СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2021 р. справа №917/2002/20

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий, суддя-доповідач Попков Д.О.
судді Пушай В.І., Барбашова С.В.
секретар судового засідання Лутаєва К.В.
за участю представників:
від позивача не з`явився;
від відповідача не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ
на рішення господарського суду Полтавської області
ухвалене 20.04.2021р. (повний текст підписано 28.04.2021р.) у м. Полтаві
у справі №917/2002/20 (суддя Погрібна С.В.)
за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ
до Комунального підприємства теплового господарства «Гадячтеплоенерго», м. Гадяч Полтавської області
про стягнення 1283141,55грн.

В С Т А Н О В И В:

І. Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції:

1. Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ (далі Позивач) звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом до Комунального підприємства теплового господарства «Гадячтеплоенерго», м. Гадяч Полтавської області (далі Відповідач) з вимогами про стягнення 1283141,55грн., з яких:

- 864629,84грн. заборгованості з оплати вартості поставленого природного газу протягом жовтня 2018р. - квітня 2019р. за договором постачання природного газу №5299/18-БО-23 від 05.10.2018р.;

- 236106,14грн. пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань жовтня 2018р. - квітня 2019р. з оплати вартості поставленого природного газу;

- 96351,46грн. - 3% річних за прострочення виконання грошових зобов`язань жовтня 2018р. - квітня 2019р. з оплати вартості поставленого природного газу;

- 86054,11грн. інфляційної індексації на заборгованість за зобов`язаннями жовтня 2018р. - квітня 2019р. з оплати вартості поставленого природного газу за договором постачання природного газу №5299/18-БО-23 від 05.10.2018р.

2. Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 04.01.2021р. відкрито провадження у справі №917/2002/20 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження.

3. Рішенням Господарського суду Полтавської області від 20.04.2021р. (повний текст підписано 28.04.2021р.) у справі №917/2002/20 позовні вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» були задоволені частково - стягнуто з Комунального підприємства теплового господарства «Гадячтеплоенерго» на користь останнього:

- 70831,80грн. пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань жовтня 2018р. - квітня 2019р. з оплати вартості поставленого природного газу за договором постачання природного газу №5299/18-БО-23 від 05.10.2018р.;

- 96351,46грн. - 3% річних за прострочення виконання грошових зобов`язань жовтня 2018р. - квітня 2019р. з оплати вартості поставленого природного газу;

- 86054,11грн. інфляційної індексації на заборгованість за зобов`язаннями жовтня 2018р. - квітня 2019р. з оплати вартості поставленого природного газу.

Закрито провадження у справі в частині стягнення 864629,84грн. основного боргу на підставі п.2 ст.231 Господарського процесуального кодексу України.

4. Означене рішення суду обґрунтоване доведеністю матеріалами справи факту неповного та несвоєчасного розрахунку Відповідачем за поставлений Позивачем природний газ протягом жовтня 2018р. - квітня 2019р. за договором постачання природного газу №5299/18-БО-23 від 05.10.2018р., отримання якого підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі, що зумовило правомірність нарахування на суму простроченої заборгованості пені, 3% річних та інфляційної індексації.

Своєю чергою, враховуючи виконання Відповідачем основного грошового зобов`язання за договором постачання природного газу №5299/18-БО-23 від 05.10.2018р., наявність значної заборгованості населення перед ним, а також те, що дії Відповідача щодо несвоєчасного виконання прийнятих на себе зобов`язань за договором не мали негативних наслідків для Позивача у вигляді збитків, виходячи із загальних засад, встановлених у ст.3 Цивільного кодексу України, а саме - справедливості, добросовісності та розумності, суд першої інстанції зменшив заявлений до стягнення розмір пені на 70% - до 70831,80грн., що зумовило відмову в задоволенні позовних вимог про її стягнення в сумі 165274,34грн.

Окрім того, враховуючи, що під час розгляду справи Відповідачем було сплачено 864629,84грн. заборгованості за отриманий природний газ, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень та банківськими виписками, суд закрив провадження у справі в цій частині за відсутністю предмета спору на підставі п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України.

