ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2021 р. Справа№ 927/921/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Яковлєва М.Л.

Куксова В.В.

при секретарі Токарева А.Г.

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 22.06.2021.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЛ - АВТОСЕРВІС" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 21.12.2020 (повний текст складено 28.12.2020) у справі №927/921/20 (суддя Ноувен М.П.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЛ - АВТОСЕРВІС"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Український торгівельний дім "Белшина"

про стягнення 68 723,05 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АТЛ-АВТОСЕРВІС» звернулося до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Торгівельний Дім БЕЛШИНА» про стягнення заборгованості в розмірі 68 723,05 грн, де 68 604,64 грн сума основного боргу та 118,41 грн 3% річних.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до платіжних доручень № 60799 від 24.07.2020, № 60942 від 27.07.2020, № 61065 від 28.07.2020, № 63481 від 28.08.2020 та № 63615 від 31.08.2020 ним помилково, без правових підстав перераховано 68604,64 грн, які підлягають поверненню позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 21.12.2020 у справі №927/921/20 в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛ-АВТОСЕРВІС» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український торгівельний дім «Белшина» про стягнення 68 723,05 грн відмовлено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛ-АВТОСЕРВІС» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Український торгівельний дім «Белшина» 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що кошти в сумі 68 604,64 перераховані відповідачу за наявності рахункової помилки та утримуються відповідачем, як недобросовісним набувачем.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «АТЛ - АВТОСЕРВІС» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 21.12.2020 у справі №927/921/20 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Позивач вважає оскаржуване рішення прийнятим з порушенням норм процесуального та з неправильним застосуванням норм матеріального права, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, та з не з`ясуванням обставин, що мають значення для справи у зв`язку з наступним:

- судом не враховано відсутність правових підстав для перерахування грошових коштів та відсутність в матеріалах справи видаткової накладної №7022 від 23.11.2018 та договору №393 від 26.06.2017;

- на переконання апелянта, судом не враховано, що надані відповідачем видаткові накладні за 2017-2018, які оплачені позивачем до 2020, жодним чином не підтверджують наявність первинного документа - видаткової накладної №7022 від 23.11.2018;

- скаржник вважає неправильним висновки суду про наявність договірних правовідносин за договором №393 від 26.06.2017, враховуючи, що оригінал договору не надано суду;

- не погоджується позивач з тим, що відсутність накладної №7022 від 23.11.2018 підтверджується заявою про вчинення кримінального правопорушення та витягом з ЄДРДР;

- позивач наполягає, що помилково перераховані ним кошти утримуються ним без правових підстав, а тому наявні підстави для їх стягнення на підставі ст.1212 ЦК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛ- АВТОСЕРВІС» у справі №927/921/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Владимиренко С.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач), судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛ- АВТОСЕРВІС» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 21.12.2020 у справі №927/921/20. Розгляд справи призначено на 02.03.2021.

15.03.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду електронною поштою, а також 17.03.2021 наручно надійшов відзив на апеляційну скаргу від відповідача, у якому зазначив, що доводи апеляційної скарги не мають достатніх правових підстав для скасування оскаржуваного рішення та просив залишити оскаржуване рішення без змін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2021 відкладено розгляд справи на 17.03.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2021 оголошено перерву в судовому засідання до 23.03.2021.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-07/209/21 від 07.04.2021, у зв`язку з перебуванням головуючого судді Владимиренко С.В. на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 07.04.2021 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Куксов В. В., Яковлєв М. Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛ- АВТОСЕРВІС» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 21.12.2020 у справі №927/921/20 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Яковлєв М. Л., Куксов В. В. та призначено на 02.06.2021.

28.05.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшли додаткові письмові пояснення до апеляційної скарги.

У судовому засіданні 02.06.2021 оголошено перерву до 22.06.2021.

15.06.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшли письмові пояснення до апеляційної скарги.

В судове засідання 22.06.2021 з`явився представник позивача, надав свої пояснення та підтримав апеляційну скаргу. Представник відповідача не з`явився, про день та час судового засідання повідомлений належним чином.

