ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2021 року, м. Херсон, справа № 923/805/21

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К., розглянувши справу

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Хімекопром"

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Теплогазмережа"

про стягнення 63 779,21 грн,

у с т а н о в и в:

Дії та аргументи Позивача

15.06.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімекопром» звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплогазмережа» про стягнення 63 779,21 грн, з яких: 57 628,74 грн основної заборгованості, 6 051 грн пені та 99,47 грн річних, які воно нарахувало у зв`язку з несвоєчасним невиконанням Відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором № 08/02-19 від 08.02.2019про надання послуг технікою. Поряд з цим, Позивач заявив вимоги про компенсацію за рахунок відповідача судових витрату сумі 2 270 грн.

У якості обґрунтування власної позиції Позивач вказав, що на підставі укладеного договору № 08/02-19 від 08.02.2019надав послуги з виконання робіт технікою зі своїм обслуговуючим персоналом. Підтвердженням виконання робіт є акти виконаних робіт за лютий-грудень 2019 року, підписані Відповідачем, а також податкові накладні. Проте надані послуги Відповідач оплатив не у повному обсязі, у зв`язку з чи заборгував 57 628,74 грн.

Через наявність заборгованості ним нараховані 6 051 грн пені та 99,47 грн річних.

Процесуальні дії та рішення суду

Ухвалою від 18.06.2021 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення та виклику учасників справи. Цією ж ухвалою суд установив Відповідачу строки для подачі процесуальних заяв. Проте, Відповідач відзив на позов не надав.

При вирішенні питання порядку подачі доказів з метою їх подальшої оцінки при винесенні даного рішення, суд зазначає, що Позивач дотримав вимоги частини 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України щодо подачі доказів разом із позовною заявою, а тому названі вище письмові докази прийняті судом до розгляду.

Суд також констатує, що сторони не заявили будь-які процесуальні клопотання.

Установлені судом обставини

08.02.2019Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімекопром», як Виконавець, та Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплогазмережа», виступаюче у якості Замовника, уклали договір про надання послуг технікою № 08/02-19 (т.1, а.с.10-11), за умовами якого:

- Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання надати послуги з виконання робіт технікою зі своїм обслуговуючим персоналом (пункт 1.1);

- сума договору складається з суми всіх актів виконаних робіт та визначається вартістю роботи техніки (Автомобіль вантажний бортовий ГАЗ 3309) із розрахунку: 80,74 грн за тону перевезення ґрунту, 540 грн за машино-годину роботи на будівельному майданчику (пункт 2.1);

- розрахунки за надані послуги проводяться на підставі рахунку, наданого Виконавцем Замовнику разом з Актом надання послуг (виконання робіт), який складається між сторонами на підтвердження надання послуг; не пізніше 5 робочого дня по завершені кожного місяця Виконавець надає Замовнику акт надання послуг разом з рахунком; замовник в 3-денний термін розглядає результати виконаної роботи та повертає Виконавцю підписаний акт надання послуг; підписання Акту свідчить про фактичне надання послуг та пред`явлення (отримання) Замовником від Виконавця рахунку до сплати (пункт 4.1);

- оплата за надані послуги здійснюється щомісяця згідно пред`явлених рахунків, днем пред`явлення рахунку вважається день його передачі разом з Актом надання послуг (виконаних робіт), строк оплати - не пізніше 3 календарних днів від пред`явлення (пункт 4.2.);

- при простроченні оплати виконаних робіт, Замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі 0,5% від суми за кожен день прострочення (пункт 5.1).

Як слідує з Актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) Виконавець надав Замовнику наступні послуги: № ОУ-0000001 від 28.02.2019 послуги вантажного автомобілю - 25 год загальною вартістю 13 500 грн, № ОУ-0000003 від 07.03.2019 послуги вантажного автомобілю по перевезенню ґрунту - 114,7 т загальною вартістю 11 113,06 грн, № ОУ-0000006 від 30.04.2019 послуги вантажного автомобілю - 5 год загальною вартістю 2 700 грн, № ОУ-0000008 від 10.06.2019 послуги вантажного автомобілю - 5 год загальною вартістю 2 700 грн, № ОУ-0000009від 10.06.2019 послуги вантажного автомобілю - 14,5 год та послуги вантажного автомобілю по перевезенню ґрунту 122 т загальною вартістю 19 650,34 грн, № ОУ-00000019 від 04.11.2019 послуги вантажного автомобілю - 75 год та послуги вантажного автомобілю по перевезенню ґрунту - 2 т загальною вартістю 40 658,40 грн, № ОУ-00000023 від 17.12.2019 послуги вантажного автомобілю - 3 год загальною вартістю 1 620 грн (т.1, а.с.12-18). Акти підписані обома сторонами.

Загальна вартість робіт за актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) складає 91 941,80 грн.