ІІ. Короткий зміст вимог та узагальнених доводів апеляційної скарги:

5. Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», не погодившись з прийнятим рішенням суду в частині зменшення стягуваної пені в сумі 165274,34грн., звернулось з апеляційною скаргою до Східного апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду Полтавської області від 20.04.2021р. у справі №917/2002/20 скасувати в цій частині та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення пені задовольнити в повному обсязі. Судові витрати за подання апеляційної скарги просить покласти на Відповідача.

6. Підставами для задоволення апеляційних вимог Скаржник зазначає:

6.1. не з`ясування місцевим судом при задоволенні клопотання Відповідача про зменшення розміру заявленої суми пені на підставі ст.233 Господарського кодексу України всіх обставин справи, зокрема суд об`єктивно не оцінив чи є означений випадок винятковим, виходячи з інтересів обох сторін, причин неналежного виконання/невиконання зобов`язання, ступінь виконання зобов`язань Відповідачем та значне прострочення у виконання у виконанні цього зобов`язання та те, що в момент підписання спірного договору Відповідач погодився, що за неналежне виконання договірних умов на нього буде покладено визначена відповідальність, і він жодним чином не звільняється від неї за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань з боку третіх осіб чи планування власної господарської діяльності, посилаючись, при цьому, на постанови Верховного Суду від 04.05.2018р. у справі №908/1453/14 та від 16.10.2020р. у справі №903/918/19;

6.2. судом першої інстанції, на думку Скаржника, взагалі не було враховано інтересів Позивача та з`ясовано, чи були заподіяні йому збитки неналежним виконанням зобов`язань, а також не було оцінено розмір таких збитків, враховуючи, що нараховані штрафні санкції Відповідачу не є надмірно великими в порівнянні з невиконаним зобов`язанням за договором постачання природного газу №5299/18-БО-23 від 05.10.2018р. При цьому, апелянт також зазначає, що Відповідачем належних доказів в обґрунтування своєї заяви про зменшення розміру штрафних санкцій надано не було;

6.3. незастосування місцевим судом в оскаржуваному рішенні правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові №918/116/19 від 04.02.2020р., відповідно до якої зменшення штрафних санкцій на 99% нівелюватиме саме значення пені як відповідальності за порушення грошового зобов`язання, що має на меті захист прав та інтересів кредитора у зв`язку з порушення його права на своєчасне отримання грошових коштів за надані ним послуги.

ІІІ. Узагальнені доводи та заперечення Відповідача:

7. Комунальним підприємством теплового господарства «Гадячтеплоенерго» в межах визначеного апеляційним судом строку, надано відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого останнє проти її задоволення заперечує, наголошуючи на законності і обґрунтованості оскаржуваного рішення суду, зазначає, що порушення строків розрахунків за спожитий природний газ пояснюється не виключно незадовільним фінансовим станом Відповідача та неналежним плануванням своєї господарської діяльності, як стверджує Позивач, а й об`єктивними причинами, незалежними, зокрема, від Відповідача, а сам: невідповідністю тарифів на послуги теплопостачання їх собівартості у період постачання природного газу за договором постачання природного газу №5299/18-БО-23 від 05.10.2018р., які є регульованими; довготривалістю процедури зміни тарифів у зв`язку із збільшенням вартості енергоносіїв; відсутності правового механізму щодо надання субвенцій з державного бюджету України на погашення заборгованості з різниці у тарифах, а також несвоєчасними розрахунками за послуги з теплопостачання. Відтак, враховуючи відсутність доказів спричинення Позивачу збитків неналежним виконанням Відповідачем свого зобов`язання та враховуючи інтереси обох сторін, судом було правомірно частково задоволено клопотання Відповідача та зменшено розмір заявленої пені на 70%.

IV. Щодо процедури апеляційного провадження:

8. У відповідності до вимог ст.32 та ч.1 ст.260 Господарського процесуального кодексу України за протоколом автоматизованого розподілу від 07.06.2021р. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Пушай В.І., Барбашова С.В.

9. Ухвалою від 18.06.2021р. вказана судова колегія відкрила апеляційне провадження у справі №917/2002/20, а ухвалою суду від 30.06.2021р., після проведення підготовчих дій, призначила розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Полтавської області від 20.04.2021р. у судовому засіданні на 12.07.2021р. об 14:30 з повідомленням учасників справи.

