ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" липня 2021 р. Справа № 924/589/21

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Виноградової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Мазій І.А., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Еталон-прилад, м. Харків

до державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, м. Київ в особі відокремленого підрозділу Хмельницька атомна електрична станція державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, м. Нетішин Хмельницької області

про стягнення 1428318,42 грн, з яких 1286928,00 грн боргу, 29299,65 грн процентів річних, 112090,77 грн інфляційних нарахувань

представники сторін не з`явилися

встановив: товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Еталон-прилад, м. Харків звернулось до суду з позовом про стягнення з державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, м. Київ в особі відокремленого підрозділу Хмельницька атомна електрична станція заборгованості за договором №16399/53-124-01-20-12087 від 30.04.2020 в розмірі 1428318,42 грн, з яких 1286928,00 грн боргу, 29299,65 грн процентів річних, 112090,77 грн інфляційних нарахувань.

Ухвалою суду від 09.06.2021 відкрито провадження у справі №924/589/21, призначено підготовче засідання на 29.06.2021.

Ухвалою суду від 29.06.2021 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 13.07.2021.

В обґрунтування позову позивач посилається на невиконання відповідачем обов`язку щодо оплати товару, поставленого за договором №16399/53-124-01-20-12087 від 30.04.2020. Правовою підставою позовних вимог зазначає положення ст. ст. 509, 526, 625, 712 ЦК України, ст. ст. 20, 173, 174, 193, 222, 230 ГК України

Відповідач у відзиві на позов (від 25.06.2021) проти позовних вимог заперечив. Зокрема, зазначив, що оплата поставленого товару не була проведена у повному обсязі вчасно у зв`язку з важким фінансовим становищем відповідача, в якому він опинився в умовах законодавчих змін, тобто об`єктивних та незалежних від відповідача обставин. Вважає, що позивач неправильно здійснив розрахунок інфляційних втрат та 3% річних. При цьому стверджує про неможливість проведення таких нарахувань на суму податку на додану вартість, що включена до вартості товару, оскільки застосування заходів юридичної відповідальності за порушення господарських зобов`язань до юридичної особи не віднесено до об`єктів оподаткування ПДВ, а суми податку не є доходами продавця, фактично не належать продавцю, а підлягають перерахуванню ним до бюджету, і кредитор не несе матеріальних втрат, які підлягають компенсації, в результаті несвоєчасної сплати йому покупцем суми ПДВ, яка є у складі вартості поставленого йому товару.

Позивач у судове засідання представника не направив, причини не повідомив. Про судовий розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення судових повісток від 02.07.2021, 05.07.2021.

Відповідач представника у судове засідання не направив, причини не повідомив. Про судовий розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення судових повісток від 30.06.2021, 01.07.2021.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

між державним підприємством "Національна Атомна Енергогенеруюча Компанія "Енергоатом" (Відокремлений Підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція») (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство "Еталон-Прилад" (постачальник) 30.04.2020 укладено договір №16399/53-124-01-20-12087 (далі - договір), за умовами якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити мультиметр цифровий (товар). Виробник, кількість, ціна та код Товару згідно з УКТ ЗЕД зазначаються в специфікації №1, яка є невід`ємною частиною договору (п. 1.1 договору).

Згідно з п. 2.1 договору якість, комплектність Товару повинна відповідати вимогам креслень, вказаних в специфікації №1 (додатку №1 до договору), технічній документації, якою встановлені вимоги щодо його якості, кількості, умовам договору та підтверджуватися етикетками або іншими документами, що підтверджують якість Товару, з відміткою ВТК виробника згідно з діючою програмою забезпечення якості підприємства.

У п. 3.1 договору сторони узгодили, що строк поставки товару становить протягом 90 календарних днів з дати укладання договору.

Поставка товару здійснюється транспортом і за рахунок Постачальника на умовах DРР згідно з ІНКОТЕРМС 2020 на склад вантажоотримувача за адресою: вул. Енергетиків, 36, м. Нетішин Хмельницької області, 30100, Хмельницьке відділення ВП «Складське господарство» ДП «НАЕК «Енергоатом», склад №8) (п. 3.2 договору).

Відповідно до п. п. 4.1 - 4.3 договору ціна товару становить 1072440,00 грн, крім того ПДВ 20%: 214 488,00 грн, всього ціна договору: 1286928,00 гривень. Ціна за одиницю товару, кількість та загальна ціна Товару по договору визначається специфікацією №1. До ціни Товару включена вартість упакування, маркування та доставки.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що оплату за поставлений Товар Покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 15 календарних днів з дати поставки Товару на склад вантажоотримувача, за умови відповідності поставленого Товару вимогам договору щодо кількості та якості.

