ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2021 справа № 917/700/21

Суддя Господарського суду Полтавської області Сірош Д. М., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу

Товариства з обмеженою відповідальністю АРДОР-ТРЕЙД

до Товариства з обмеженою відповідальністю МЕЙКОР

про стягнення суми основного боргу, інфляційних та 3% річних

без виклику представників сторін.

Обставини справи: Товариство з обмеженою відповідальністю АРДОР-ТРЕЙД звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю МЕЙКОР про стягнення 90535,38 грн заборгованості за договором поставки № 224-198 від 16.09.2020, з яких: 72491,51 грн - сума основного боргу, 15292,79 грн - інфляційні втрати та 2747,08 грн - 3% річних.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки в частині своєчасного здійснення розрахунків.

Відповідач у відзиві на позов (вх. № 6656 від 17.06.2021) визнає позовні вимоги частково та зазначає, що станом на 09.06.2021 сума основного боргу складає 56491,51 грн, інфляційні втрати - 15292,79, 3% річних - 2689,60 грн.

Також, відповідач зазначив, що позивачем неправильно проведено нарахування 3% річних, оскільки нарахування 3% річних за період з 04.11.2020 по 27.04.2021 здійснено на суму боргу в розмірі 42895,60, в той час коли сума боргу в зазначений період становила 38895,56 грн. За розрахунком відповідача сума 3% річних за період з 04.11.2020 по 27.04.2021 складає 558,95 грн.

Відповідач до відзиву на позов долучив докази часткової сплати суми основного боргу, а саме: платіжні доручення № 1661 від 19.03.2021 на суму 3000,00 грн, № 1680 від 14.04.2021 на суму 3000,00 грн, № 1688 від 20.04.2021 на суму 1000,00 грн, № 1727 від 11.05.2021 на суму 3000,00 грн, № 1691 від 19.05.2021 на суму 3000,00 грн, № 1699 від 21.05.2021 на суму 3000,00 грн, № 1737 від 07.06.2021 на суму 3000,00 грн.

Також, відповідач просить суд стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. На підтвердження понесених витрат відповідач надав копію договору про надання правничої допомоги № 20/21 від 08.06.2021, копію акту приймання - передачі наданих послуг від 08.06.2021, копію квитанцію від 08.06.2021 на суму 3000,00 грн, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 08.08.2017.

02.07.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 7228), в яких не погоджується із запереченнями відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву та вважає їх необґрунтованими. Також, зазначає, що відповідач здійснив часткову оплату основного боргу після звернення ТОВ АРДОР-ТРЕЙД до суду та після відкриття судом провадження у справі № 917/700/21. Крім того, позивач вказує, що станом на 29.06.2021 сума основного боргу відповідача перед ТОВ АРДОР-ТРЕЙД становить 53491,51 грн.

На підтвердження заборгованості відповідача позивач надав суду довідку, складену директором та головним бухгалтером ТОВ АРДОР-ТРЕЙД, в якій зазначено, що станом на 29.06.2021 відповідач має суму основного боргу перед ТОВ АРДОР-ТРЕЙД 53491,51 грн.

Проте суд не враховує при прийнятті рішення зазначену довідку, як доказ на підтвердження суми основного боргу відповідача, оскільки довідка не є первинним бухгалтерським документом.

Крім того, позивач не надав суду платіжних доручень, квитанцій на підтвердження сплати відповідачем частини основного боргу.

Також, позивач вважає вимоги відповідача про стягнення з позивача витрат, понесених ТОВ «МЕЙКОР» на послуги адвоката, безпідставними та необґрунтованими, оскільки судовий процес розпочато у зв`язку з порушенням договірних зобов`язань саме відповідачем.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 11.05.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, постановив справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України сторони суду не надали.

Згідно з частиною 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно з статтею 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У зв`язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи достатньо, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до частини 2 статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

16.09.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю АРДОР-ТРЕЙД (надалі - позивач) та Товариство з обмеженою відповідальністю МЕЙКОР (надалі - відповідач) уклали договір Поставки № 224-198.