Водночас, оцінюючи «розумність» тривалості строку розгляду у даній справі, з метою дотримання основних засад господарського судочинства, а також запобігання затягуванню судового процесу, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача, що був належним чином повідомлений про час та дату судового засідання.

Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення - скасуванню з наступних підстав.

Як зазначалось вище, позивач, звернувшись з даним позовом, свої вимоги обґрунтував тим, що відповідно до платіжних доручень № 60799 від 24.07.2020, № 60942 від 27.07.2020, № 61065 від 28.07.2020, № 63481 від 28.08.2020 та № 63615 від 31.08.2020 ним помилково, без правових підстав перераховано 68604,64 грн, які підлягають поверненню позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено, що кошти в сумі 68 604,64 перераховані Відповідачу за наявності рахункової помилки та утримуються Відповідачем, як недобросовісним набувачем, з чим не вбачає за можливе погодитись колегія суддів з огляду на наступне.

З огляду на предмет і підстави позову, обставини, що підлягають дослідженню у даній справі - наявність правових підстав для повернення безпідставно отриманих коштів.

Позивачем на підтвердження своїх вимог надано:

- копію платіжного доручення № 60799 від 24.07.2020

- копію платіжного доручення № 60942 від 27.07.2020;

- копію платіжного доручення № 61065 від 28.07.2020;

- копію платіжного доручення № 63481 від 28.08.2020;

- копію платіжного доручення № 63615 від 31.08.2020;

- копію вимоги від 16.09.2020 з доказами направлення на адресу відповідача,

- фінансову звітність підприємства,

- платіжні доручення на оплату вартості товару в 2017-2019 роках;

Позивач у позовній заяві зазначає, що він помилково перерахував на рахунок відповідача 68 604,64 грн, а саме:

платіжним дорученням № 60799 від 24.07.2020 перераховано 20 000 грн,

платіжним дорученням № 60942 від 27.07.2020 перераховано 20 000 грн,

платіжним дорученням № 61065 від 28.07.2020 перераховано 20 000 грн,

платіжним дорученням № 63481 від 28.08.2020 перераховано 3 604,64 грн,

платіжним дорученням № 63615 від 31.08.2020 перераховано 5 000 грн.

В призначенні платежу платіжних доручень зазначено: «Оплата за шини згідно накладної № 7022 від 23.11.2018 р».

16.09.2020 позивач направив на адресу відповідача вимогу про повернення коштів на загальну суму 68 604,64 грн як помилково перерахованих, яку відповідач отримав 21.09.2020 р. що підтверджується відомостями Укрпошти, однак жодної відповіді не надано, грошові кошти не повернуто.

За прострочення виконання зобов`язання по поверненню коштів позивачем нараховано 118,41 грн 3% річних за період з 22.09.2020 по 12.10.2020.

При цьому, позивач стверджує, що між ним та відповідачем не укладалось накладної № 7022 від 23.11.2018, а тому відповідачем безпідставно отримано та збережено вказану суму, що є підставою для звернення до суду саме на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особи, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

На підтвердження безпідставного перерахування коштів позивачем надані платіжні доручення № 60799 від 24.07.2020, № 60942 від 27.07.2020, № 61065 від 28.07.2020, № 63481 від 28.08.2020, № 63615 від 31.08.2020, де в призначенні платежу зазначено: оплата за шини згідно накл. № 7022 від 23.11.2018.

У свою чергу відповідач, заперечуючи проти позовних вимог зазначив, що між сторонами укладено Договір поставки № 393 від 26.06.2017, відповідно до п.1.1. якого Постачальник (відповідач) зобов`язується поставити та передати у власність Покупця (позивача) Товар, окремими партіями, відповідно до замовлення Покупця, надалі іменується Товар, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Товар.

Суд першої інстанції зауважив, що оригінал вказаного Договору суду надано не було.