Згідно з п. 8.1 договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством України.

Договір містить підписи представників сторін та скріплений відтисками печаток.

Сторонами підписано додаток №1 до договору - Специфікація №1, в якій узгодили найменування товару - мультиметр цифровий, його технічні характеристики, виробника, кількість (3 шт.), ціну за одиницю (357480 грн), загальну суму - 1286928,00 гривень.

Відповідно до видаткової накладної від 30.07.2020 №РН-0000419 позивачем на виконання договору передано відповідачу товар-мультиметр цифровий на суму 1286928,00 гривень.

У матеріали справи надано також товарно-транспортну накладну від 30.07.2020 №ТТН-3007/1, з якої убачається перевезення відповідачу товару за накладною від 30.07.2020 №419 та його прийняття останнім.

У зв`язку із несплатою відповідачем товару, поставленого за договором від 30.04.2020 №16399/53-124-01-20-12087, позивач просить стягнути з відповідача 1286928,00 грн боргу, 29299,65 грн процентів річних, 112090,77 грн інфляційних нарахувань.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

Згідно з ч. 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як убачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем укладено договір від 30.04.2020 №16399/53-124-01-20-12087, згідно з яким позивач зобов`язався поставити і передати у власність відповідачу, а відповідач зобов`язався прийняти і оплатити мультиметр цифровий (товар).

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У підтвердження передання товару за договором позивачем надано підписану сторонами видаткову накладну від 30.07.2020 №РН-0000419 на загальну суму 1286928,00 грн з ПДВ та товарно-транспортну накладну від 30.07.2020 №ТТН-3007/1.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ст. 692 ЦК України).

Умови платежу за поставлений товар визначені сторонами у р. 5 договору. Зокрема, за п. 5.1 договору оплату за поставлений Товар Покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 15 календарних днів з дати поставки Товару на склад вантажоотримувача, за умови відповідності поставленого Товару вимогам договору щодо кількості та якості.

Доказів висловлення відповідачем зауважень щодо отриманого товару (кількості та якості) суду не подано.

Статтями 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України, ч. 7 ст. 193 ГК України).

Доказів сплати заборгованості в сумі 1286928,00 грн відповідачем суду не надано.

Враховуючи наведене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 1286928,00 грн боргу заявлені позивачем обґрунтовано та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду на прострочення відповідачем строків оплати вартості товару позивач просить стягнути з відповідача 29299,65 грн 3% річних за період з 17.08.2020 по 21.05.2021, а також 112090,77 грн інфляційних втрат за період з вересня 2020 року по квітень 2021 року.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом здійснено перевірку розрахунку 3% річних і встановлено, що останні нараховано правомірно.

Одночасно відповідач посилається на неврахування при проведенні розрахунків інфляційних втрат висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19 та постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19.

Так, з приводу нарахування інфляційних втрат Велика Палата Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19 зазначила, що порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення»).

Оскільки погашення боргу не відбувалося, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що розрахунок позивача, згідно з яким залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць розрахункового періоду перемножений послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та поділений на 100 %. Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, віднято основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду.

Також у частині нарахувань втрат від інфляції судом враховується правовий висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19. Зокрема, при розрахунку "інфляційних втрат" у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин за аналогією закону підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України від 27.07.2007 №265, а також визначений порядок нарахування інфляційних втрат у випадку часткового помісячного погашення суми основного боргу (пункти 25 - 29 постанови Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19).

У кредитора згідно з частиною другою статті 625 ЦК України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу. Водночас, якщо боржник після нарахування йому інфляційних втрат за відповідний місяць допустив подальше прострочення в оплаті основного боргу, то кредитор, виходячи з того, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат, яке виникло в силу закону, є грошовим, вправі нарахувати боржнику інфляційні втрати на суму основного боргу, збільшену на індекс інфляції за попередній місяць прострочення (пункт 23 постанови Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19).

Також об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у справі №905/21/19 наведено формулу, за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн. - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості, від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, необхідно відняти основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду.

У випадку, якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу та ділиться на 100% (п. 28 постанови у справі №905/21/19).

Об`єднана палата Касаційного господарського суду в постанові від 20.11.2020 року у справі №910/13071/19 роз`яснила, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

З урахуванням наведеного, перевіривши поданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, судом встановлено, що хоча позивачем і не здійснювалось інфляційне нарахування на борг з щомісячною інфляційною складовою, розрахунок проведено в межах можливих нарахувань.

Контррозрахунку 3% річних та інфляційних втрат відповідачем не подано.

