку повідомляв про це співробітника ПАТ «Енергомашспецсталь» Константина Межуєва про наявність товару та його готовність до завантаження, очікування транспорту покупця. За твердженнями свідка, коли покупець був готовий надати транспорт, йому телефонували співробітники покупця ОСОБА_2 або ОСОБА_3 та повідомляли коли в порту буде транспорт для завантаження та кількість товару, яку вони зможуть вибрати. На кінець строку кожної специфікації, покупець жодного разу не вибирав заявлену ним кількість товару, не забезпечував транспорт для завантаження продукції в повному обсязі.

Як вже зазначалося вище, за умовами FСА Інкотермс-2010 встановлений обов`язок продавця у названому місці надати товар перевізнику або іншій особі, призначеній покупцем у день чи в межах періоду, що узгоджені сторонами для здійснення поставки.

Однак, позивачем за зустрічним позовом не надано належних доказів того, що у узгоджений період поставок товару він звертався до постачальника з вимогою видати йому товар та ТОВ «Металпромекспорт» йому було відмовлено. В свою чергу, за умовами пункту Б.7 FСА Інкотермс-2010 саме на покупця покладений обов`язок повідомити продавця про перевізника або іншу особу якій продавець зобов`язаний передати товар. Доказів у підтвердження наявності волевиявлення покупця узгодити з продавцем або його експедитором обсяг готового для вивантаження товару, строки подачі транспортного засобу, матеріали справи також не містять.

Відтак, саме покупець повинен надати транспорт для завантаження необхідної кількості товару, доказів чого (в межах підстав позову) зустрічна позовна заява не містить. У даному випадку саме ПАТ «Енергомашспецсталь» як одержувач товару зобов`язаний був забезпечити приймання продукції відповідно до узгоджених між сторонами умов поставки, створити відповідні умови для своєчасного приймання та вивезення товару.

Оскільки ПАТ «Енергомашспецсталь» не довів наявність наміру отримати у виконання зобов`язання весь обсяг товару, що мав бути поставлений за домовленістю сторін, постачальник не може вважатися таким, що прострочив поставку товару.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем за зустрічний позовом не доведено, що несвоєчасна поставка спірного товару сталася з вини постачальника та не залежала від волевиявлення покупця, відтак про відсутність підстав для задоволення зустрічних позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з відмовою у задоволенні зустрічних позовних вимог витрати з оплати судового збору покладаються на позивача за зустрічним позовом.

Керуючись ст.ст.12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 236-238, 247, 252 ГПК України, господарський суд, -

В И Р I Ш И В:

Первісні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Металпромекспорт», смт.Слобожанське, Дніпровський район, Дніпропетровська область, до Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», м.Краматорськ Донецької області, про стягнення 656 839,98грн задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» (87500, Донецька область, м.Волноваха, вул.Шевцової, буд.22А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Металпромекспорт» (04073, м.Київ, вул.Рилєєва, буд.10а, офіс 125; ) заборгованість у розмірі 246 946,61грн, інфляційні втрати у розмірі 9 097,41грн, 3% річних у розмірі 3 002,00грн, пеню у розмірі 12 057,58грн, штраф у розмірі 37 041,99грн, судовий збір у розмірі 4 622,18грн.

В частині стягнення заборгованості у розмірі 0,49грн, штрафу у розмірі 0,07грн, пені у розмірі 348 693,83грн відмовити.

У задоволенні зустрічного позову Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», м.Краматорськ Донецької області, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Металпромекспорт», смт.Слобожанське, Дніпровський район, Дніпропетровська область, про стягнення пені за прострочення поставки товару в сумі 656 839,98грн - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 ГПК рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

У судовому засіданні 06.07.2021 підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 16.07.2021.

Суддя Ю.В. Макарова