ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" липня 2021 р. Cправа № 902/219/21

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука Василя Васильовича,

за участю секретаря судового засідання Марущак А.О., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхімресурс" (вул. Нестерчука, буд. 1, м. Калинівка, Вінницька область, 22400)

до: громадянина ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 854 332,38 грн.

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхімресурс" з вимогою до громадянина ОСОБА_1 про стягнення 854 332,38 грн., з яких: 720 900,00 грн. - сума основної заборгованості за договором; 44 295,81 грн. - інфляційне збільшення; 27 196,69 грн. - три відсотки річних; 61 939,88 грн. - пеня.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за Договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛІКОХІМ» від 28.11.2018 в частині оплати вартості частки, право вимоги за яким, відповідно до Договору відступлення права вимоги від 17.02.2020, перейшло до позивача.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2021 головуючим суддею по розгляду справи № 902/219/21 визначено суддю Матвійчука В.В.

Разом із позовною заявою позивачем подано заяву № б/н від 05.03.2021 (вх. № 01-48/26/21 від 10.03.2021) про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони державним суб`єктам державної реєстрації, визначеним Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", вчиняти/здійснювати/проводити будь-які реєстраційні дії та вносити зміни (записи) до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно розміру статутного капіталу ТОВ "ГЛІКОХІМ" (), розміру частки ОСОБА_1 (паспорт серія НОМЕР_1 ) у статутному капіталі ТОВ "ГЛІКОХІМ" (), складу учасників (засновників/власників) ТОВ "ГЛІКОХІМ" (), а також приймати рішення про державну реєстрацію зміни власника/учасника ТОВ "ГЛІКОХІМ" ().

За результатами розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхімресурс" №б/н від 05.02.2021 (вх. № 01-48/26/21 від 10.03.2021) про забезпечення позову судом відмовлено у задоволенні означеної заяви, про що 12.03.2020 постановлено відповідну ухвалу.

В силу ч.ч. 6, 7 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, що не є підприємцем, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

В відповідності до приписів наведеної норми, 12.03.2021 господарським судом направлено запит до органу реєстрації Могилів-Подільської міської ради про надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) громадянина ОСОБА_1 .

23.03.2021 у відповідь на зазначений запит виконавчий комітет Могилів-Подільської міської ради повідомив про те, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 29.03.2021 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхімресурс" залишено без руху на підставі ч.1 ст.174 Господарського процесуального кодексу України та встановлено позивачу строк для усунення виявлених недоліків протягом п`яти днів з дня вручення цієї ухвали.

Заявою № б/н від 31.03.2021 позивачем усунено недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 07.04.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/219/21 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 29.04.2021.

Ухвалою суду від 29.04.2021 відкладено підготовче засідання на 27.05.2021.

21.05.2021 до канцелярії суду подано додаткові пояснення № б/н від 18.05.2021 (вх. № 01-34/4599/21) з підписом представника позивача - адвоката Цимбал А.А. на виконання ухвали суду від 29.04.2021.

21.05.2021 до канцелярії суду подано заяву № б/н від 18.05.2021 (вх. № 01-34/4602/21) за підписом представника позивача - адвоката Цимбал А.А. про зміну предмету позову.

21.05.2021 на електронну адресу суду надійшла заява № б/н від 21.05.2021 (вх. № 01-34/4624/21 від 21.05.2021) скріплена електронним цифровим підписом представника відповідача - адвоката Скржешевського М.С. про продовження процесуального строку, встановленого судом на подання відзиву на позовну заяву.

Дослідивши в судовому засіданні 27.05.2021 подану представником відповідача заяву, судом встановлено, що вказану заяву подано до суду з пропущенням строку, встановленого судом для подання відзиву та без вчинення відповідної процесуальної дії, з огляду на що, судом відмовлено у задоволенні заяви, про що постановлено відповідну ухвалу.

Досліджуючи в судовому засіданні 27.05.2021 заяву № б/н від 18.05.2021 (вх. № 01-34/4602/21 від 21.05.2021) за підписом представника позивача - адвоката Цимбал А.А. про зміну предмету позову, судом встановлено, що вказана заява направлена на зменшення розміру позовних вимог, якою позивач зменшив розмір заявленої до стягнення пені до 58 459,87 грн.

З огляду на те, що заяву № б/н від 18.05.2021 подана з дотриманням положень ст. 46 ГПК України, суд прийняв її до розгляду.

