ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2021 р. Справа№ 910/3168/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Шапрана В.В.

Пашкіної С.А.

без виклику учасників процесу

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція"

на рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2021

у справі №910/3168/21 (суддя Алєєва І.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція"

до Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"

про стягнення 72 224, 85 грн

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро - Реконструкція» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» про стягнення 72 224, 85 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ним поставлено відповідачу теплову енергію, за яку останній не розрахувався.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.04.2021 у справі №910/3168/21 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами факту споживання відповідачем теплової енергії у спірному приміщенні.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" 30.04.2021 в установлений процесуальний строк засобами поштового зв`язку подало апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2021 у справі №910/3168/21 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" в повному обсязі.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги позивач зазначав, що указане рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не у повному обсязі установлені фактичні обставини.

Крім того позивач зазначав, що розрахунок суми боргу, містить саме інформацію щодо нарахувань, та фактичного споживання теплової енергії відповідача, який був підготовлений безпосередньо до поданого позову про стягнення заборгованості, а відсутність вказаних в ньому акті приймання - передавання товарної продукції не звільнює відповідача від сплати за житлово-комунальні послуги.

Також позивач зазначав, що суд передчасно взяв до уваги докази відповідача, а саме акт обстеження технічного стану несучих та огороджувальних конструкцій нежитлового приміщення № 106 у житловому будинку № 8 на бульварі Праці від 17.05.2018 № 198/82, яке було проведено будівельною лабораторією, зацікавленої сторони КП «Київжитлоспецексплуатація», як доказ відсутності факту споживання ним послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Зі сторони відповідача даний акт обстеження, на адресу позивача не направлявся.

Позивач зазначав що судом першої інстанції були порушені норми процесуального права, оскільки позивач копію відзиву на позовну заяву так і не отримав, тим самим був позбавлений права надання відповіді на відзив та також скористатись своїм правом надати клопотання в порядку частини 5 ГПК України про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.05.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №910/3168/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція". Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання). Установлено КП "Київжитлоспецексплуатація" строк для подання відзиву на апеляційну скаргу впродовж 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

На виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача, у якому просив суд апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

При цьому відповідач зазначав, що суд першої інстанції дійшов вірних висновків стосовного того, що у матеріалах справи відсутні докази належного технічного стану внутрішніх комунікацій централізованого опалення та гарячого водопостачання спірного приміщення, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту надання ним послуг саме з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у приміщеннях, що належать відповідачу на праві господарського відання, як і не надано доказів на підтвердження факту направлення ним на адресу відповідача рахунків для оплати наданих послуг у нежитловому приміщенні загальною площею 137,7м2 на бульварі Праці, 8 з метою проведення відповідних оплат спожитих послуг, позивачем не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами факту споживання відповідачем теплової енергії у спірному приміщенні та прийняв законне рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Позивач у своїй відповіді на відзив на апеляційну скаргу зазначав, що акт обстеження технічного стану несучих та огороджувальних конструкцій нежитлового приміщення №106 у житловому будинку №8 на бульварі праці від 17.05.2018 №198/82, складений представниками відповідача не можна вважати як експертний висновок, а отже даний акт не можна вважати як доказ відсутності централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою відповідача.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ГПК України, у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Як убачається з матеріалів справи, позивач звертаючись із позовом зазначав, що ним надаються відповідачу послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку № 8 по бульвару Праці в м. Києві загальною площею 137, 7 м2.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій» суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності сплачують комунальні послуги за тарифами, які у встановленому законодавством порядку відшкодовують повну вартість їх надання та пропорційну частку витрат на утримання прибудинкової території.

Зі змісту позовної заяви убачається, що позивач посилаючись на ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, що діяла на момент виникнення боргу) п.п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 № 630 зазначає, що відповідач не розрахувався за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, у зв`язку з чим за період з жовтня 2017 - вересень 2019 року включно утворилась заборгованість у розмірі 59 297, 85 грн, що і стало підставою для звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача вказаної суми заборгованості, а також нарахованих інфляційних втрат у розмір 8402, 34 грн та 3 % річних у розмірі 4524, 66 грн.

Звертаючись із позовом позивач у якості доказів на підтвердження своїх позовних вимог надав суду: розрахунок основного боргу за період з 01.07.2019 - 01.06.2020, зведені відомості вимірювання параметрів за період з 19.10.2017 - 11.04.2019, Акт постановки на комерційний облік приладів теплової енергії споживача за грудень 2015, Акти про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи в опалювальний період 2017 - 2019, наряди на підключення та відключення теплової енергії за період з жовтня 2017 - квітень 2019.

Згідно п. 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ від 03.10.2007 № 1198 споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Судом було установлено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 27.07.2017 у справі №910/401/17, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2017, спірне приміщення було витребувано у компанії «Турбо Груп Холдінг Лтд» на користь територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради.

Після витребування приміщень з чужого незаконного володіння, відповідачем було вжито заходів щодо прийняття їх у господарське відання.

Приміщення прийнято відповідачем згідно з актом обстеження нежитлового приміщення № 106 (група приміщень № 106) на бульварі Праці, 8 від 08.05.2018 та зараховано на баланс.

