ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2021 справа № 914/1291/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Зернова група Київ, м. Київ

до відповідача: Державного підприємства Стрийський комбінат хлібопродуктів №1 Державного агенства резерву України, м. Стрий, Львівська обл.

про стягнення заборгованості за договором поставки у сумі 88 097,04грн.

Суддя Коссак С.М.

за участю секретаря судового засідання Побігайленко Ю-Б.В.

Представники:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Товариством з обмеженою відповідальністю Зернова група Київ, м. Київ до відповідача: Державного підприємства Стрийський комбінат хлібопродуктів №1 Державного агенства резерву України, м. Стрий, Львівська обл. про стягнення заборгованості за договором поставки у сумі 88 097,04грн., з якої 80 067,90грн. основний борг, 6 195,94грн. інфляційні збитки, 1 833,20грн. три проценти річних.

Ухвалою суду від 18.05.2021 року господарським судом Львівської області прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, розгляд справи по суті призначено на 11.06.21 о 11:00 год. Участь сторін у засіданні визнано обов`язковою.

25.05.2021 на поштову адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю Зернова група Київ надійшло клопотання (вх.№ 12295/21 від 25.05.2021) про проведення судового засідання по справі № 914/1291/21, що призначене на 11.06.2021 року на 11год. 00хв. у режимі відеоконференції, забезпечити проведення якої доручити Подільському районному суду м. Києва.

Ухвалою суду від 26.05.2021 року клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Зернова група Київ, м. Київ (вх.№12295/21) про участь у судовому засіданні в режимі відеокоференції задоволено, доручено Подільському районному суду м. Києва (04071, м. Київ, вул. Хорива, 21) забезпечити проведення судового засідання у справі №914/1291/21, призначене на 26.05.2021 р. о 11:00 год. в режимі відеоконференції, в якому братиме участь представник Товариства з обмеженою відповідальністю Зернова група Київ.

Протокольною ухвалою суду від 26.05.2021 року, постановлено відкласти розгляд справи на 16 липня 2021 року на 10: 10 год. та провести судове засідання для позивача в режимі відеоконференцзвязку в приміщенні Подільського районного суду м.Києва.

В судове засідання 16.07.2021 року позивач явку уповноваженого представника не забезпечив.

В судове засідання 16.07.2021 року відповідач явку уповноваженого представника не забезпечив, суд належним чином та завчасно (15.06.2021 року) повідомив відповідача про день та час розгляду справи, про що свідчить список розсилки поштової кореспонденції.

Судом було вчинено всіх можливі за даних обставин дії щодо належного повідомлення сторін про розглядуваний спір.

Зважаючи на зазначене, суд констатує, що відповідач належним чином був повідомлений про судовий процес.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справи за наявними матеріалами.

Отже, в матеріалах справи достатньо доказів для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення.

З урахуванням того, що розгляд справи відбувається за правилами спрощеного позовного провадження, позовні матеріали надіслано учасникам справи, в суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, які передбачені статтями 202, 216 ГПК України.

Аргументи позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем поставлено товар відповідачу на підставі укладеного між ними договору поставки товару від 17.06.2019 року №1706-1 на суму 80 067,90грн., що підтверджується видатковою накладною: №2207-6 від 22.07.2020 року на суму 80 067,90грн.

Відповідач у порушення умов договору поставки товару від 17.06.2019 року №1706-1 не здійснив своєчасно та повну оплату поставленого товару, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 80 067,90 грн. за поставлений товар по вищезазначеній видатковій накладній.

Також за прострочення виконання грошових зобов`язань та відповідно до умов договору та законодавства, по вищезазначеній накладній, позивач здійснив нарахування 3% річних у сумі 1 833,20грн., інфляційні втрати в сумі 6 195,94грн.

Попередній розрахунок судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи, складається з суми сплаченого судового збору у розмірі 2270,00грн.

Аргументи відповідача.

Вимог ухвали суду не виконав, проти позову в установленому порядку не заперечив. Тому суд розглянув справу без участі представника відповідача та його відзиву на позов, за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи.

Предметом доказування є обставини з яким пов`язує факт укладення договору поставки, його неналежне виконання в частині оплати, застосування за прострочення виконання грошового зобов`язання (за неналежне виконання) нарахування 3% річних, та інфляційних втрат у спосіб визначеним законодавством.

17 червня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Зернова група Київ» та Державним підприємством «Стрийський комбінат хлібопродуктів №1» Державного агентства резерву України» укладено договір поставки №1706-1.

Відповідно до п. 1.1. Договору Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію (далі Товар), в кількості, асортименті, у строки і на умовах, передбачених у цьому Договорі і Додаткових угодах, які, з моменту їх підписання, стають невід`ємними частинами цього Договору.

Відповідно до п.2.2. Договору вартість Товару по кожній конкретній партії Товару, що поставляється за цим Договором, визначається Сторонами у Додатковій угоді до цього Договору.

Відповідно до п.3.1. Договору поставка здійснюється на умовах, які встановлені в Додатковій(их) угоді(ах) до Договору.

Відповідно до п.4.1 Договору оплата за товар здійснюється покупцем шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця, зазначений у рахунку-фактурі продавця.

Згідно п.4.2. Договору Покупець зобов`язаний здійснити 100% оплату за придбаний товар протягом двох банківських днів з моменту поставки Товару.