Таким чином, з урахуванням прийнятої судом заяви, нова ціна позову становить 850 852,37 грн., з яких: 720 900,00 грн. - сума основної заборгованості за договором; 44 295,81 грн. - інфляційне збільшення; 27 196,69 грн. - 3% річних; 58 459,87 грн. - пеня.

За результатами судового засідання 27.05.2021 суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання від 27.05.2021 про продовження строку розгляду справи на 30 днів та відкладення підготовчого засідання на 30.06.2021.

Виконавши завдання підготовчого провадження, судом закрито дану стадію господарського процесу та призначено справу до розгляду по суті на 12.07.2021, про що 30.06.2021 постановлено протокольну ухвалу.

Ухвалою суду від 30.06.2021 повідомлено відповідача про призначення розгляду справи по суті на 12.07.2021.

На визначений судом час та дату представник позивача не з`явився.

Відповідач правом часті в засіданні суду не скористався. Про призначення розгляду справи по суті на 12.07.2021 повідомлявся ухвалою суду від 30.06.2021, яка направлена на адресу відповідача що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Поряд з цим судом встановлено, що судова кореспонденція, направлена на адресу відповідача, повернута суду без вручення з написом відділення поштового зв`язку наступного змісту: "адресат відсутній за вказаною адресою".

При цьому суд зважає на положення п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, відповідно до яких днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Порядок вручення рекомендованих поштових відправлень врегульовано Правилами надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 (далі Правила).

Із вказаних Правил надання послуг поштового зв`язку слідує, що невручення рекомендованого поштового відправлення під час доставки є підтвердженням відсутності особи - адресата за адресою, а отже, день проставлення такої відмітки в поштовому повідомленні слід вважати днем вручення судового рішення в порядку, п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України. При цьому неотримання відповідачем ухвал суду є наслідком його бездіяльності, оскільки відповідне направлення здійснювалося на офіційну адресу його місцезнаходження згідно з відомостями щодо місця реєстрації останнього, наданими Могилів-Подільською міською радою листом № 02-22/810 від 18.03.2021.

Також судом 01.07.2021 розміщено оголошення на веб-порталі судової влади (сайт Господарського суду Вінницької області) про розгляд справи № 902/219/21 по суті, в якій відповідачем є громадянин ОСОБА_1 .

Окрім того, суд зазначає, що ухвали суду по справі №902/219/21 офіційно оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, доступ до якого є безоплатним та цілодобовим.

За вказаних обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача про час та місце судового слухання.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Разом з тим, відзив відповідача на позовну заяву до суду не надійшов.

За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Розглядаючи дану справу, суд, з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

З урахуванням неявки представників сторін суд зважає на положення ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якою передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В порядку ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

У судовому засіданні 12.07.2021 прийнято судове рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

15 квітня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрхімресурс» (позивач, за Договором Продавець) та ОСОБА_2 (за Договором Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу частки в Статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛІКОХІМ", за яким ТОВ «Укрхімресурс» продає, а ОСОБА_2 купує частку в статутному капіталі ТОВ "ГЛІКОХІМ" в розмірі 80,89%. (а.с. 10, 11)

Статутний капітал Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛІКОХІМ", відповідно до п.п. г) п. 1.1. розділу 1 Договору становить 890 000,00 грн.

Частка належить Продавцю на підставі Статуту Товариства в новій редакції затверджена протоколом загальних зборів № 3 від 25.12.2014. (п. 1.2. Договору)

Пунктом 2.1. Договору Сторони погодили, що Покупець протягом 3-х банківських днів оплачує 50% від загальної вартості частки, що продається у розмірі 359 950,00 грн. Решту 50% від загальної вартості частки, що продається у розмірі 359 950,00 грн, Покупець зобов`язаний сплатити до 15 квітня 2016 року включно.

Покупець зобов`язується здійснити оплату за придбану частку у відповідності п. 2.1 Договору (п. 4.1.1 Договору).

Право власності на частку переходить до Покупця з моменту укладення цього Договору. (п. 5.1. Договору)

Дії щодо державної реєстрації нової редакції Статуту вчиняються Покупцем. (п. 5.2. Договору).

Таким чином, ОСОБА_2 , який до моменту укладення договору з ТОВ "Укрхімресурс" володів 0,11% частки у статутному капіталі ТОВ "ГЛІКОХІМ" набуто право власності на 81% частки статутного капіталу товариства.

В свою чергу, після 15.04.2015 ТОВ "Укрхімресурс" було учасником ТОВ "ГЛІКОХІМ" з часткою у розмірі 19% статутного капіталу.