Як слідує з виписок банку про оплату (т.1, а.с. 33-36) на виконання умов договору Відповідач сплатив: 13.02.2019 - 16 200 грн, 07.03.2019 - 11 113,06 грн. 08.07.2019 - 2 000 грн, 19.07.2019 - 5 000 грн. Всього Відповідач здійснив оплату на загальну суму 34 313,06 грн.

Також Позивач на адресу Відповідача 27.04.2021 за вих. № 27/04 направив претензію, яка залишена без реагування.

За обрахунками Позивача Відповідач станом на час розгляду справи в суді вартість наданих послуг не сплатив в повному обсязі, а тому заборгованість складає 57 628,74 грн.

Отже, за вказаних обставин та доказів Позивач підтвердив наявність договірних відносин з Відповідачем щодо надання послуг, їх вартість, а також несплачену суму вартості послуг.

Через наявну заборгованість відповідно до розрахунку Позивач нарахував Відповідачу за період з 20.05.2021 по 09.06.2021 пеню у сумі 6 051 грн та річні у сумі 99,47 грн.

Оцінка суду установлених обставин на норм діючого законодавства

Щодо правової природи договору та договірних відносин

Установлені судом обставини наявності укладеного договору, свідчать про виникнення між його сторонами майново-господарських зобов`язань, у силу яких у відповідності до приписів статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша (управнена) сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За частиною 1 статті 175 того ж Кодексу майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зміст та умови договору, аналіз правовідносин та господарсько-договірних зобов`язань (майново-господарських зобов`язань у відповідності до частини 1 статті 179 ГК України), які виникли між сторонами на його підставі, з огляду на вказані правові положення, свідчать, що за своєю юридичною природою між ними укладений договір про надання послуг.

Так, за статтею 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Водночас у відповідності до статті 903 того ж Кодексу, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частина 1 статті 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У даному випадку за умовами пункту 4.2 договору Відповідач зобов`язаний оплатити вартість послуг протягом 3 календарних днів з дня пред`явлення рахунку разом з актом виконаних робіт.

Отже, за укладеним між сторонами договором Відповідач зобов`язаний сплатити Позивачу вартість отриманих послуг за складеним актом здачі-прийняття робіт протягом 3 календарних днів з дати його пред`явлення.

У спорі Позивач надав Відповідачу послуги з виконання робіт технікою зі своїм обслуговуючим персоналом, про що складені відповідні акти. У свою чергу, Відповідач підписав акти. За таких обставин умови договору вважаються погодженими та сторонами підтверджено виконання Позивачем зобов`язань за договором.

Статтею 193 ГК України встановлені загальні правила виконання господарських зобов`язань, за якими суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1); кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (частина 2); не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань (частина 7).

За таких обставин суд висновує, що Відповідач не здійснив оплату наданих послуг в повному обсязі, чим порушив взяті на себе зобов`язання.

Окреслені у статті 193 ГК України правила та принципи господарювання, які корелюються із загальними засадами цивільного законодавства, вказаними у пункті 6 статті 3 ЦК України (справедливість та добросовісність) та засадами зобов`язань, визначеними у частині 3 статті 509 ЦК України (добросовісність, розумність, справедливість), означають, що цивільні права мають здійснюватися, а обов`язки виконуватися не тільки відповідно до їх призначення, а й справедливо та добросовісно, з урахуванням правил господарювання, з метою досягнення загальногосподарського інтересу.

У пункті 8.21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 Суд надав правові висновки стосовно застосування вказаних правових положень та вказав, що ці принципи втілюються у нормах права та умовах договорів і регулюють конкретні ситуації таким чином, що кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки - захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

У даному контексті суд також зазначає, що безпосередньо сутність справедливості виражається у ментальних уявленнях, що є добро і зло, правда і неправда, а добросовісність означає необхідність сумлінної, чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав, а також дотримання належної турботливості і ставлення до процесу виконання зобов`язання з урахуванням захищених законодавством прав та інтересів іншої сторони.

Отже, зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання, мають ґрунтуватися на засадах добросовісності та справедливості; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, з урахуванням інтересів другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. І напроти, відсутність потрібної турботливості може вказувати на вину боржника, котра відіграє роль суб`єктивної умови відповідальності.

Водночас, суд не абсолютизує наведені принципи по відношенню до поведінки Відповідача, оскільки вона може бути наслідком не тільки суб`єктивних, але і об`єктивних причин. Проте, з огляду на положення статті 74 Господарського процесуального кодексу України він повинен довести наявність відповідних причин.

У свою чергу, Відповідач не надав доказів існування об`єктивних причин та обставин, які б вказували на вжиття ним усіх заходів, необхідних для належного виконання зобов`язання.

За таких обставин суд висновує, що Відповідач, допустивши несвоєчасну оплату вартості отриманих послуг у сумі 57 628,74 грн, порушив взяте на себе зобов`язання.

Щодо відповідальності за невиконання зобов`язань

Вирішуючи правомірність нарахованої та заявленої до стягнення пені у сумі 6 051 грн, суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 199 ГК України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором, а за частинами 1 та 2 статті 217 ГК України такими санкціями є заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, серед яких - застосування штрафних санкцій.

