ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/1824/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Кучко А.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегагаз Постач" (61022, м. Харків, вул. Сумська, 39, оф. 125)
до Петрівського професійного аграрного ліцею (64282, Харківська обл., с. Петрівське, вул. Центральна, буд. 51)
про стягнення 230109,26 грн.
за участю представників:

позивача - не з`явився;

відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Мегагаз Постач" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Петрівського професійного аграрного ліцею, в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за поставлений природний газ по договору на постачання природного газу №1-М від 27.01.2020 у квітні, травні, листопаді та грудні 2020 року у розмірі 91076,13 грн. разом з ПДВ, заборгованість за поставлений природний газ у січні 2021 року у розмірі 129097,15 грн. разом з ПДВ, інфляційні втрати у розмірі 1558,92 грн., 3 % річних у розмірі 933,80 грн. та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 4371,05 грн. Позов обґрунтовано неналежним виконанням з боку відповідача своїх зобов`язань за договором на постачання природного газу №1-М від 27.01.2020 в частині здійснення споживачем повної та своєчасної оплати газу у визначені договором порядку та строки.

За попереднім (орієнтовним) розрахунком судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи складаються з суми сплаченого судового збору за подання даного позову до суду у розмірі 3405,56 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 08.06.2021 об 11:00.

01.06.2021 в системі діловодства господарського суду Харківської області зареєстровано заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегагаз Постач" про збільшення розміру позовних вимог (вх. №12731).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 08.06.2021 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегагаз Постач" про збільшення розміру позовних вимог (вх. №12731 від 01.06.2021) прийнято до розгляду та подальший розгляд справи ухвалено здійснювати з її врахуванням.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 08.06.2021 відкладено підготовче засідання на 01.07.2021 о 12:50.

24.04.2021 в системі діловодства господарського суду Харківської області від позивача зареєстровано заяву (вх. №14850), в якій позивач підтримує позовні вимоги та просить суд підготовче засідання проводити без його участі у зв`язку із перебуванням у відпустці. Крім того, вказує, що проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті не заперечує.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.07.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.07.2021 о 12:15.

Позивач у судове засідання 13.07.2021 не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином.

Відповідач у судове засідання 13.07.2021 не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином.

Відповідно до ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 3 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи доказів для повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи та вирішення спору по суті.

Водночас, оскільки відповідачем не було надано суду відзиву на позов, справа розглядається за наявними матеріалами, відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.

27.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мегагаз Постач" (надалі - позивач, постачальник) та Петрівським професійним аграрним ліцеєм (надалі - відповідач, споживач) було укладено договір поставки природного газу № 1-М (надалі - договір), відповідно до умов п. 1.1. якого, постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2020 році ДК 021:2015-09120000-6 газове паливо (природний газ), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що значені договором.

Умовами п. 1.2. договору визначено річний обсяг постачання газу - 136000 м3.

Відповідно до змісту умов п. 3.1., 3.2 договору ціна газу становить 4290,24 грн. з ПДВ. Ціна, зазначена в п. 3.2. договору може змінюватися протягом дії договору. Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до договору.

Керуючись п. 3.2. договору між сторонами було укладено додаткові угоди № 1 від 10.03.2020 p., №2 від 04.05.2020 p., № 3 від 28.10.2020 р., № 4 від 25.11.2020 p., № 5 від 26.11.2020 р. та № 6 від 30.12.2020 р. до договору поставки природного газу №1-М від 27.01.2020 р.

Умовами додаткової угоди №1 до договору поставки природного газу №1-М від 27.01.2020 р. сторони погодили, що річний плановий обсяг постачання газу - до 124,55333 м3. Ціна газу становить 4719,26 грн. за 1 тис. м. куб. з ПДВ.

Умовами додаткової угоди №2 до договору поставки природного газу №1-М від 27.01.2020 р. сторони погодили, що річний плановий обсяг постачання газу - до 117804,94 м3. Ціна газу становить 5191,19 грн. за 1 тис. м. куб. з ПДВ.

