РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.07.2021Справа № 910/20945/20

Суддя Господарського суду міста Києва Данилова М.В., розглянувши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін

за позовом Фізичної особи-підприємця Костриці Валерія Миколайовича ( АДРЕСА_1 )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аетерна Україна" (03040, м. Київ, вул. Бурмистенка, 13/27)

про стягнення грошових коштів,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

29 грудня 2020 року до Господарського суду міста Києва від Фізичної особи-підприємця Костриці Валерія Миколайовича (позивач) надійшла позовна заява № 30102020 від 30.10.2020 року до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аетерна Україна" (відповідач) про стягнення заборгованості на суму в розмірі 205 889, 11 грн. за договором № 16/01/19-СТ транспортного експедирування від 16.01.2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем його зобов`язань за договором № 16/01/19-СТ транспортного експедирування від 16.01.2019 року, зокрема, в порушення умов вищезазначеного договору відповідач не оплатив вартість наданих послуг позивачу, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем.

Ухвалою господарського суду від 05.01.2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи № 910/20945/20 проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін та визначено сторонам строки для надання відзиву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив.

Відповідно до ч.1 п. 3 ст. 12 ГПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Для цілей цього Кодексу визначено поняття малозначних справ, а саме - це справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними.

Ч. 1 ст. 247 ГПК України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 250 ГПК України, питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачу було встановлено строк для подачі відзиву на позову та строк для подання заперечень на відповідь на відзив.

Позивачу було встановлено строк для подачі відповіді на відзиви відповідачів.

Ч. 5 статті 176 ГПК України передбачає, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст. 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої ст. 120 цього Кодексу.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч.2 ст.252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

За ст. 248 ГК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 03.11.2020 року була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Вказана ухвала була отримана відповідачем 02.02.2021 року.

Таким чином, суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням, чи електронною поштою відтак, беручи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

16 січня 2019 року між Фізичною особою-підприємцем Костриця В.М. (експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аетерна Україна» (клієнт), укладено договір транспортного експедирування №16/01/19-СТ (договір), відповідно до умов якого експедитор зобов`язався за плату і за рахунок клієнта виконати, а при необхідності - також і організувати виконання послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу, а клієнт зобов`язався прийняти та оплатити належним чином надані послуги.

Відповідно до п. 1.2 договору, конкретний перелік послуг і інформація про них зазначаються в заявці на перевезення вантажу, підписаної обома сторонами, яка є невід`ємною частиною цього договору. Заявка, підписана уповноваженою на те особою клієнта і скріплена печаткою клієнта, направляється експедитору по факсу або по електронній пошті з подальшим направленням оригіналу цієї заявки. Якщо експедитор приймає заявку до виконання, він зобов`язаний в день отримання цієї заявки по факсу або по електронній пошті проставити на отриманої таким шляхом заявці підпис уповноваженої на те особи експедитора і друк експедитора і в цей же день направити цю заявку клієнту по факсу або по електронній пошті, а після отримання від клієнта оригіналу заявки, проставити на отриманому оригіналі заявки підпис уповноваженої на те особи експедитора і друк експедитора і направити цей оригінал заявки клієнту. Якщо експедитор не має можливості виконати заявку клієнта, він зобов`язаний в день отримання цієї заявки по факсу або по електронній пошті повідомити клієнта про неможливість виконання цієї заявки шляхом направлення факсом або по електронній пошті письмового повідомлення за підписом уповноваженої на те особи експедитора і печаткою експедитора.

Згідно п.п. 2.2.6. договору, замовник зобов`язався оплатити належним чином надані послуги експедитора, а також відшкодувати попередньо узгоджені з клієнтом і документально підтверджені додаткові витрати, понесені експедитором з метою виконання цього договору.

В п. 3.1. договору сторони погодили, що оплата послуг експедитора за цим договором і додаткових витрат експедитора (п. 2.3.2 цього договору) здійснюється клієнтом в безготівковій формі протягом 5 днів (вказується назва валюти платежу: якщо обома сторонами договору є резиденти України - гривня, якщо хоча б однієї зі сторін договору є нерезидент України - узгоджена сторонами іноземна валюта) на підставі рахунку та акту здачі-приймання наданих послуг, підписаного сторонами. У рахунку також вказується сума додаткових витрат експедитора, що підлягає відшкодуванню йому клієнтом згідно з п. 2.3.2 цього договору. Оплата здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок експедитора, зазначений в цьому договорі (про його зміну експедитор зобов`язаний протягом 2 (двох) робочих днів повідомити клієнта в письмовій формі, в іншому випадку клієнт не несе відповідальність за прострочення платежу і за інші негативні наслідки , пов`язані з перерахуванням грошей на неправильний рахунок).

Згідно з п. 3.2 договору, вартість послуг по забезпеченню перевезення конкретного вантажу вказується в заявці клієнта і може бути змінена тільки за письмовою згодою обох сторін.

Відповідно до 4.6. в разі порушення замовником прийнятих за даним договором господарських зобов`язань останній зобов`язаний сплатити виконавцю за письмовою вимогою останнього наступні штрафні санкції:

4.6.1. В разі простою автотранспорту в пункті навантаження більш ніж 48 годин при міжнародному перевезені - неустойку у розмірі 1000 грн. за кожну розпочату добу прострочення;

4.6.2. За односторонню, з прямо не визначених договором підстав, відмову від виконання узгодженого Замовлення штраф у розмірі 3000грн.

