РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.07.2021Справа № 910/1818/20

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ЕКВАТОР САН ЕНЕРДЖІ"
доАкціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГО"
провідшкодування 80 714, 92 грн
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Лемішко Д.А.
Представники сторін:

від позивача: Старцев Ю.К. - представник за довіреністю;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/1818/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКВАТОР САН ЕНЕРДЖІ" до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" про стягнення страхового відшкодування в розмірі 91 995, 24 грн, пені в розмірі 13 571, 01 грн, 3% річних в розмірі 1 219, 00 грн, інфляційних втрат в розмірі 1 012, 58 грн, витрат за оцінку та стоянку автомобіля в розмірі 2 565, 00 грн.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 19.06.2020 клопотання Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" про призначення судової товарознавчої експертизи задоволено, призначено у справі № 910/1818/20 судову товарознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Оскільки 08.04.2021 року через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва надійшов від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Висновок експертів за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи № 17274/20-54 від 23.03.2021, суд дійшов висновку про необхідність поновлення провадження у справі № 910/1818/20 та призначення до розгляду у судовому засіданні на 28.05.2021.

Напередодні підготовчого засідання 28.05.2021 позивачем заявлено про зміну найменування відповідача та про зменшення розміру позовних вимог до 80 714, 92 грн.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи фактичних даних, 14.04.2020 представник відповідача надав до суду документи, а саме виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, протокол річних Загальних зборів акціонерів ПрАТ "АСК "ІНГО Україна" № 64 від 19.03.2020 та Статут від 19.03.2020 згідно з якими Приватне акціонерне товариство "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" змінила найменування на Акціонерне товариство "Страхова компанія "ІНГО".

У протоколі річних Загальних зборів акціонерів відповідача № 64 від 19.03.2020 зазначено, що реорганізація та ліквідація не проводились.

У подальшому, в усіх процесуальних документах судом буде враховано зміну найменування відповідача.

Розглянувши заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог суд дійшов висновку, що дії позивача зі зменшення розміру позовних вимог не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, тому суд прийняв заяву позивача про зменшення позовних вимог до розгляду, а спір у справі буде вирішений з урахуванням нової ціни позову - 80 714, 92 грн.

З огляду на те, що в судовому засіданні 28.05.2021 здійснено дії передбачені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 02.07.2021.

07.06.2021 відповідачем через загальний відділ діловодства суду подано письмові пояснення.

Позивач, у свою чергу, 22.06.2021 долучив до справи докази понесення судових витрат.

02.07.2021 до суду звернувся відповідач із клопотанням про визнання причини неявки представника поважними та просив відкласти судове засідання.

Представник позивача безпосередньо в судовому засіданні 02.07.2021 наполягав на задоволенні заявленого позову та надав усні пояснення по справі.

Представник відповідача в судовому засіданні 02.07.2021 присутнім не був.

Суд вирішив відмовити у задоволенні клопотання відповідача про відкладення та дійшов висновку про можливість вирішення спору по суті за відсутності представника відповідача з урахуванням наявних у справі доказів.

Згідно зі ст. 233 Господарського процесуального кодексу України (далі також - ГПК України), рішення у даній справі прийнято за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.01.2019 о 22:00 год відбулася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участі ОСОБА_1 , який керував автомобілем "Skoda Fabia" державний номерний знак НОМЕР_1 та автомобіля "Ford Fiesta", державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ТОВ "Сан Енерджі".

Відповідно до постанови Московського районного суду м. Харкова від 21.03.2019 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, яка набрала законної сили.

Частиною 6 статті 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Автомобіль "Ford Fiesta", державний номерний знак НОМЕР_2 належить на праві власності ТОВ "Екватор Сан Енерджі", що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 під час керування автомобілем "Skoda Fabia" державний номерний знак НОМЕР_1 була застрахована ПрАТ "акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" (Акціонерне товариство "Страхова компанія "ІНГО") за договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземного транспортного засобу Поліс № АМ4711115, страхова сума 300 000, 00 грн, франшиза - 0 грн.