Умовами додаткової угоди №3 до договору поставки природного газу №1-М від 27.01.2020 р. сторони погодили, що річний плановий обсяг постачання газу - до 111670,34 м3. Ціна газу з 01.10.2020 р. становить 5710,30 грн. за 1 тис. м. куб. з ПДВ.

Умовами додаткової угоди №4 до договору поставки природного газу №1-М від 27.01.2020 р. сторони погодили, що річний плановий обсяг постачання газу - до 106093,6 м3. Ціна газу з 01.11.2020 р. становить 6281,30 грн. за 1 тис. м. куб. з ПДВ.

Умовами додаткової угоди №5 до договору поставки природного газу №1-М від 27.01.2020 р. сторони погодили, що річний плановий обсяг постачання газу - до 101023,79 м3. Ціна газу з 01.11.2020 р. становить 6909,40 грн. за 1 тис. м. куб. з ПДВ.

Умовами додаткової угоди №6 до договору поставки природного газу №1-М від 27.01.2020 р. сторони дійшли взаємної згоди про те, що загальна сума договору збільшена на 20% від суми договору, а саме на 116694,47 грн. та становить 700166,81 грн., в тому числі ПДВ - 116694,47 грн. Крім того, сторони погодили, що договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін. Термін дії договору в частині постачання природного газу продовжено на строк, достатній для проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі на початку наступного року, а саме до 28.02.2021 р. включно, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Позивач звернувся з даним позовом до суду, у якому зазначив про те, що з боку Петрівського професійного аграрного ліцею було допущено неповне здійснення розрахунків за поставлений природний газ у квітні, травні, листопаді, грудні 2020 р. та у січні 2021 р.

Відповідно до акту приймання-передачі природного газу № 433 від 30.04.2020 р., постачальник передав, а споживач прийняв природний газ у обсязі 0,00112 тис. куб. м. на суму 5,82 грн. з ПДВ., яка залишилася з боку відповідача не сплаченою.

Відповідно до акту приймання-передачі природного газу №500 від 31.05.2021 р. постачальник передав, а споживач прийняв природний газ у обсязі 0,00014 тис. куб. м. на суму 0,73 грн. з ПДВ., яка залишилася з боку відповідача не сплаченою.

Відповідно до акту приймання-передачі природного газу №821 за листопад 2020 р., постачальник передав, а споживач прийняв природний газ у обсязі 18,31071 тис. куб. м. на суму 126515,96 грн. з ПДВ., яку сплачено відповідачем.

Відповідно до акту приймання-передачі природного газу №822 за листопад 2020 р., постачальник передав, а споживач прийняв природний газ у обсязі 0,14592 тис. куб. м. на суму 1008,22 грн. з ПДВ, яка залишилася з боку відповідача не сплаченою.

Окрім того, із обставин справи слідує, що відповідно до акту приймання-передачі природного газу №967 за грудень 2020 р., постачальник передав, а споживач прийняв природний газ у обсязі 18,40965 тис. куб. м. на суму 127199,60 грн. з ПДВ., яку сплачено відповідачем.

Відповідно до акту приймання-передачі природного газу №968 за грудень 2020 р., постачальник передав, а споживач прийняв природний газ у обсязі 13,03462 тис. куб. м. на суму 90061,36 грн. з ПДВ., яка залишилася з боку відповідача не сплаченою.

Відповідно до акту приймання-передачі природного газу №2 за січень 2021 р., постачальник передав, а споживач прийняв природний газ у обсязі 15,35393 тис. куб. м на суму 116694,47 грн. з ПДВ., яку сплачено відповідачем.

Відповідно до акту приймання-передачі природного газу №109 за січень 2021 р., постачальник передав, а споживач прийняв природний газ у обсязі 14,6739 тис. куб. м на суму 129097,15 грн. з ПДВ., яка залишилася з боку відповідача не сплаченою.