Відповідно до пункту 1.1. якого договору Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити на умовах цього договору продукцію (далі Товар), кількість, асортимент і ціна якої зазначені в Специфікаціях або накладних, які є невід`ємною частиною цього договору.

На виконання договірних зобов`язань ТОВ АРДОР-ТРЕЙД здійснив поставку Товару на загальну суму 291344,22 грн, що підтверджується наступними видатковими накладними: № 224-007068 від 24.09.2020 на суму 75244,40 грн; № 224-007261 від 30.09.2020 на суму 173204,22 грн; № 224-007868 від 20.10.2020 на суму 42895,60 грн.

Згідно з пунктом 4.2 договору Покупець оплачує вартість Товару або шляхом 100% попередньої оплати вартості партії Товару або з відстрочкою платежу до 14 (Чотирнадцять) календарних днів з моменту поставки товару.

Товар отримано відповідачем, що підтверджується підписаним сторонами актом звіряння взаєморозрахунків станом на 31.03.2021.

На виконання договірних зобовязань відповідач здійснив платіж № 1578 від 27.11.2020 на суму 1000,00 грн, платіж № 1661 від 19.03.2021 на суму 3000,00 грн, частину поставленого Товару повернув за зворотними накладними: № 224-009381 від 22.122020 - на суму 87494,22 грн; № 224-009384 від 22.12.2020 - на суму 5476,56 грн; № 224-009389 від 23.12.2020 - на суму 73794,56 грн; № 224-000500 від 18.02.2021 - на суму 4912,92 грн; № 224-001243 від 31.03.2021 - на суму 34959,60 грн; № 224-001244 від 31.03.2021 - на суму 8214,85 грн.

Порушуючи договірні зобовязання, відповідач не здійснив оплату за поставлений Товар в повному обсязі та у встановлений договором строк.

З метою досудового врегулювання спору, позивач направив на адресу ТОВ МЕЙКОР претензію вих. № 1 від 04.03.2021 з вимогою про сплату заборгованості.

Згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення, претензія отримана відповідачем 01.04.2021.

Проте відповідач заборгованість у повному обсязі не сплатив.

За розрахунком позивача станом на 27.04.2021 заборгованість ТОВ МЕЙКОР перед ТОВ АРДОР-ТРЕЙД за поставлений Товар становить 72491,51 грн.

Проте, як встановив суд, на виконання договірних зобов`язань, відповідач, крім зазначених позивачем сум, також платіжним дорученням № 1680 від 14.04.2021 сплатив за поставлений Товар - 3000,00 грн,

- платіжним дорученням № 1688 від 20.04.2021 - 1000,00 грн,

- платіжним дорученням № 1727 від 11.05.2021 - 3000,00 грн,

- платіжним дорученням № 1691 від 19.05.2021 - 3000,00 грн,

- платіжним дорученням № 1699 від 21.05.2021 - 3000,00 грн,

- платіжним дорученням № 1737 від 07.06.2021 - 3000,00 грн.

Отже, враховуючи здійснені відповідачем сплати, сума основного боргу відповідача станом на 09.06.2021 складає 56491,51грн.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладеного договору постачання природного газу.

Статтею 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з статтею 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 6 статті 265 Господарського кодексу України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

Згідно з статтею 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з статтями 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

З матеріалів справи вбачається, що після відкриття провадження у справі, відповідачем сплачено суму основного боргу в розмірі 12000,00 грн (платіжні доручення № 1727 від 11.05.2021 на суму 3000,00 грн, № 1691 від 19.05.2021 на суму 3000,00 грн, № 1699 від 21.05.2021 на суму 3000,00 грн, № 1737 від 07.06.2021 на суму 3000,00 грн містяться в матеріалах справи).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно з частиною 3 статті 231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Суд враховує, що закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Отже, в частині стягнення основного боргу в розмірі 12000,00 грн суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору.