При цьому, суд першої інстанції критично оцінив доводи Позивача щодо відсутності між сторонами будь-яких правовідносин, оскільки відповідачем, як докази існування правовідносин між позивачем і відповідачем, надано суду оригінали та копії видаткових накладних № 6698 від 03.11.2017 на суму 1 333 107,72 грн, № 6762 від 03.11.2017 на суму 1 551 195,12 грн, № 3439 від 20.06.2018 на суму 839 509,58 грн, № 4949 від 28.08.2018 на суму 495 867,13 грн, № 5620 від 28.09.2018 на суму 735 877,61 грн, № 5825 від 09.10.2018 на суму 536 609,74 грн, № 6487 від 725 158,33 грн, № 3968 від 25.07.2019 на суму 5 391,01 грн, № 6232 від 01.11.2018 на суму 373 509,27 грн, № 6286 від 01.11.2018 на суму 568 231,00 грн, № 6318 від 02.11.2018 на суму 495 393,11 грн, № 6401 від 05.11.2018 на суму 705 463,84 грн, № 6444 від 07.11.2018 на суму 597 492,40 грн, № 6522 від 09.11.2018 на суму 645 796,81 грн, № 6846 від 16.11.2018 на суму 493 547,95 грн, № 7113 від 27.11.2018 на суму 677 544,37 грн, № 7338 від 06.12.2018 на суму 558 610,64 грн. Загальна вартість поставленого товару складає за зазначеними накладними 11 338 305,63 грн.

Також відповідач зазначав, що ним видаткові накладні надані вибірково, це є невичерпний перелік видаткових накладних на поставку автошин за 2017-2019 роки.

Зі змісту наданих відповідачем вищевказаних накладних вбачається, що в реквізитах останніх зазначено договір № 393 від 26.06.2017, з чого суд першої інстанції зробив висновок про існування між ТОВ «АТЛ-Автосервіс» та ТОВ «УТД «Белшина» правовідносин по поставці та оплаті товару.

У зв`язку з цим позивач у свою чергу під час розгляду справи в суді першої інстанції наголосив, що зобов`язання за накладними, які виникли у позивача щодо оплати поставленого товару виконані, в доказ чого надав платіжні доручення за період з 2017 по 2019 роки.

З вказаних обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем були зобов`язальні відносини, однак позивачем спростовано заперечення відповідача, що така оплата була здійснена на їх виконання, оскільки позивач надав платіжні доручення про оплату товару, з яких вбачається що такі зобов`язання були виконані.

Судовою колегією перевірено, що вказана накладна № 7022 від 23.11.2018 в матеріалах справи відсутня, що також було враховано судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

При цьому, суд першої інстанції послався на надані відповідачем заяву про вчинення кримінального правопорушення № 589 від 06.09.2019, відповідно до якої ТОВ «УТД «Белшина» просило розпочати кримінальне провадження за фактами, зазначеними в цій заяві на предмет наявності в діяннях колишнього керівника Товариства Штарбекера Віталія Анатолійовича та колишнього головного бухгалтера Товариства Савченка Олександра Юрійовича ознак злочину, передбачених ст. 361, 362, 364, 3641 КК України, у якій зокрема, зазначено, що в Товаристві виявлено відсутність регістрів бухгалтерського обліку про наявність і рух запасів та грошових коштів, іншого майна, регістрів про наявність та рух грошових коштів за відкритими рахунками в банках, документів з актуальною інформацією про стан розрахунків з покупцями і постачальниками Товариства, а також на витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження № 0000422 (дата реєстрації 06.09.2019).

Судова колегія сприймає такі посилання критично, оскільки вказані заява та витяг з ЄДРДР не можуть бути належними та достатніми доказами на підтвердження відсутності видаткової накладної № 7022 від 23.11.2018, водночас матеріали справи вироку суду не містять.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Таким чином, у випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Аналогічні за своїм змістом висновки про застосування статті 1212 ЦК України зроблені, зокрема, в постанові Верховного Суду від 23.01.2020 у справі №910/3395/20.