З матеріалів справи вбачається, що при розрахунку вартості природного газу за січень 2021 р. постачальником використано прейскурант НАК "Нафтогаз України" на природний газ із ресурсів НАК "Нафтогаз України" для споживачів, які підпадають під дію Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, а саме: за січень 2021 р. ціна природного газу за 1000 куб. м. складає 8797,74 грн. з ПДВ.

Таким чином, позивачем вказано про те, що заборгованість Петрівського професійного аграрного ліцею за договором поставки природного газу № 1-М від 27.01.2020 р. за поставлений природний газ у квітні, травні, листопаді та грудні 2020 р. складає 91076,13 грн., разом з ПДВ, а згідно з актом приймання-передачі № 109 за січень 2021 р. складає 129097,15 грн., разом з ПДВ.

Відповідно до умов п. 10.1 договору, спірні питання між сторонами щодо виконання умов договору мають вирішуватися шляхом переговорів, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

З метою вжиття заходів досудового врегулювання спору позивачем 17.03.2021 р. направлено на адресу відповідача вимогу про стягнення заборгованості вих. №283, в якій позивач просив сплатити заборгованість за постачання природного газу по договору на постачання природного газу №1-М від 27.01.2020 у квітні, травні, листопаді та грудні 2020 р. у розмірі 91076,13 грн. разом з ПДВ та заборгованість за поставлений природний газ у січні 2021 р. у розмірі 129097,15 грн. разом з ПДВ, всього на загальну суму 220173,28 грн., однак вказана вимога залишилася з боку відповідача без відповіді та задоволення.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд керується наступним.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Нормами ч.1 ст. 202 Господарського кодексу України визначено, що господарське зобов`язання припиняється, окрім іншого виконанням, проведеним належним чином.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

У даному разі, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до акту приймання-передачі природного газу № 433 від 30.04.2020 р., постачальник передав, а споживач прийняв природний газ у обсязі 0,00112 тис. куб. м. на суму 5,82 грн. з ПДВ., відповідно до акту приймання-передачі природного газу №500 від 31.05.2021 р. постачальник передав, а споживач прийняв природний газ у обсязі 0,00014 тис. куб. м. на суму 0,73 грн. з ПДВ., відповідно до акту приймання-передачі природного газу №822 за листопад 2020 р., постачальник передав, а споживач прийняв природний газ у обсязі 0,14592 тис. куб. м. на суму 1008,22 грн. з ПДВ, відповідно до акту приймання-передачі природного газу №968 за грудень 2020 р., постачальник передав, а споживач прийняв природний газ у обсязі 13,03462 тис. куб. м. на суму 90061,36 грн. з ПДВ., відповідно до акту приймання-передачі природного газу №109 за січень 2021 р., постачальник передав, а споживач прийняв природний газ у обсязі 14,6739 тис. куб. м на суму 129097,15 грн. з ПДВ.

Загальна вартість спожитого природного газу за вищевказаними актами-приймання-передачі у квітні, травні, листопаді та грудні 2020 р. за договором поставки природного газу №1-М від 27.01.2020 р. складає 91076,13 грн.

Вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 1 ст. 530 Цивільного кодексу України врегульовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частою 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Умовами п. 4.2. Договору визначено, що оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника протягом 30 календарних днів з моменту отримання рахунку та акту виконаних робіт.

Враховуючи наведене, з огляду на умови договору та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про прострочення виконання відповідачем зобов`язання з повної та своєчасної оплати поставленого природного газу у квітні, травні, листопаді та грудні 2020 р. за договором поставки природного газу №1-М від 27.01.2020 р. у розмірі 91076,13 грн.

Окрім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до пункту 1 розділу 2 Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг N 2496 від 30.09.2015 р., підставою для постачання природного газу споживачу є: наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС- коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов; наявність підтвердженого обсягу природного газу на відповідний розрахунковий період для потреб споживача.

За відсутності у Споживача договору постачання природного газу та/або виділених його постачальником підтверджених обсягів для потреб споживача на відповідний календарний період споживач не має права використовувати (споживати) природний газ із газорозподільної системи.