Згідно із частиною 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

В статті 549 ЦК України конкретизовано визначення таких штрафних санкцій, а саме відповідно до частини 3, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Разом з тим, у відповідності до приписів частини 2 статті 551 того ж Кодексу, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Так, в пункті 5.1. договору сторони встановили можливість застосування пені у випадку несвоєчасної оплати за надані послуги в розмірі 0,5% від суми за кожен день прострочення.

Поряд з цим за частиною другою статті 343 ГК України, як спеціальною нормою, що регулює відповідальність за порушення строків розрахунків, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, неустойка має безпосередню мету стимулювати боржника до виконання зобов`язання; за допомогою неустойки забезпечуються права кредитора шляхом створення таких умов, що підвищують рівень вірогідності виконання зобов`язання; неустойка стягується по факту невиконання чи неналежного виконання зобов`язання боржником, трансформуючись у такий спосіб у міру цивільно-правової відповідальності.

У відповідності до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, у даному контексті Позивач повинен довести не тільки підставу для нарахування пені, але й правильність її розрахунку, включаючи суму заборгованості та відповідний період.

Позивач надав наступний розрахунок пені за визначений ним період: 57 628,74 грн х 0,5% х 21 день = 6 051 грн.

З урахуванням викладеного суд здійснив власний розрахунок пені за період, визначений самим Позивачем, з урахуванням положень статті 343 ГК України, за формулою: пеня = (заборгованість) х 2 х (ставка НБУ) : 365х (кількість прострочених днів):100; у зв`язку з чим пеня складає: 57 628,74 грн (за період з 20.05.2021 по 09.06.2021) х 2 х 7,5 (ставка НБУ) : 365 днів х 21 днів : 100 = 497,34 грн.

Оскільки розмір пені, що передбачений умовами договору перевищує подвійну облікову ставкуНБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, стягненню підлягає саме розмір пені, розрахований за подвійною обліковою ставкою НБУ.

Таким чином сума пені, яка підлягає стягненню, складає 497,34 грн. Натомість стягнення 5 553,66 грн пені задоволенню не підлягає.

Щодо відповідальності за невиконання грошового зобов`язання

Вирішуючи правомірність нарахованих та заявлених до стягнення річних у сумі 99,47 грн, суд зазначає, що у відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд, здійснив власний розрахунок річних за період, визначений самим Позивачем, а саме з 20.05.2021 по 09.06.2021за формулою: річні = (заборгованість) х 3%х (кількість прострочених днів): 365, у зв`язку з чим річні складають: 57 628,74 грн х 3% х 21 день : 365 днів = 99,47 грн.

Таким чином, Відповідач, порушивши грошове зобов`язання, повинен, за вказаних правових приписів та договірних умов, сплатити Позивачу річні у сумі 99,47 грн.

Висновки суду з предмету судового розгляду

На підставі викладеного, за результатами оцінки доказів, з урахуванням факту несплати 57 628,74 грн основної заборгованості, 497,34 грн пені та 99,47 грн річних у добровільному порядку, доведеністю Позивачем власних вимог, не спростування їх Відповідачем, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Натомість стягнення 5 553,66 грн пені задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат

Судовими витратами у даній справі є витрати Позивача на сплату судового збору відповідно до платіжного доручення № 173 від 11.06.2021 у сумі 2 270 грн, які згідно з приписами статті 129 ГПК України підлягають стягненню з Відповідача пропорційно задоволеним вимогам, а саме у сумі 2 072,28 грн, що складає 91,29 % співвідношення заявленої до стягнення суми та задоволеної судом.

Щодо направлення поштової кореспонденції

Стаття 242 ГПК України зобов`язує суд направити відповідний процесуальний документ рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Проте за змістом наказу голови Господарського суду Херсонської області № 01.02-04/38 від 21.05.2021 в суді наявне неналежне фінансування на здійснення відправки кореспонденції, а тому направлення процесуальних документів вказаним способом унеможливлене.

З метою забезпечення прав учасників судового процесу на отримання інформації стосовно судового розгляду справи відправка поштової кореспонденції здійснюється судом електронною поштою на відповідні адреси сторін. Паперові копії направляються учасникам справи при наявності фінансування та відновленні направлення поштової кореспонденції в суді. Разом з цим, учасники справи можуть отримати паперові копії рішення нарочно безпосередньо в суді.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 238, 240 ГПК України,

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплогазмережа" (73000, м. Херсон, бульвар Мирний, 3, офіс 419; ідентифікаційний код 38727791) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімекопром" (73000, м. Херсон, Карантинний острів, 1; ідентифікаційний код 39677134) - 57 628,74 грн основної заборгованості, 497,34 грн пені, 99,47 грн річних та 2 072,28 грн компенсації по сплаті судового збору.

3. В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

4. Направити електронну копію рішення на електронну пошту Позивача за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 та Відповідача за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.К. Закурін