Оцінивши доводи сторін та перевіривши матеріали справи, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність позивачем того, що кошти в сумі 68 604,64 грн перераховані Відповідачу за наявності рахункової помилки та утримуються Відповідачем, як недобросовісним набувачем.

Підсумовуючи викладене, апеляційний господарський суд зазначає наступне:

- згідно матеріалів справи між сторонами були наявні зобов`язальні відносини, про що стверджував відповідач, однак позивачем спростовано ці обставини наданими доказами оплати на виконання таких зобов`язань, а тому колегія судів погоджується з твердженням апелянта про те, що надані відповідачем видаткові накладні за 2017-2018, які оплачені позивачем до 2020, жодним чином не підтверджують наявність первинного документа - видаткової накладної №7022 від 23.11.2018;

- при цьому, доказів того, що видаткова накладна №7022 від 23.11.2018 має якесь відношення до зобов`язальних правовідносин сторін за договором № 393 від 26.06.2017, на який посилається відповідач, суду не надано, а також суд звертає увагу що тих обставин, що оплата коштів, які просить повернути позивач, здійснювалась на виконання певної господарської операції за вказаним правочином, відповідачем не спростовано;

- матеріали справи не містять видаткової накладної №7022 від 23.11.2018, на підставі якої згідно призначення платежу були перераховані кошти за наданими на підтвердження своїх вимог платіжними дорученнями № 60799 від 24.07.2020, № 60942 від 27.07.2020, № 61065 від 28.07.2020, № 63481 від 28.08.2020, № 63615 від 31.08.2020.

Відповідно до приписів статті 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

За таких обставин, колегія суддів вбачає наявність підстав для висновку, що перераховані позивачем відповідачеві кошти утримуються ним без правових підстав, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, на підставі яких відбулось перерахування таких коштів, а оскільки відповідачем позивачеві такі кошти повернуто не було, то наявні підстави для їх стягнення на підставі ст.1212 ЦК України.

Відтак, позовні вимоги про стягнення безпідставно збережених грошових коштів у сумі 68 604,64 грн підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем було заявлено до стягнення 118,41 грн 3% річних.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що вимога про стягнення 118,41 грн 3% річних є похідною від вимоги про стягнення основного боргу та з огляду на висновки апеляційного господарського суду про задоволення позовних вимог, колегія суддів, перевіривши розрахунок позивача 3% річних, вважає його арифметично правильним та таким, що підлягає задоволенню.

Отже, колегія суддів вбачає наявність правових підстав для скасування оскаржуваного рішення з прийняттям нового рішення, яким слід задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 р. N 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 р. N3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 277 ГПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛ - АВТОСЕРВІС» підлягає задоволенню.

Водночас, рішення Господарського суду Київської області від 21.12.2020 у справі №927/921/20 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення, яким слід задовольнити позовні вимоги.

Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги, згідно ст. 126 та ч.ч. 1, 4 ст. 129 ГПК України покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЛ- АВТОСЕРВІС" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 21.12.2020 у справі №927/921/20 - задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 21.12.2020 у справі №927/921/20 - скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Український торгівельний дім "Белшина" (14010, м. Чернігів, вул. Магістрацька, буд. 19А, офіс 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЛ-АВТОСЕРВІС" (03134, м. Київ, вул. Симиренка, буд. 36, ) суму безпідставно отриманих коштів у розмірі 68 604,64 грн (шістдесят вісім тисяч шістсот чотири) грн. 64 коп. та три відсотки річних у сумі 118 (сто вісімнадцять) грн. 41 коп.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Український торгівельний дім "Белшина" (14010, м. Чернігів, вул. Магістрацька, буд. 19А, офіс 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЛ-АВТОСЕРВІС" (03134, м. Київ, вул. Симиренка, буд. 36, ) витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2 102 грн. 00 коп. за подання позовної заяви та 3 153 грн. 00 коп. за подання апеляційної скарги.

6. Доручити господарському суду Чернігівської області видати відповідний наказ.

7. Матеріали справи № 927/921/20 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 05.07.2021.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді М.Л. Яковлєв

В.В. Куксов