22.01.2019 про настання страхового випадку позивачем було повідомлено ПрАТ "СК "Уніка", де зареєстрована цивільно-правова відповідальність водія під час керування автомобілем "Ford Fiesta", державний номерний знак НОМЕР_2 (Поліс № НОМЕР_4 дійсний до 07.06.2019) та ПрАТ "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна".

15.04.2019 позивачем на адресу відповідача подано заяву про виплату страхового відшкодування та надані документи для прийняття рішення та виплати відшкодування.

Як вбачається із позовної заяви, на вимогу відповідача автомобіль був доставлений на стоянку ПАТ "Завод Фрунзе" для зберігання та оцінки до вирішення питання про страхове відшкодування, так як відповідачем було заявлено про конструктивну гибель автомобіля та АТ "СК "ІНГО" вважала за необхідне здійснити реалізацію зазначеного автомобіля. Витрати на оплату стоянки скали 3 365, 00 грн.

Листом від 01.08.2019 № 1892184 відповідач повідомив про прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування в розмірі 34 185, 00 грн, а 07.08.2019 відшкодування в указаному розмірі виплачено відповідно до платіжного доручення № 10282 від 07.08.2019.

Однак, позивач з таким розміром страхового відшкодування не погоджується, оскільки:

- відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 6465 від 05.04.2019, складеного судовим експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса Алдохіною Л.М., виготовленого на замовлення позивача, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля "Ford Fiesta", державний номерний знак НОМЕР_2 внаслідок пошкодження, що мало місце 19.01.2019 визначалося ринковою вартістю автомобіля на момент пошкодження та складає 186 828, 20 грн;

- Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи № 19907 від 11.11.2019, складеного судовим експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса Романюк О.Г., ринкова вартість автомобіля "Ford Fiesta", державний номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого в результаті ДТП, що мало місце 19.01.2019 у пошкодженому стані складає 60 647, 96 грн;

- фактично страхове відшкодування, яке підлягає виплаті в результаті ДТП, що мало місце 19.01.2019 за участі застрахованого ТЗ складає різницю між ринковою вартістю автомобіля на момент ДТП та ринковою вартістю у пошкодженому стані та становить 126 180, 24 грн;

- враховуючи часткову оплату відповідачем страхового відшкодування в результаті ДТП у розмірі 34 185, 00 грн, стягненню з відповідача підлягає різниця між страховим відшкодуванням та сплаченою часткою страхового відшкодування та складає 91 995, 24 грн.

Заперечуючи проти заявленого позову відповідач зауважує, що відповідно до складеного ФОП Шаповалов В.І. Висновку № 359 від 06.05.2019 про вартість матеріального збитку завданого власнику ТЗ "Ford Fiesta", державний номерний знак НОМЕР_2 , вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу складає 248 360, 15 грн, ринкова вартість автомобіля складає 135 163, 48 грн. Автомобіль вважається фізично знищеним відповідно до положень п. 30.2. ст. 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (надалі також - Закон).

Відповідач наголошує, що в даному випадку страховик має відшкодувати різницю між сумою матеріального збитку та вартістю оцінених залишків, що становить 33 463, 47 грн.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов таких обґрунтованих висновків.

Відповідно до частини першої ст.22 Цивільного кодексу України (далі також ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Порядок відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки встановлено ст. 1188 ЦК України, відповідно до положень частини першої якої шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

- шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

- за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

- за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За загальним правилом, згідно з положеннями ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За договором страхування, відповідно до ст. 979 ЦК України, одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови поговору.

Статтею 980 ЦК України передбачено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст.7 Закону України «Про страхування».

До них, відповідно до п. 9 ч. 1 вказаної статті відноситься страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Однак, спеціальні норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (п. 22.1 ст. 22 Закону).

Положеннями ст. 29 цього Закону передбачено, що у зв`язку пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», покладено на страховика (винної особи) у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Як уже було вказано вище, цивільно-правова відповідальність водія під час керування автомобілем «Skoda Fabia» державний номерний знак НОМЕР_1 була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу відповідачем.

