ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року Черкаси справа № 925/165/21

Господарський суд Черкаської області у складі судді Кучеренко О.І., із секретарем судового засідання Юхименко О.В.,

без участі представників сторін, розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу за позовною заявою

Товариства з обмеженою відповідальністю «ВУДВІНДОР»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДГР»

про стягнення 8099,58 євро,

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВУДВІНДОР» звернулось у Господарський суд Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДГР» про стягнення заборгованості згідно з договором №01/10/2019 від 08.10.2019 у розмірі 8099,58 євро, у тому числі 6937,13 євро основного боргу та 1162,45 євро неустойки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за укладеним між сторонами договором позивач передав матеріал з твердих, м`яких, хвойних і листяних порід дерева, країною походження яких є Україна, а відповідач прийняв вказаний товар, проте у визначений договором строк не розрахувався, допустивши прострочення оплати його вартості, що стало підставою для нарахування штрафних санкцій, обов`язок зі сплати яких передбачено договором, також позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 4107,84 грн.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 22.02.2021 відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Встановлено відповідачу строк для подання суду відзиву на позов та усіх доказів, якими обґрунтовує свої заперечення протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

30.03.2021 позивачем подано заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 30.03.2021, у зв`язку з тим, що у суду були відсутні відомості про повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, відкладено підготовче засідання у справі до 20.04.2021.

Відповідач, у встановлений судом строк, відзив на позов суду не надав, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи судом участь свого представника у судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив. Ухвала Господарського суду Черкаської області від 22.02.2021 вручена представнику відповідача 04.03.2021, що підтверджується роздруківкою відстеження поштового відправлення №RG180121113UA з офіційного веб-сайту Акціонерного товариства «Укрпошта».

20.04.2021 позивачем подано заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

У підготовче засідання 20.04.2021 представники сторін не з`явилися.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 20.04.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.05.2021.

У судове засідання 26.05.2021 представники сторін не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання (ухвала суду від 20.04.2021 отримана відповідачем 06.05.2021, що підтверджується роздруківкою відстеження поштового відправлення з офіційного веб-сайту Акціонерного товариства «Укрпошта»)

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Застосовуючи положення статті 3 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на наведене та положення частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами без участі учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

08.10.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВУДВІНДОР» (продавцем, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДГР» (покупцем, відповідач у справі) було укладено договір №01/10/2019, за умовами якого продавець зобов`язався виготовити, поставити та передати у власність, а покупець прийняти та оплатити матеріал з твердих, м`яких, хвойних і листяних порід дерева, країною походження яких є Україна, найменування товару: пиломатеріали обрізні, в порядку та на умовах, передбачених даним договором.

Ціна, кількість і асортимент товару, що поставляється відповідно до умов цього договору, визначається сторонами у рахунках-фактурах на кожну поставлену партію окремо. Сума договору визначається сумою всіх рахунків-фактур у період дії цього договору (пункти 21.1, 2.3. договору).

Поставка товару здійснюється автомобільним транспортом на умовах FCA Україна за вказаною покупцем адресою, відповідно до Інкотермс 2010 (Incoterms 2010). Ціна встановлюється у валюті Euro за 1м3 товару на умовах завантаження автомобіля покупця на складі продавця (FCA, Україна) (пункт 2.4. договору).

Поставка товару здійснюється з 08 жовтня 2019 року до 31 грудня 2020 року (включно) у обсязі 200 м3 з правом дострокової поставки і пролонгації цього договору за обсягом. Виготовлення та поставка партії товару повинна бути проведена на умовах, що зазначені у Додатках до контракту (Замовлення товару). Поставка товару здійснюється автомобільним транспортом продавця і/або покупця зі складу продавця (пункти 3.1 3.3 договору).