Оператор ГРМ здійснює обмеження/припинення розподілу природного газу у разі відсутності номінацій, тобто підтвердженого обсягу природного газу Споживача на розрахунковий період.

З матеріалів справи слідує, що споживач використовував (споживав) природний газ із газорозподільної системи, з урахуванням чого, у січні 2021 року обсяг спожитого відповідачем природного газу відповідно до акту приймання-передачі природного газу склав 14,6739 тис. куб. м. на суму 129097,15 грн. з ПДВ.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак відповідач не сплатив вартість поставленого та спожитого природного газу у січні 2021 р. вартістю 129097,15 грн. з ПДВ та доказів зворотного матеріали справи не містять. При цьому, судом враховано, що відповідачем протилежне не доведено.

Суд зауважує, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

З урахуванням наведеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про стягнення заборгованості за поставлений природний газ по договору на постачання природного газу №1-М від 27.01.2020 у квітні, травні, листопаді та грудні 2020 р. у розмірі 91076,13 грн. разом з ПДВ та заборгованості за поставлений природний газ у січні 2021 р. у розмірі 129097,15 грн. разом з ПДВ, підлягають задоволенню.

Щодо заявленої до стягнення 3 % річних у розмірі 1187,14 грн. та інфляційних втрат у розмірі 3111,04 грн. суд вирішив наступне.

Згідно з приписами статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 статті 626 Цивільного кодексу України).

За змістом наведених норм закону нарахування трьох процентів річних та інфляційних нарахувань входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши правомірність та правильність нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат, з урахуванням обставин справи, умов договору та прострочення по сплаті грошового зобов`язання, господарський суд встановив, що дані нарахування не суперечать вимогам чинного законодавства, умовам договору, нараховані арифметично вірно, з урахуванням чого, позовні вимоги про стягнення 3 % річних у розмірі 1187,14 грн. та інфляційних втрат у розмірі 3111,04 грн. суд визнав обґрунтованими, доведеним матеріалами справи та таким, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи вимогу про стягнення пені у розмірі 5637,80 грн., суд вирішив наступне.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 Господарського кодексу України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 Господарського кодексу України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 Господарського кодексу України).

У відповідності до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 Цивільного кодексу України, частиною шостою статті 231 Господарського кодексу України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В частині 1 ст. 548 ЦК України закріплено, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Умовами п. 6.2.1 Договору передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Перевіривши правомірність та правильність нарахування позивачем пені у розмірі 5637,80 грн. суд зазначає, що наведений позивачем розрахунок пені не відповідає наведеним вище законодавчим приписам, а тому здійснивши власний розрахунок заявленої до стягнення пені суд встановив, що арифметично вірною до стягнення є пеня у розмірі 5145,44 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За приписами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію ст. 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Однак всупереч вимог статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій) доказів на спростування наведеного відповідачем не надано.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, та враховуючи висновки суду про часткове задоволення позову, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Петрівського професійного аграрного ліцею (64282, Харківська обл., с. Петрівське, вул. Центральна, буд. 51, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегагаз Постач" (61022, м. Харків, вул. Сумська, 39, оф. 125, ) заборгованість за поставлений природний газ згідно договору №1-М від 27.01.2020 р. у квітні, травні, листопаді та грудні 2020 р. у розмірі 91076,13 грн., разом з ПДВ., заборгованість за поставлений природний газ у січні 2021 р. у розмірі 129097,15 грн., разом з ПДВ.

Стягнути з Петрівського професійного аграрного ліцею (64282, Харківська обл., с. Петрівське, вул. Центральна, буд. 51, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегагаз Постач" (61022, м. Харків, вул. Сумська, 39, оф. 125, ) інфляційні втрати у розмірі 3111,04 грн., 3 % річних у розмірі 1187,14 грн., пеню у розмірі 5145,44 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 3444,25 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254, 256-259 ГПК України.

Повне рішення складено "15" липня 2021 р.

Суддя Г.І. Сальнікова