За доводами позивача, ОСОБА_2 не сплачено на рахунок ТОВ "Укрхімресурс" вартості частки ТОВ "ГЛІКОХІМ" .

28.11.2018 між Фізичною особою ОСОБА_1 (Покупець) та ОСОБА_2 (Продавець) укладено Договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛІКОХІМ". (а.с. 12, 13)

Відповідно п. 1.1 Договору Продавець продає, а Покупець купує частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛІКОХІМ" (Товариство) у розмірі 81% статутного капіталу Товариства, що становить 720 900,00 грн.

Згідно п 1.2 Договору частка належить Продавцю на підставі статуту Товариства в новій редакції затверджена протоколом загальних зборів № 4 від 15.04.2015.

Частка є повністю сплаченою (п. 1.2.1 Договору). Ціна частки, що передається по договору становить 720 900,00 грн. (п. 2.1 Договору).

Відповідно п. 2.2. Договору Покупець сплачує вартість частки, визначено в п. 2.1 даного договору на розрахунковий рахунок Продавця не пізніше 365 календарних днів з дати підписання акту приймання передачі частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛІКОХІМ".

Покупець зобов`язується здійснити оплату за придбану частку у відповідності п. 2.2 Договору (п. 4.1.1 Договору).

Згідно п. 5.1 Договору право власності на частку переходить до Покупця з моменту підписання акту приймання-передачі частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛІКОХІМ".

28.11.2018 на виконання умов укладеного Договору між Сторонами підписано Акт приймання-передачі частки в статутному капіталі ТОВ "ГЛІКОХІМ", за умовами п. 1 якого, у відповідності до умов Договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ "ГЛІКОХІМ" від 28.11.2018 ОСОБА_2 передав, а ОСОБА_1 прийняв частку у статутному капіталі ТОВ "ГЛІКОХІМ", у розмірі 81 % статутного капіталу Товариства, що становить 720 900,00 грн. (а.с.14).

30.11.2018 на підставі Акту приймання-передачі частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛІКОХІМ" від 28.11.2018, проведено державну реєстрацію змін складу засновників за №3009476 (а.с. 15-20).

17.02.2020 між ОСОБА_2 (Цедент) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРХІМРЕСУРС" (Цесіонер) укладено Договір відступлення права вимоги (цесії) (а.с. 21-23).

Відповідно п. 1 Договору Цедент відступає Цесіонарієві, а Цесіонарій набуває право вимоги, належне Цедентові, і стає кредитором за Договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛІКОХІМ" б/н від 28.11.2018 укладеного між Цедентом і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Боржник).

Згідно п. 2 Договору за відступлення права вимоги Цесіонарій сплачує Цедентові плату у розмірі 720 900,00 грн. протягом трьох банківських днів від дня підписання даного договору.

За договором Цесіонарій набуває право вимагати від Боржника належного виконання таких обов`язків:

а) сплати Боржником коштів, належних Продавцю в сумі 720 900,00 грн;

До Цесіонарія переходить зазначене вище право вимоги Цедента в обсязі та на умовах, що існували на момент укладення даного договору відступлення права вимоги.

За змістом п. 4 Договору право вимоги, що відступається Цесіонарієві, засвідчується договором, зазначеним у п. 1 даного договором, актом приймання-передачі частки в статутному капіталі ТОВ "ГЛІКОХІМ" від 28.11.2018 року.

До Цесіонарія переходять усі права, які забезпечують виконання обов`язків Боржника (п. 6 Договору).

Цедент зобов`язаний письмово повідомити Боржника про відступлення права вимоги протягом 30 календарних днів з дня набрання чинності даним договором (п. 8 Договору).

Цедент не відповідає перед Цесіонарієм за невиконанням Боржником свого обов`язку (п. 10 Договору).

Даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін (п. 12 Договору).

25.02.2020 між Цедентом та Цесіонарієм укладено Додаткову угоду Договору відступлення права вимоги (цесії) від 17.02.2020 року (а.с. 24), згідно умов якої Сторони домовились викласти п. 3 Договору у новій редакції, доповнивши його зміст п. б). за яким Цесіонарію додатково надано право на власний розсуд вимагати від Боржника повернення кредитору (продавцю) частки у статутному капіталі ТОВ "ГЛІКОХІМ вартістю 720 900,00 грн, що становить 81%.