10. Враховуючи викладене в п.п.8, 9 цієї постанови, та відсутність визначених ст.ст.38, 39 Господарського процесуального кодексу України підстав для відводу/самовідводу члені судової колегії, сформована судова колегія Східного апеляційного господарського суду у складі Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Пушай В.І. та Барбашова С.В. відповідає вимогам «суду, створеним відповідно до закону» у розумінні п.1 ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р.

11. Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась у протоколі судового засідання та засобами аудиофіксації у відповідності до вимог ст.ст.222, 223 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням п.17.7. його Перехідних положень в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.270 цього Кодексу.

12.До судового засідання 12.07.2021р. уповноважені представники сторін без пояснення причин не з`явилися, що, за висновком судової колегії, враховуючи повідомлення їх належним чином, висловлення своєї позиції по суті апеляційного провадження письмово та достатність матеріалів справи, не перешкоджає розгляду справи по суті.

13. Згідно із вимогами ст.269 Господарського процесуального кодексу України справа переглядається апеляційним судом за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, якщо під час розгляду не буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

V. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

14. Як встановлено місцевим судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 05.10.2018р. між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Постачальник) та Комунальним підприємством теплового господарства «Гадячтеплоенерго» (Споживач) було укладено договір постачання природного газу №5229/18-БО-23 (договір а.с.а.с.18-27 т.1), відповідно до п.1.1 якого Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві у 2018р. природний газ, а Споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/ організаціями (п.1.2 договору).

15. Згідно з п.2.1 договору, Постачальник передає Споживачу з 01.10.2018р. по 17.10.2018р. (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 83,0тис.куб.м, в тому числі по місяцях (тис.куб.м).

15.1. Згодом, 22.10.2018р. сторонами було підписано додаткову угоду №1 (а.с.28 т.1), якою, зокрема було викладено п.2.1 договору в наступній редакції, відповідно до якої: Постачальник передає Споживачу з 01.10.2018р. по 26.10.2018р. (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 120,0тис.куб.м, в тому числі по місяцях (тис.куб.м).

15.2. 29.10.2018р. сторонами було підписано додаткову угоду №2 (а.с.29 т.1), якою, зокрема було викладено п.2.1 договору в наступній редакції, відповідно до якої: Постачальник передає Споживачу з 01.10.2018р. по 31.10.2018р. (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 135,0тис.куб.м, в тому числі по місяцях (тис.куб.м).

15.3. 01.11.2018р. сторонами було підписано додаткову угоду №3 (а.с.а.с.30, 31 т.1), якою, зокрема було викладено п.2.1 договору в наступній редакції, відповідно до якої: Постачальник передає Споживачу з 01.10.2018р. по 30.11.2018р. (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 110,0тис.куб.м, в тому числі по місяцях (тис.куб.м).

15.4. 06.11.2018р. сторонами було підписано додаткову угоду №4 (а.с.а.с.32-40 т.1), якою, зокрема було викладено п.2.1 договору в наступній редакції, відповідно до якої: Постачальник передає Споживачу з 01.10.2018р. по 30.04.2019р. (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 593,295тис.куб.м, в тому числі по місяцях (тис.куб.м): жовтень 2018р. 20,295, листопад 2018р. 110,000, грудень 2018р. 120,000, січень 2019р. 123,000, лютий 2019р. 115,000, березень 2019р. 90,000, квітень 2019р. 15,000.

15.5. 20.03.2019р. сторонами було підписано додаткову угоду №5 (а.с.а.с.42 т.1), якою, зокрема було викладено п.2.1 договору в наступній редакції, відповідно до якої: Постачальник передає Споживачу з 01.10.2018р. по 30.04.2019р. (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 110,0тис.куб.м, в тому числі по місяцях (тис.куб.м): жовтень 2018р. 20,295, листопад 2018р. 102,974, грудень 2018р. 145,256, січень 2019р. 114,050, лютий 2019р. 101,283, березень 2019р. 79,000, квітень 2019р. 15,000.

16. Згідно з п.3.8 договору (в редакції додаткової угоди №4 від 26.11.2018р.) приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу. Споживач в акті приймання-передачі природного газу, зазначає той обсяг, який був фактично використаний Споживачем у відповідному розрахунковому періоді для потреб, зазначених в п.1.2 цього договору (п.3.8.1 договору в редакції додаткової угоди №4 від 26.11.2018р.).