Оплата за поставлений обрізний матеріал відповідно до умов цього договору проводиться шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця, вказаний в рахунку-фактурі на кожну окрему партію товару. Оплата за товар що поставляється, здійснюється покупцем на розрахунковий рахунок продавця в розмірі 100%, після надання покупцеві копій товаросупровідних документів з відмітками митниці. Оплата за поставлений товар здійснюється протягом 1 (одного) банківського дня, з моменту надання покупцеві копій товаросупровідних документів з відміткою митниці (пункти 6.1, 6.2 договору).

У разі несвоєчасної оплати товару вказаного у пункті 1.1 справжнього договору, продавець має право пред`явити покупцеві неустойку у розмірі 0,05% від суми вартості партії товару за кожен прострочений день (пункт 6.3. договору).

Всі претензії по виконанню умов цього договору оформляються сторонами в письмовому вигляді і висилаються за вказаними в цьому договорі адресами, не пізніше 7 (семи) днів з моменту отримання Товару. Сторони визначають, що всі ймовірні претензії за цим договором повинні бути розглянуті сторонами протягом 5 (п`яти) днів з моменту отримання претензії (пункти 7.1, 7.2 договору).

Відповідно до пункту 8.2. договору, у разі, якщо сторони не врегулювали конфлікт протягом 30 (тридцяти) днів з дня виникнення спору, то будь-який спір, розбіжність або вимога, що виникає з умов цього договору, буде остаточно вирішено в судовій інстанції за місцем знаходження (юридичною адресою) позивача, у порядку, зазначеному у нормативних актах країни розгляду спору.

Цей договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (пункт 10.1 договору).

08.10.2019 між сторонами договору узгоджено Замовлення товару №3/19, у якому сторони визначили розміри, ціну та пропорції товару (шпала, дуб), вказане замовлення підписано позивачем та відповідачем та скріплене печатками товариств.

18.02.2020 позивачем складено рахунок-фактуру №1, у якому останнім зазначено вантажовідправника (Товариство з обмеженою відповідальністю «ВУДВІНДОР»), покупця (SIA «DRG») та вантажоотримувача (SIA «ALTERNA») за договором, а також зазначено, розмір, кількість, сорт, об`єм та ціну товару, який поставлятиметься відповідачу на виконання укладеного договору, об`ємом 21,426 м3 на загальну суму 6937,13 євро.

25.02.2020 відповідач надав позивачу гарантійний лист, у якому гарантував сплатити позивачу вартість, згідно з рахунком-фактурою №1 від 18.02.2020, товару протягом 15 днів після відправки замитненого автотранспорту за вказаною адресою у митній декларації.

На виконання умов договору продавець здійснив поставку товару у вигляді бруса дубового (пилений, природної вологості) об`ємом 21,426 м3 на суму 6937,13 євро, що підтверджується митною декларацією №200433 від 27.02.2020, одержувачем товару за якою є SIA «ALTERNA», у якій строк доставки товару визначений 08.03.2020.

Відповідач у строк, який визначений у договорі не сплатив вартість отриманого товару у сумі 6937,13 євро, у зв`язку з чим, 06.08.2020 позивач направив йому претензію з вимогою сплатити на користь позивача заборгованість у розмірі 6937,13 євро та нараховані штрафні санкції та попередив про звернення до суду у разі невиконання вимог даної претензії у добровільному порядку.

Сума заборгованості у розмірі 6937,13 євро відповідачем не сплачена, що і стало підставою звернення позивача до суду за захистом порушеного права та примусового стягнення боргу з відповідача та нарахованих штрафних санкцій.

Правовідносини, які виникли між сторонами у справі за своєю правовою природою є відносинами з поставки товарів, на підставі укладеного між сторонами договору. Зазначені правовідносини урегульовані нормами Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Умова щодо кількості товару може бути погоджена шляхом встановлення у договорі купівлі-продажу порядку визначення цієї кількості. Якщо за договором купівлі-продажу переданню підлягає товар у певному співвідношенні за видами, моделями, розмірами, кольорами або іншими ознаками (асортимент), продавець зобов`язаний передати покупцеві товар в асортименті, погодженому сторонами. Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (статті 669, 671, 691 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторонами за договором узгоджено ціну, кількість та асортимент товару, який буде поставлятися позивачем. На виконання цих умов договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар на суму 6937,13 євро. Надання відповідачем гарантійного листа від 25.02.2020 про зобов`язання сплатити позивачу за відправлений товар згідно з рахунком-фактурою №1 від 18.02.2020, є доказом визнання відповідачем своїх договірних зобов`язань.