19.02.2020 між ТОВ «Укрхімресурс» та ОСОБА_2 складено та підписано Акт зарахування зустрічних однорідних вимог за яким ТОВ «Укрхімресурс» має перед ОСОБА_2 непогашене грошове зобов`язання у суму 719 900 грн., яке виникло на підставі Договору відсутплення права вимоги (цесії) від 06.02.2020, укладеного між Сторонами. ОСОБА_2 має перед ТОВ «Укрхімресурс» непогашене грошове зобов`язання у сумі 720 900 грн, що виникло на підставі Договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛІКОХІМ» від 15.04.2015, укладеного між Сторонами.

Керуючись ст. 601 Цивільного кодексу України Сторони дійшли згоди про зарахування зустрічних однорідних вимог за наведеними зобов`язаннями, і таким чином вважатимуть:

зобов`язання ОСОБА_2 таким, що припинено у повному обсязі, заборгованості ОСОБА_2 перед ТОВ «Укрхімресурс» немає;

зобов`язання ТОВ «Укрхімресурс» таким, що припинено частково, заборгованість ТОВ «Укрхімресурс» перед ОСОБА_2 становить 1 000,00 грн. (а.с. 25)

12.03.2021 ТОВ «Укрхімресурс» направило ОСОБА_1 листа № 32 з повідомленням про укладення 17.02.2020 Договору відступлення права вимоги (цесії) та пропозицією добровільно сплатити суму боргу у розмірі 720 900 грн у строк протягом 7 днів з моменту отримання даного листа. (а.с. 28)

Проте, як наголошує позивач, відповідачем пропозиція щодо добровільної сплати суми боргу залишена без задоволення, що слугувало підставою звернення позивача до суду.

Спірні правовідносини сторін за правовою природою віднесені до договірних зобов`язань поставки, загальні положення про купівлю-продаж визначені параграфом 1 глави 54, особливості поставки - параграфом 3 глави 54 ЦК України, параграфом 1 глави 30 ГК України, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов`язання і договір - розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, правові наслідки порушення зобов`язання, відповідальність за порушення зобов`язання - главою 51 ЦК України, розділом V ГК України.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1, ч. 2 п.п. 5, 8 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено право кожного суб`єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом, зокрема, присудження до виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків, іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст.ст. 193, 202 ГК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 598, ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень ст. ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може укладатися у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний сплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару.

За доводами позивача, які знайшли своє підтвердження при розгляді Господарським судом Вінницької області справі № 902/351/20, ОСОБА_1 не виконано грошових зобов`язань за Договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "ГЛІКОХІМ" від 28.11.2018, строк виконання яких сплинув 28.11.2019.

17 лютого 2020 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Укрхімресурс» було укладено договір відступлення права вимоги (цесії) (Договір цесії), за умовами якого, ОСОБА_2 відступив, а ТОВ «Укрхімресурс» набуло належне ОСОБА_2 право вимоги за договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛІКОХІМ» від 28.11.2018 р. (п. 1.1. Договору цесії).

Статтею 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ст. 513 ЦК України).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

17.02.2020 ОСОБА_2 передав ТОВ «Укрхімресурс» документи до Договору цесії, про що складено відповідний акт.

З урахуванням умов Договору цесії, позивач направив відповідачеві повідомлення про відступлення права вимоги з пропозицією в добровільному порядку сплатити боргу в розмірі 720 900 у строк протягом 7 днів з моменту отримання повідомлення. (лист №32 від 12.03.2020)

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525,526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У силу наведених правових норм та положень Договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "ГЛІКОХІМ" від 28.11.2018, після отримання частки у статутному капіталі ТОВ «ГЛІКОХІМ» у ОСОБА_1 виник обов`язок з оплати її вартості, у строк до 28.11.2018.

Проте, ОСОБА_1 зобов`язань за означеним Договором купівлі-продажу не виконано. Залишено без належного реагування останнім і пропозицію позивача про добровільну сплату боргу в сумі 720 900,00 грн, і станом на день ухвалення рішення матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем вартості частки у статутному капіталі ТОВ «Глікохім».

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що основний борг в сумі 720 900,00 грн. доведений належними та допустимими доказами, його наявність і розмір відповідачем не спростовані, відтак вимога позивача про стягнення з відповідача 720 900,00 грн. суми основного боргу підлягає до задоволення.