Актом обстеження технічного стану несучих та огороджувальних конструкцій нежитлового приміщення № 106 в житловому будинку № 8 на бульварі Праці від 17.05.2018 № 198/82, яке було проведено будівельною лабораторією КП «Київжитлоспецексплуатація» і затвердженого начальником будівельної лабораторії Г. Чмілем (кваліфікаційний сертифікат експерта серія АЕ №000841 від 03.10.2012 технічне обстеження будівель і споруд) установлено, що холодне і гаряче водопостачання на час обстеження були відключені від загальнобудинкових комунікацій. Надано висновки та рекомендації зокрема щодо проведення ревізії труб інженерних комунікацій, що покладені в межах приміщень та виконати ремонт або заміну прокородованих ділянок труб.

Чміль Григорій Миколайович є експертом за спеціальністю «технічне обстеження будівель і споруд», що підтверджується чинним кваліфікаційним сертифікатом серія АЕ №000841 від 03.10.2012. Достовірність даної інформації підтверджується даними порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (https://e-construction.gov.ua), створеного відповідно до ст. 22 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та постанови Кабінету міністрів України «Про реалізацію експериментального проекту щодо запровадження першої черги Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва» від 1 липня 2020 року N 559.

Ураховуючи вищенаведене можна дійти висновку, що з часу прийняття відповідачем у господарське відання спірного нежитлового приміщення (з 08.05.2018), надання в указаному приміщенні послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання було технічно припинено через пошкодження внутрішніх комунікацій централізованого опалення та гарячого водопостачання, а також відключення гарячого водопостачання від загальнобудинкових комунікацій.

Колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази належного технічного стану внутрішніх комунікацій централізованого опалення та гарячого водопостачання спірного приміщення.

З урахуванням вищенаведеного суд зазначає, що розрахунок основного боргу за період з 01.07.2019 - 01.06.2020 та зведені відомості вимірювання параметрів за період з 19.10.2017 - 11.04.2019 складені позивачем, які не доводять беззаперечного боргу відповідача перед позивачем за поставлену теплову енергію.

Крім того у матеріалах справи відсутні докази здійснення розподілу позивачем послуг з централізованого опалення, а також визначення обсягу та розподілу послуг з централізованого постачання гарячої води.

У розрахунку суми боргу позивач посилається на акти приймання-передавання товарної продукції за період жовтень 2017- червень 2018, серпень 2018 - квітень 2019. Однак, указані акти до матеріалів справи позивачем не надані. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту надання ним послуг саме з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у приміщеннях, що належать відповідачу на праві господарського відання, як і не надано доказів на підтвердження факту направлення ним на адресу відповідача рахунків для оплати послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у нежитловому приміщенню загальною площею 137, 7 м2 на бульварі Праці, 8 з метою проведення відповідних оплат спожитих послуг.

Ураховуючи вищенаведене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами факту споживання відповідачем теплової енергії у спірному приміщенні. Отже у задоволенні позову належить відмовити.

З матеріалів апеляційної скарги також убачається, що позивач зазначав, про неотримання останнім відзиву відповідача на позовну заяву що тим самим, він був позбавлений права надання відповіді на відзив, а також клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

У матеріалах господарської справи №910/3168/21 міститься відзив відповідача на позовну заяву позивача.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 165 ГПК України, до відзиву додаються, зокрема, документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

У додатках до відзиву відповідача міститься докази надсилання останнього на адресу позивача, а саме: "Євро-Реконструкція", 02094, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20. Дана адреса Товариства міститься у відомостях ЄДРПОУ. З урахуванням вищенаведеного суд дійшов висновку, що відповідачем при поданні відзиву на позовну заяву було дотримано вимоги норм процесуального права.

Крім того, колегія суддів зазначає, що у суді апеляційної інстанції відповідачем було направлено відзив на апеляційну скаргу позивача на ту ж саму адресу, і позивач отримав даний відзив, що підтверджується поданням до суду апеляційної інстанції відповіді на відзив.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів дійшла висновку, що твердження апелянта про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права є необґрунтовані та безпідставні, отже відхиляються судом.

Щодо доводів Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція", наведених у апеляційній скарзі, про невмотивованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, слід зазначити наступне.

Європейський суд з прав людини у справах "Руїс Торіха проти Іспанії", "Суомінен проти Фінляндії", "Гірвісаарі проти Фінляндії" неодноразово наголошував на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Зміст оскаржуваного судового рішення містить підстави та нормативне обґрунтування, з яких виходив суд, дійшовши висновків про відмову у задоволенні позову, тому твердження скаржника про їх невмотивованість є безпідставними.

Ураховуючи наведене, рішення Господарського суду м. Києва від 15.04.2021 у справі №910/3168/21 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні.

Судові витрати, згідно до ст. 129 ГПК України покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція".

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" на рішення Господарського суду м. Києва від 15.04.2021 у справі №910/3168/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 15.04.2021 у справі №910/3168/21 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 14.07.2021.

Головуючий суддя В.В.Андрієнко

Судді В.В. Шапран

С.А. Пашкіна