4.8. У разі порушення клієнтом строків оплати наданих послуг він зобов`язаний сплатити експедитору пеню в розмірі 0,005% від суми фрахту за кожен день прострочки платежу.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору, за результатами узгоджених сторонами заявок, експедитор надав замовнику послуги, за узгодженою з замовником ціною, що підтверджується товаро-транспортними накладними та рахунками-фактури: на суму 25 000, 00 грн. відповідно до товаро-транспортної накладної №ЕВ8595/1024ЕЕ від 07.03.2019 року (рахунок-фактура №КВ-ООООО85 від 12.03.2019 року); на суму 25 000, 00 грн. відповідно до товаро-транспортної накладної №АА6635-6/8322А-6 від 28.02.2019 року (рахунок-фактура №КВ-0000077 від 07.03.2019 року); на суму 25 000, 00 грн. відповідно до товаро-транспортної накладної №АІ8728-4/Ф2700А-4 від 17.02.2019 року (рахунок-фактура №КВ-0000055 від 19.02.2019 року); на суму 22 000, 00 грн. відповідно до товаро-транспортної накладної №АО2508-5/А4991В-5 від 15.02.2019 року (рахунок-фактура №КВ-0000054 від 18.02.2019 року); на суму 25 000, 00 грн. відповідно до товаро-транспортної накладної №АЕ6530-4/А3802В-4 від 08.02.2019 року (рахунок-фактура №КВ-0000045 від 12.02.2019 року); на суму 24 000,00 грн. відповідно до товаро-транспортної накладної №СВ4866АТ/СВ7608ХТ від 31.05.2019 року (рахунок-фактура №КВ-0000174 від 03.06.2019 року); на суму 24 000,00 грн. відповідно до товаро-транспортної накладної №АМ5761-3/А4267А-3 від 07.06.2019 року (рахунок-фактура №КВ-0000176 від 11.06.2019 року); на суму 25 000,00 грн. відповідно до рахунку-фактури №КВ-0000022 від 30.01.2019 року; на суму 22 000,00 грн. відповідно до рахунку-фактури №КВ-0000031 від 01.02.2019 року; на суму 25 000,00 грн. відповідно до рахунку-фактури №КВ-0000008 від 24.01.2019 року.

На виконання пункту 3.1 договору, експедитором надіслано замовнику рекомендованим листом на адресу, зазначену в договорі, а також засобами електронної пошти/факсу відповідні рахунки на оплату наданих послуг, а також оригінали товарно-транспортних накладних та актів прийому наданих послуг

Замовником не висловлено зауважень та заперечень щодо отримання відповідних документів.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач здійснив часткову оплату наданих послуг, а саме: на суму 25 000, 00 грн. відповідно до рахунку-фактури №КВ-0000022 від 30.01.2019 року; на суму 22 000,00 грн. відповідно до рахунку-фактури №КВ-0000031 від 01.02.2019 року; на суму 25 000,00 грн. відповідно до рахунку-фактури №КВ-0000008 від 24.01.2019 року.

Заборгованість у розмірі 170 000, 00 грн. залишилася не погашеною, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Укладений між сторонами договір є договором перевезення вантажу, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 64 Цивільного кодексу України.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 909 Цивільного Кодексу України та ст.307 Господарського Кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановлено транспортними кодексами (статутами).

Як зазначає ст.916 Цивільного Кодексу України за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Договір перевезення підтверджується складанням міжнародної транспортної накладної (CMR).

Вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником (ст. 9 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Конвенції, ця Конвенція застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду.

Україна приєдналась до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956року (м. Женева) відповідно до Закону України «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» від 01.08.2006.. та є договірною країною у розумінні ч. 1 ст. 1 Конвенції.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи підтверджується факт надання позивачем послуг перевезення вантажу відповідачу на загальну суму 242 000, 00 грн., однак вказана сума була оплачено частково у розмірі 72 000, 00 грн. Доказів оплати наданих послуг на суму 170 000 грн. матеріали справи не містять.

Отже, враховуючи те, що загальна сума основного боргу відповідача в розмірі 170 000, 00 грн., підтверджена наявними у матеріалах справи належними доказами, відповідачем наявність заборгованості не оспорюється і відповідач на момент прийняття рішення не надав суду документів, які свідчать про повне погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача до відповідача про стягнення вказаної суми основного боргу, у зв`язку з чим позов в частині стягнення основної заборгованості в сумі 170 000, 00 грн. підлягає задоволенню.

Окрім стягнення основної заборгованості позивачем також заявлено вимогу про стягнення 3% річних в розмірі 5 734, 61 грн., інфляційних втрат в розмірі 5 661, 00 грн., пені в розмірі 3 493, 50 грн. та штрафу в розмірі 21 000, 00 грн.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Згідно з ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач не виконав своє грошове зобов`язання у встановлений законом строк, заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 5 734, 61 грн., інфляційних втрат в розмірі 5 661, 00 грн., пені в розмірі 3 493, 50 грн. та штрафу в розмірі 21 000, 00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, за розрахунками позивача, які, у свою чергу, перевірені і визнані судом вірними.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З системного аналізу вищевикладеного, беручи до уваги, що відповідачем не надано суду належних доказів на спростування, викладених у позові обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, законними, документально доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аетерна Україна" (03040, м. Київ, вул. Бурмистенка, 13/27; ) на користь Фізичної особи-підприємця Костриці Валерія Миколайовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) основну заборгованість в розмірі 170 000, 00 грн., 3% річних в розмірі 5 734, 61 грн., інфляційних втрат в розмірі 5 661, 00 грн., пені в розмірі 3 493, 50 грн., штрафу в розмірі 21 000, 00 грн. та 3 088, 35 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.В. Данилова