Поряд з цим, за порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, позивачем, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, заявлено до стягнення 44 295,81 грн. інфляційного збільшення , 27 196,69 грн. три відсотки річних та 58 459,87 грн. пені.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до п.п. 3, 4 ч. 1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків.

Згідно з ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За приписами ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою статті 343 Господарського кодексу України передбачено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з частинами 1, 4, 7 статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Враховуючи вищенаведені положеннями законодавства, господарське правопорушення може полягати як у порушенні нормативно встановлених правил здійснення господарської діяльності, так і у порушенні договірних зобов`язань. Господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань також поділяється на встановлену законом і договірну. Необхідною умовою застосування такої відповідальності є визначення у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду правопорушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафні санкції і конкретний їх розмір.

Тлумачення умов укладеного сторонами договору щодо підстав застосування відповідальності за порушення відповідачем грошового зобов`язання має здійснюватися у системному взаємозв`язку з положеннями чинного законодавства, які регулюють загальні засади та умови настання такої відповідальності у господарських правовідносинах.

Частинами 4, 6 статті 231 Господарського кодексу України унормовано, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Отже, за змістом вищевказаних положень законодавства розмір пені та штрафу за порушення грошових зобов`язань встановлюється в договорі за згодою сторін. У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені та штрафу, або містить умову про те, що вони нараховуються відповідно до чинного законодавства, сума пені та штрафу може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Жодним з пунктів Договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "ГЛІКОХІМ" від 28.11.2018 не встановлено обов`язок відповідача, як Покупця, сплачувати неустойку в разі порушення ним грошового зобов`язання за Договором.

Доказів на підтвердження внесення змін до Договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "ГЛІКОХІМ" від 28.11.2018 матеріали справи також не містять.

З огляду на викладене, оскільки умовами Договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "ГЛІКОХІМ" від 28.11.2018 не визначено розміру пені за порушення виконання відповідачем грошового зобов`язання, а положеннями Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та статтею 231 Господарського кодексу України не встановлено конкретного розміру (відсотку) належних до стягнення пені та штрафу, а лише встановлено порядок їх визначення у договорі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування такої міри відповідальності як договірна неустойка за відсутності конкретно визначеного її розміру в Договорі та законі, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення з відповідача 58 459,87 грн. пені не підлягає до задоволення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 908/1501/18.

Розглядаючи вимоги позивача про стягнення 27 196,69 грн 3% річних та 44 295,81 грн інфляційного збільшення за період з 29.11.2019 по 02.03.2021 суд виходить з наступного.

Положеннями статті 625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

При цьому суд зважає, що дана норма підлягає застосовуванню за порушення грошового зобов`язання незалежно від того, чи передбачили її сторони у договорі.

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційного збільшення дійшов висновку, що такі вимога є обґрунтованими, правомірними та правильно розрахованими, а тому є такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Судом кожній стороні судом була надана розумна можливість, представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, прийняти участь у досліджені доказів, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

Як зазначалось вище, суд процесуальним законом позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу.

Згідно з ч.4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Дослідивши усі обставини та надавши оцінку зібраним у справі доказам в їх сукупності, врахувавши принцип диспозитивності та змагальності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання судових витрат суд зважає на наступне.

У відповідності до ч. 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з ціною позову 854332,38 грн. позивачем сплачено 12814,99 грн. судового збору.

З урахуванням зменшення розміру позовних вимог, нова ціна позову склала 850852,37грн., розмір судового збору з якої становить 12762,79 грн.

З огляду на часткове задоволення позову сплачений судовий збір підлягає відшкодуванню на користь позивача за рахунок відповідача в сумі 11 885,89 грн.

Поряд з цим суд зауважує, що надмірно сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 52,21 грн. може бути повернута судом в порядку, визначеному ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрхімресурс» (вул. В.Нестерчука, буд. 1, м. Калинівка, Вінницька область, 22400: ) 720 900 грн. 00 коп. - основної заборгованості за Договором; 44 295 грн. 81 коп. - інфляційного збільшення; 27 196 грн. 69 коп. - три відсотки річних та 11 885 грн. 89 коп. - витрат зі сплати судового збору.

В позові в частині стягнення 58 459,87 грн. пені відмовити.

Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, та на відомі суду адреси електронної пошти: представника позивача - ІНФОРМАЦІЯ_2 , представника відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду, в порядку та строки визначені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено 19 липня 2021 р.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Нестерчука, буд. 1, м. Калинівка, Вінницька область, 22400)

3 - відповідачу АДРЕСА_1