За умовами вказаного договору АТ «СК «ІНГО» взяла на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку відшкодувати у встановленому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку оцінену шкоду, заподіяну в результаті ДТП, з врахуванням лімітів відповідальності страховика.

Таким чином, відповідач як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми ст. 19 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі ст. 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2017 року у справі № 910/3650/16 тау справі № 910/32969/15).

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі ст. 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

Відповідно до ст. 30 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Враховуючи, що в процесі розгляду справи у суду виникли питання, які потребують спеціальних знань, та мають суттєве значення для вирішення спору, а доводи сторін є взаємно суперечливими суд призначив у справі № 910/1818/20 судову товарознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Згідно з ч. 3 ст. 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (ст. 104 Господарського процесуального кодексу України).

На вирішення судової експертизи поставлено наступні питання:

- Який розмір матеріального збитку з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу, завданий власникові "Ford Fiesta" д/н НОМЕР_2 в результаті його пошкодження після ДТП від 19.01.2019?

- Яка вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля "Ford Fiesta", д/н НОМЕР_2 внаслідок пошкодження, що мало місце 19.01.2019?

- Яка ринкова вартість автомобіля "Ford Fiesta" д/н НОМЕР_2 станом на 19.01.2019?

- Яка ринкова вартість автомобіля "Ford Fiesta" д/н НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, що мало місце 19.01.2019 у пошкодженому стані на 19.01.2019?

За результатами проведеного дослідження експерт О. Єрмоленко встановив, що:

- ринкова вартість автомобіля до ДТП складала 193 797, 05 грн;

- вартість матеріального збитку завданого власнику ТЗ внаслідок ДТП складала 193 797, 05 грн;

- розмір матеріального збитку з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу, завданий власнику ТЗ в результаті пошкодження після ДТП складала 106 516, 39 грн;

- ринкова вартість ТЗ в пошкодженому стані на 19.01.2019 складала 87 280,66 грн.

З огляду на встановлені експертом обставини, з огляду на положення ст. 30 Закону, розмір страхового відшкодування складає 106 516,39 грн.

У той же час, як вбачається зі змісту полісу АМ № 4711115, ліміт страхової відповідальності власника транспортного засобу "Skoda Fabia" державний номерний знак НОМЕР_1 за шкоду заподіяну майну становить 100 000, 00 грн, за шкоду заподіяну життю та здоров`ю 200 000, 00 грн, франшиза 0.

Отже, розмір страхового відшкодування, який має бути виплачений відповідачем на користь позивача складає 65 815, 00 грн (100 000, 00 грн - 34 185, 00 грн вже оплаченого відповідачем відшкодування).

Статтею 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регламентований порядок прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) страховиком та його виплати.

Відповідно до п. 36.1 Страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Пунктом 36.2. передбачено, що Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Відповідно до п. 36.4. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.

З огляду на викладене, обов`язок відшкодувати позивачу майнову шкоду у межах ліміту страхової відповідальності, заподіяної з вини водія застрахованого транспортного засобу, що є страховим випадком, прокладений на страховика, що відповідає положенням статей 22, 1194 ЦК України, а також Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та з відповідача підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 65 815, 00 грн, а позов в цій частині - задоволенню.

Частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із ст. 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Позивачем до сплати відповідачу також нараховано 9 842, 05 грн пені, 789,78 грн інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 903,09 грн.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пунктом 36.5 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки, правовідносини, в яких страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням, а правовідносини з відшкодування шкоди, які склалися між сторонами у справі, також є грошовим зобов`язанням, то відповідач отримавши вимогу позивача 15.04.2021 та не виплативши суму страхового відшкодування у визначений строк, допустив прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічна правова позиція щодо застосування правової норми зазначена у постанові Верховного Суду по справі № 910/18319/16 від 07.02.2018 р.