Відповідно до п.4.5. Договору моментом поставки Товару Постачальником вважається фактична його передача Покупцю в місці поставки, визначеного, згідно Додаткової угоди, що є невід`ємною частиною цього договору та згідно видаткової накладної.

17 червня 2020 року сторонами Договору було укладено додаткову угоду №1 до Договору поставки №1706 - 1 від 17.06.2020 (далі - Додаткова угода №1), (додато к №3).

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди №1 Постачальник зобов`язався поставити у термін до 22.06.2020, а покупець прийняти й оплатити Товар, а саме: - висівки житні у кількості 39,963 тон та відходи житні 1 - ї категорії у кількості 4,828тон. На виконання умов Договору, Позивачем було поставлено Відповідачу висівки житні у кількості 39,963 тон та відходи житні 1 ї категорії у кількості 4,828 тон, що підтверджується видатковою накладною №1706-1 від 17.06.2020, (додаток №4), що підтверджується наявною в матеріалах справи видатковою накладною №1706-1 від 17 червня 2020 року на суму 126 031,66грн. Даний Товар був оплачений Відповідачем у повному обсязі.

22 липня 2020 року Сторони Договору (позивач та відповідач) уклали додаткову угоду №2 до Договору поставки №1706 1 від 17.06.2020 (додаток №5). Відповідно до п.1 Додаткової угоди №2 постачальник зобов`язався поставити у термін до 24.07.2020, а Покупець прийняти й оплатити Товар, а саме: - висівки житні у кількості 25,582 тон за ціною 2900 гривень за тону; - відходи житні 1-ї категорії у кількості 2,8 тон за ціною 2100 гривень за тону.

На виконання умов Договору, 22.07.2020 Позивачем було поставлено Відповідачу висівки житні у кількості 25,582 тон та відходи житні 1-ї категорії у кількості 2,8 тон, загалом на суму 80 067,90 гривень, що підтверджується видатковою накладною №2207-6 від 22.07.2020, (додаток №6).

В порушення п.4.2. Договору, Відповідач за отриманий товар грошову суму у розмірі 80 067,90 грн. не сплатив, відтак основний борг Відповідача перед позивачем за отриманий Товар становить 80 067,90 гривень.

У зв`язку з неналежним та невиконанням в частині оплати договору поставки за видатковою накладною №2207-6 від 22.07.2020, позивач також просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 1 833,20грн. та 6 195,94грн. інфляційних втрат.

Норми права та висновки суду.

Як передбачено статтею 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з поставки товару на підставі укладеного договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України.

Частинами першою та другою статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього грошову суму.

Відповідно до ч.1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частина 1 статті 693 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Статтею 611 ЦК України передбачені наслідки порушення зобов`язання.

Згідно з ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу положень статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Одночасно суд зазначає, що відповідно до п.4.1 Договору оплата за товар здійснюється покупцем шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця, зазначений у рахунку-фактурі продавця.

Суд звертає увагу, що за своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 ЦК України, а тому не звільняє Відповідача від обов`язку оплатити товар. Така правова позиція є сталою в судовій практиці і викладена в постанові Верховного Суду від 29.04.2020 року у справі №914/641/19, тому суд не вбачає підстав для відступу від зазначеної позиції у цій справі.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення 80 067,90грн. основного боргу є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення та підтверджується матеріалами справи.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків щодо оплати вартості отриманого товару, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 1833,20грн. та 6195,94грн. інфляційних.

Щодо стягнення 3% річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Cплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд, здійснивши перевірку нарахування позивачем 3% річних, з врахуванням ч. 5 ст. 253 ЦК України, з врахуванням Розпорядження КМУ від 10.01.2019 №7-р «Про перенесення робочих днів у 2019» та ст.73 «Святкові і неробочі дні» - Кодексу законів про працю України, прийшов до висновку, що позивачем зазначалися правильні періоди прострочення грошового зобо`язання та сума від якої нараховувались 3% річних, відтак стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 3 % річних в сумі 1833,20грн.

Щодо стягнення інфляційних втрат.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Дана правова позиція викладена постановою Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.

Суд, перевіривши розрахунки позивача щодо стягнення 6195,94грн. інфляційних нарахувань, прийшов до висновку, що позивачем зазначено правильний період та сума боргу від якої здійснювались нарахування інфляційних втрат та стягненню з відповідача на користь позивача підлягають стягнення інфляційні втрати в сумі 6195,94грн.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідач не спростував доводів щодо існування простроченої заборгованості, а суд не виявив на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а стягненню підлягає: 80 067,90грн. основного боргу, 1833,20грн 3% річних та 6195,94грн. інфляційних втрат.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір в сумі 2270,00 грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, у зв`язку з задоволенням позовних вимог, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 2270,00грн.

Керуючись статтями 2, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 231, 236, 237, 238, 239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства Стрийський комбінат хлібопродуктів №1 Державного агенства резерву України (82400, Львівська обл., м. Стрий, вул. Грабовецька, 2; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Зернова група Київ (04070, м. Київ, вул. Ярославська, 31-б, оф. 4; ) 80 067,90грн. основного боргу, 1833,20грн. 3% річних, 6195,94 грн. інфляційних втрат та 2270,00грн. судового збору.

3. Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

4. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://court.gov.ua/fair/sud5015, а також у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя С.М. Коссак