За умовами договору покупець зобов`язався здійснити оплату товару протягом 1 (одного) банківського дня, з моменту надання покупцеві копій товаросупровідних документів з відміткою митниці. Водночас, з врахуванням статті 692 Цивільного кодексу України, за якою покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, покладає на відповідача обов`язок з оплати його вартості, після його отримання.

На час розгляду справи доказів розрахунку за отриманий товар відповідач суду не надав, його заборгованість становить 6937,13 євро. Факт наявності заборгованості підтверджується належними доказами (договором, замовленням товару, рахунком-фактурою, гарантійним листом, митною декларацією), отже вимога про примусове стягнення з відповідача заборгованості в сумі 6937,13 євро є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки, яка передбачена у пункті 6.3. договору, то суд зазначає що неустойка є одним із видів забезпечення виконання зобов`язання (частина 1 статті 546 Цивільного кодексу України) та штрафною санкцією (частина 1 статті 230 Господарського кодексу України).

Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Судом встановлено, що відповідач не виконав свого обов`язку щодо оплати поставленого товару. Водночас, згідно з частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як вбачається з розрахунку неустойки, який зазначений позивачем у позовній заяві, нарахування неустойки здійснене ним за 335 календарних днів, станом на 12.02.2021 (тобто з 12.03.2020, враховуючи гарантування оплати відповідачем у гарантійному листі). Проте, договором визначено, що оплата за поставлений товар здійснюється протягом 1 (одного) банківського дня, з моменту надання покупцеві копій товаросупровідних документів з відміткою митниці. У матеріалах справи відсутні докази направлення чи надання покупцеві копій товаросупровідних документів, відтак, суд не має можливості встановити початок періоду нарахування неустойки із застосуванням шестимісячного строку від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що вимога про стягнення неустойки не підлягає до задоволення, у зв`язку з її недоведеністю.

Відповідно до статті 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до статті 192 Цивільного кодексу України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Згідно зі статтею 524 Цивільного кодексу України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до статті 533 Цивільного кодексу України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

У Постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.09.2020 у справі № 916/4693/15 (№ в ЄДРСР 91973219) зазначено, що аналіз наведених правових норм свідчить про те, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України.

Як вбачається заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Отже, у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення правочинів, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 Цивільного кодексу України, а також частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, вносить двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який може бути виконаний примусово. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Аналогічні висновки Верховного Суду про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 761/12665/14-ц, від 16.01.2019 у справах № 373/2054/16-ц, № 464/3790/16-ц та від 23.10.2019 у справі № 723/304/16-ц.

Отже, з огляду на наведену правову позицію Верховного Суду, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача необхідно визначати саме у валюті, встановленій умовами договору, без зазначення її еквіваленту у гривні.

Позивачем при зверненні до суду із цим позовом використано належний, у розумінні вимог статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України, спосіб захисту його порушеного права. З огляду на це суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВУДВІНДОР» підлягають до часткового задоволення у сумі 6937,13 євро заборгованості.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги позивача задоволені частково, а тому до відшкодування йому за рахунок відповідача підлягає судовий збір у розмірі 3518,28 грн.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДГР» («Чучі» Дуналська волость, Дурбський край, Латвія, LV-3452, (SIA "DGR" «Cuci», Dunalkas pagasts, Durbes novads, Latvija, НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВУДВІНДОР» (вул. Кірова (Холодноярська), буд. 31, с. Косарі, Кам`янський район, Черкаська область, 20813, ідентифікаційний код 36775026) 6937,13 євро основної заборгованості та 3518,28 грн судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складене 12.07.2021.

Суддя О.І.Кучеренко