Розрахунок трьох процентів річних:

Сума боргу (грн)Період простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
100 000, 0015.07.2019-06.08.20193 %189,04
65 815, 0007.08.2019-16.12.20193%714,05

За перерахунком суду загальний розмір 3% річних становить 903,09 грн, а вимоги позивача в частині стягнення 3% річних в розмірі 903, 09 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розрахунок індексу інфляції:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Інфляційне збільшення суми боргу
серпень 2019 - листопад 201965 815, 00665,36

За перерахунком суду загальний розмір інфляційного збільшення становить 665,36 грн, а вимоги позивача в частині стягнення інфляційного збільшення в розмірі 124,42 грн є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Розрахунок пені:

Сума боргу (грн)Період простроченняЗагальна сума пені
100 000, 0015.07.2019-06.08.20192 153, 42 грн
65 815, 0007.08.2019-16.12.20197 688, 63 грн

За перерахунком суду загальний розмір пені становить 9 842, 05 грн, а вимоги позивача в частині стягнення пені в розмірі 9 842, 05 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, як вбачається з доводів позивача та не спростовано відповідачем, ТОВ "Екватор Сан Енерджі" понесло витрати на оплату стоянки автомобіля в розмірі 3 365, 00 грн.

Відповідно до ст. 29 Закону, якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення на користь позивача 3 365, 00 грн також підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частина 1 ст. 74 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з пунктом 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 ГПК України.

Крім того, позивачем були понесені витрати, пов`язані з залученням експертів, що підтверджується платіжними дорученнями № 87 від 04.04.2019 на суму 2 637, 60 грн та № 274 від 03.10.2019 від 03.10.2019 на суму 2 260, 80 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому й витрати, пов`язані з замовленням позивачем експертиз мають бути відшкодовані відповідачем пропорційно до розміру задоволених вимог.

Відтак, на підставі викладеного суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суми понесених витрат на проведення експертизи у розмірі 4 890 ,44 грн.

Стосовно витрат на професійну правничу допомогу судом встановлено таке.

У позовній заяві позивачем надано попередній орієнтований розрахунок витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000, 00 грн.

Пізніше, 07.02.2020 позивачем долучено попередній (орієнтовний) розрахунок заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000, 00 грн, а 22.06.2021 позивачем долучено до справи докази на обґрунтування понесених витрат на послуги адвоката.

Так, на підтвердження понесених позивачем судових витрат у матеріалах справи наявні наступні докази:

- копія договору про надання правової (правничої) допомоги від 12.05.2021;

- копія додатку № 1 від 12.05.2021 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 12.05.2021;

- копія платіжного доручення № 413 від 08.06.2021 на суму 8 250, 00 грн;

- копія платіжного доручення № 144 від 08.06.2021 на суму 13 000, 00 грн;

- копія акту наданих послуг № 1 від 09.06.2021;

- копія договору про надання правової (правничої) допомоги від 17.08.2020;

- копія додаткової угоди № 1 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 17.08.2020;

- копія акту № 1 приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги від 17.08.2020.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частинною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави (глави 63 "Послуги. Загальні положення" підрозділу 1 розділу III Книги п`ятої цього Кодексу) можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, тому й витрати на професійну правову допомогу мають бути відшкодовані позивачу пропорційно до розміру задоволених вимог.

Відтак, на підставі викладеного суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суми понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 21 217,24 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 71, 73, 74, 76, 77, 86, 91, 104, 129, 214, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКВАТОР САН ЕНЕРДЖІ" задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГО" (01054, місто Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, будинок 33; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКВАТОР САН ЕНЕРДЖІ" (61031, м. Харків, Проїзд Пілотів, 4; ) страхове відшкодування в розмірі 65 815, 00 грн, пеню в розмірі 9 842, 05 грн, 3% річних в розмірі 903, 09 грн, інфляційні втрати в розмірі 665, 36 грн, витрати на оцінку та оплату стоянки автомобіля в розмірі 3 365, 00 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 21 217, 24 грн, витрати на залучення експертів в розмірі 4 890, 44 грн, витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 266, 50. Видати наказ.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, то строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення буде складено та підписано 12.07.2021 року.

Суддя Ю.О.Підченко