У свою чергу, оскільки кошти у розмірі 4000,00 грн, сплачені відповідачем згідно з платіжними дорученнями № 1680 від 14.04.2021 на суму 3000,00 грн та № 1688 від 20.04.2021 на суму 1000,00 грн, до відкриття провадження у справі, вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення 4000,00 грн.

Враховуючи часткову сплату суми основного боргу до стягнення з відповідача підлягає 56491,51 грн заборгованості за поставлений товар.

Відповідно до пункту 5.1 договору, за невиконання зобов`язань за цим договору сторони несуть відповідальність в порядку і розмірах, передбачених чинним законодавством.

Пунктом 5.2 передбачено, що у випадку прострочки оплати товару з вини Покупця, Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, 24 (двадцять чотири) відсотки річних від простроченої суми, а також пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банка України, яка діє в період прострочки, від суми неоплаченого товару за кожен день прострочки. У випадку прострочки оплати товару на строк більше 60 (шістдесят) календарних дні Покупець зобов`язаний також сплатити Постачальнику штраф в розмірі 30 (тридцять) відсотків від вартості товару. У випадку не підписання акту зазначеного у пункті 4.6 цього договору, Покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 5 (п`ять) відсотків від суми неоплаченої заборгованості зазначеної у акті звіряння взаєморозрахунків.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 15292,79 грн інфляційних втрат та 2747,08 грн 3% річних.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд встановив, що нарахування 3% річних за період з 04.11.2020 по 27.04.2021 здійснено на суму боргу в розмірі 42895,60, в той час коли сума боргу в зазначений період становила 38895,56 грн. За перерахунком здійсненим судом сума 3% річних за період з 04.11.2020 по 27.04.2021 складає 558,95 грн. Всього до стягнення з відповідача підлягає 2689,60 грн 3% річних та 15292,79 грн інфляційних втрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд виходив з наступного.

Судові витрати, згідно з статтею 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 4 статті 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки, провадження у справі в частині стягнення 12000,00 грн закрито у зв`язку з відсутністю предмету спору, то судовий збір, сплачений за подання позову в частині стягнення заборгованості в сумі 12000,00 грн, який склав 300,88 грн, підлягає поверненню з Державного бюджету позивачу, який сплатив вказаний судовий збір.

Судовий збір, сплачений позивачем за позов в частині вимог про стягнення 56491,51 грн заборгованості за поставлений Товар, 2689,60 грн 3% річних та 15292,79 грн інфляційних втрат що становить 1867,29 грн, покладається на відповідача, у зв`язку із задоволенням позову в цій частині.

Відповідач у відзиві на позов заявив про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Частиною 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено що судові витрати на правничу допомогу складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (частина 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України).

Частинами 1-2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи те, що спір виник через неправомірні дії відповідача, щодо нездійснення платежів за поставлений товар, суд не вбачає підстав для стягнення з позивача витрат на правову допомогу, понесених відповідачем, тому зазначені витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, пунктом 2 частини 1 статті 231, 232 - 233, 237 - 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю МЕЙКОР (36020, м. Полтава, вул. Котляревського, 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АРДОР-ТРЕЙД (51901, Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. Широка, 111, ) 56491,51 грн заборгованості за поставлений Товар, 2689,60 грн 3% річних, 15292,79 грн інфляційних втрат та 1867,29 грн витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Закрити провадження у справі в частині вимог про стягнення 12000,00 грн основного боргу.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю АРДОР-ТРЕЙД (51901, Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. Широка, 111, ) з Державного бюджету України 300,88 грн судового збору, сплаченого платіжним дорученням № 19910 від 27.04.2021 (оригінал платіжного доручення міститься в матеріалах справи № 917/700/21).

Відмовити в позові в частині стягнення 4000,00 грн основного боргу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Д. М. Сірош