Доводи відповідача про безпідставність нарахування 3% річних та втрат від інфляції на суму заборгованості з урахуванням податку на додану вартість суд оцінює критично, виходячи з положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України щодо визначення поняття зобов`язання, ст. ст. 628, 632 ЦК України, якими передбачене визначення і погодження сторонами змісту (умов) договору, в тому числі ціни в договорі.

Так, у відповідача виникло грошове зобов`язання перед позивачем з оплати вартості товару в загальній сумі 1286928,00 грн і зазначена вартість товару визначена та погоджена сторонами з урахуванням податку на додану вартість. Зазначений розмір грошового зобов`язання перед позивачем самим же відповідачем не заперечується.

Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія положень частини другої статі 625 ЦК України.

Щодо посилань відповідача на наявність надзвичайних та невідворотних обставин, які склались у зв`язку із новими умовами функціонування ринку електроенергії, судом враховується таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно зі ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

З аналізу наведеної норми слідує, що на особу, яка порушила зобов`язання, покладається обов`язок доведення того, що відповідне порушення є наслідком дії певної непереборної сили, тобто, що непереборна сила не просто існує, а безпосередньо призводить до порушення стороною свого зобов`язання (необхідність існування причинно-наслідкового зв`язку між виникненням форс-мажорних обставин та неможливістю виконання стороною своїх зобов`язань).

У п. 7.1 договору сторони погодили, що вони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення форс-мажорних обставин. Згідно з п. 7.5 договору доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є сертифікат Торгово-промислової палати України.

У п. 7.2 договору зазначено, що сторона, для якої склалась неможливість виконання обов`язків за договором, зобов`язана письмово повідомити іншу сторону про настання або припинення вищезгаданих обставин не пізніше 3 днів з моменту їх настання або припинення.

Відповідно до ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) можуть бути засвідчені, зокрема Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами шляхом видання сертифікатів про такі обставини.

Однак відповідачем ні у порядку, передбаченому Законом України "Про торгово-промислові палати в Україні" та п. 7.5 договору, ні іншими належними та допустимими доказами не підтверджено наявності форс-мажорних обставин для відповідача і що саме такі обставини зробили неможливим виконання ним свого зобов`язання за договором.

З приводу посилань відповідача на скрутне фінансове становище, спричинене незалежними від відповідача причинами, а саме: наявністю заборгованості перед відповідачем ДП "Енергоринок", суд враховує положення ст. 617 ЦК України, згідно з якими особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Крім того, відповідачем не надано суду доказів, які би підтверджували скрутне фінансове становище саме відповідача, доказів вжиття відповідачем заходів щодо його покращення, вжиття заходів щодо погашення заборгованості перед позивачем.

Також суд вважає за необхідне зауважити на неоднакових фактичних обставинах цієї справи та справи №902/417/18, в якій винесено постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020, на яку посилається відповідач.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищезазначені обставини справи у їх сукупності, положення законодавства, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 1286928,00 грн боргу, 29299,65 грн процентів річних, 112090,77 грн інфляційних нарахувань підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судом враховується, що Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України у рішенні від 18.07.2006 та у справі Трофимчук проти України у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку із задоволення позову покладаються на відповідача

Керуючись ст. ст. 2, 4, 74, 86, 129, 233, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Еталон-прилад, м. Харків до державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, м. Київ в особі відокремленого підрозділу Хмельницька атомна електрична станція державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, м. Нетішин Хмельницької області про стягнення 1428318,42 грн, з яких 1286928,00 грн боргу, 29299,65 грн процентів річних, 112090,77 грн інфляційних нарахувань, задовольнити.

Стягнути з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3 (код 24584661) в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" ДП "НАЕК" "Енергоатом", Хмельницька область, м. Нетішин, вул. Енергетиків, буд. 20 (код 21313677) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Еталон-прилад, м. Харків, вул. Клочківська, буд. 295 (код 40711,00 грн (один мільйон двісті вісімдесят шість тисяч дев`ятсот двадцять вісім гривень 00 коп.) боргу, 29299,65 грн (двадцять дев`ять тисяч двісті дев`яносто дев`ять гривень 65 коп.) процентів річних, 112090,77 грн (сто дванадцять тисяч дев`яносто гривень 77 коп.) інфляційних нарахувань, 21424,78 грн (двадцять одну тисячу чотириста двадцять чотири гривні 78 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України, з урахуванням п. 17.5 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 13.07.2021.

Суддя В.В. Виноградова

Видрук. 5 прим.: 1 до справи, 2 позивачу (61045, м. Харків, вул. Клочківська, 295), 3 - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) 4 - ВП "Хмельницька АЕС" ДП НАЕК "Енергоатом" (30100, Хмельницька область, м. Нетішин, вул. Енергетиків, 20), 5 - ДП НАЕК "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3). Всім рек. з пов. про вруч.