ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

08.07.2021 м.Дніпро Справа № 912/3711/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Мороза В.Ф. - доповідач,

суддів: Чередка А.Є., Коваль Л.А.

Секретар судового засідання Кандиба Н.В.

розглянувши клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі № 912/3711/19

за позовом ОСОБА_3 , м. Кропивницький

до відповідача 1: ОСОБА_2 , м. Черкаси

до відповідача 2: ОСОБА_1 , м. Черкаси

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_4 , м. Кропивницький

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вісник Трейд", м. Кропивницький

про визнання недійсним договору, визнання недійсним рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Центрального апеляційного господарського суду перебуває на розгляді справа № 912/3711/19 за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на рішення господарського суду Кіровоградської області від 22.03.2021 року.

07.07.2021 до Центрального апеляційного господарського суду через систему «Електронний суд» від ОСОБА_1 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі № 912/3711/19.

08.07.2021 до Центрального апеляційного господарського суду засобами електронного зв`язку надійшло клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі № 912/3711/19 (підписане ЕЦП).

Апеляційний суд, дослідивши заявлені клопотання, враховуючи їх процесуально-правове обгрунтування та матеріали справи, встановив наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначають, що 3 червня 2021 року Господарським судом Черкаської області було відкрито провадження у справі № 925/703/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ТОВ «Вісник Трейд» про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 1 частки у статутному капіталі ТОВ «Вісник Трейд» від 20.10.2018 року.

Заявники стверджують, що єдиною правовою підставою виникнення прав на корпоративні права у цій справі позивачкою ОСОБА_3 зазначено саме вказаний договір купівлі-продажу, питання дійсності/недійсності якого не є предметом розгляду справи № 912/3711/19.

Посилаючись на п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважають, що прийняте у майбутньому Господарським судом Черкаської області рішення у справі № 925/703/21 на підставі поданих позивачем доказів, об`єктивно впливає на можливість прийняття правильного рішення у справі, а тому просять суд зупинити провадження у справі № 912/3711/19 до розгляду та набрання чинності рішенням у господарській справі № 925/703/21.

Основними засадами судочинства, закріпленими у ст. 129 Конституції України, є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Аналогічні приписи закріплено у ст.ст. 7, 11 ГПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів наголошує, що перегляд справи № 912/3711/19 в апеляційному порядку здійснюється на підставі та в межах апеляційних скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Зокрема, ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі не посилається на недійсність договору купівлі-продажу № 1 частки у статутному капіталі ТОВ «Вісник Трейд» від 20.10.2018 року, а в матеріалах справи такі доказі відсутні.

Як передбачено ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В своїй постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 577/5321/17 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зробив правовий висновок, підтриманий Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17, що правочином є правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб`єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту.

Разом з тим, відкриття 3 червня 2021 року Господарським судом Черкаської області провадження у справі № 925/703/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ТОВ «Вісник Трейд» про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 1 частки у статутному капіталі ТОВ «Вісник Трейд» від 20.10.2018 року, ще не свідчить про обставини недійсності оспорюваного правочину, правомірність якого презюмується згідно ст. 204 ЦК України.

Крім того, ініціювання судового провадження за зверненням ОСОБА_5 з відповідними позовними вимогами мало місце вже на стадії апеляційного перегляду справи № 912/3711/19.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 5 частини 1 статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

За приписами ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В Постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 23.01.2020 у справі № 917/130/19 зроблено наступний правовий висновок, що пов`язаною із цією справою є така інша справа, в якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання та оцінку доказів у цій справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини 4 та 6 статті 75 ГПК України). Як неможливість розгляду зазначеної справи потрібно розуміти неможливість для цього господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи цьому господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: 1) як саме справа, яка розглядається господарським судом, пов`язана зі справою, що розглядається іншим судом; 2) чим обумовлена неможливість розгляду справи.

Аналогічну правову позицію виклав Верховний Суд у постановах від 10.09.2019 у справі № 922/1962/17, від 17.12.2019 у справі № 917/131/19, від 23.01.2020 у справі № 917/130/19.

Крім цього, варто зауважити, що зупинення провадження у справі, на відміну від відкладення розгляду справи, здійснюється без зазначення строку, до усунення обставин (до вирішення іншої справи; до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі), які зумовили зупинення провадження, тому провадження у справі потрібно зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього.

Аналогічну правову позицію виклав Верховний Суд, зокрема, у постановах від 15.05.2019 у справі № 904/3935/18 і від 17.12.2019 у справі № 917/131/19.

Апеляційний суд зауважує, що заявниками не зазначено у їх клопотаннях в чому полягає об`єктивна неможливість розгляду цієї справи № 912/3711/19 до вирішення іншої справи № 925/703/21 та не підтверджено належними доказами існування таких обставин.

Сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду справи № 912/3711/19 та відповідно прийняття судового рішення за результатом її апеляційного перегляду.

Натомість, зібрані у справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, виходячи з меж позовних вимог та доводів апеляційних скарг, а отже відсутні правові підстави для зупинення провадження у справі.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23.02.2006 визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За приписами частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 у справі «Пономаренко проти України»).

До того ж, відповідно до ч. 2 ст. 2 ГПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, (яким відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів), яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.01.2019 року у справі № 925/2028/15 та від 14.01.2020 року у справі № 925/1082/18).

У постановах Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/5425/18 та від 20.06.2019 у справі № 910/12694/18 зроблено наступний правовий висновок, що необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Колегія суддів наголошує, що зупинення провадження у справі за відсутності достатніх правових підстав, не сприятиме виконанню завдань господарського судочинства та розгляду справи в розумні строки.

З огляду на вищенаведене, а також враховуючи те, що апеляційний судом не встановлено наявність інших обставин, передбачених ст. 227 ГПК України, що зумовлювали б обов`язок суду зупинити провадження у справі, заявлені клопотання не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 43, 227, 236, 267, 269, 281 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотань ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі № 912/3711/19 відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали підписано 13.07.2021

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.А. Коваль