17. Як зазначено у п.3.9 договору, Постачальник не пізніше 26.10.2018р., повертає Споживачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі не підписання Постачальником акта приймання-передачі природного газу Постачальник письмово повідомляє Споживача про причини такого не підписання акта.

18. Відповідно до п.4.1 договору, кількість природного газу, яка передається Споживачу визначається за показами комерційних вузлів обліку природного газу Споживача відповідно до вимог, установлених Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015р. та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП №2493 від 30.09.2015р.

19. Як було встановлено у п.5.2 договору ціна за 1000куб.м. газу за цим договором становить 7907,20грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20%. Усього до сплати до сплати разом з податком на додану вартість 9488,64грн.

Умовами додаткової угоди №3 від 01.11.2018р. було викладено п.5.2 договору в наступній редакції, відповідно до якої: ціна за 1000куб.м. газу з 01.11.2018р. становить 6235,51грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20%. Усього до сплати до сплати разом з податком на додану вартість 7482,61грн.

20. Апеляційний суд зазначає, що додана до матеріалів справи додаткова угода №4 від 26.11.2018р., якою сторони виклали п.п.1-12 договору в новій редакції, не містить четвертої сторінки щодо умов договору про ціну за природний газ та частково порядку проведення розрахунку, що з огляду на відсутність спору між сторонами з цих питань, не впливає на можливість розгляду позовних вимог по суті.

21. Згідно з п.5.1 договору (в редакції додаткової угоди №4 від 26.11.2018р.), остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

22. Відповідно до п.5.4 договору (в редакції додаткової угоди №4 від 26.11.2018р.), у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості із сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від Споживача, погашає вимоги Постачальника у такій черговості незалежно від призначення платежу, визначеного Споживачем:

1) у першу чергу відшкодовуються витрати Постачальника, пов`язані з одержанням виконання;

2) у другу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи;

3) у третю чергу погашається основна сума заборгованості.

23. Як було встановлено у п.7.2 договору (в редакції додаткової угоди №4 від 26.11.2018р.), у разі прострочення Споживачем оплати він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

24. Згідно п.11.1 договору (в редакції додаткової угоди №4 від 26.11.2018р.) сторони дійшли згоди, що він набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису Постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу до 30.04.2019р. (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

25. Місцевим судом встановлено, що на виконання умов договору постачання природного газу №5299/18-БО-23 від 05.10.2018р. Позивачем було поставлено Відповідачу протягом жовтня 2018р. - квітня 2019р. природний газ в наступних обсягах:

- у жовтні 2018р. 20,295тис.куб.м. на суму 192571,94грн.;

- у листопаді 2018р. 102,974тис.куб.м. на суму 770514,49грн.;

- у грудні 2018р. 145,256тис.куб.м. на суму 1086894,29грн.;

- у січні 2019р. 114,050тис.куб.м. на суму 853391,90грн.;

- у лютому 2019р. 101,283тис.куб.м. на суму 757861,39грн.;

- у березні 2019р. 77,720тис.куб.м. на суму 581548,61грн.;

- у квітні 2019р. 11,636тис.куб.м. на суму 87067,67грн.

Означений факт підтверджується складеними та підписаними обома сторонами без зауважень актами приймання-передачі природного газу (а.с.а.с.43-49 т.1) на загальну суму 4329850,29грн.

26. З наданих Позивачем до матеріалів справи сальдо та виписки по операціям за договором №5229/18-БО-23 від 05.10.2018р. (а.с.а.с.50-54, 63-251 т.1, 1-117 т.2) вбачається, що Відповідач з порушенням строків, здійснив оплату за поставлений природний газ в сумі 3465220,45грн. Таким чином, за інформацією Позивача, сума несплаченого природного газу за договором постачання природного газу №5299/18-БО-23 від 05.10.2018р. у Відповідача складала 864629,84грн. на момент подання позовної заяви.

27. Вказані в п.п.14-26 цієї постанови обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не оспорюються.

28. Враховуючи несвоєчасне та не в повному обсязі здійснення Відповідачем оплати за отриманий природний газ у жовтні 2018р. квітні 2019р. за договором постачання природного газу №5229/18-БО-23 від 05.10.2018р., Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до господарського суду з позовними вимогами про стягнення з останнього 864629,84грн. заборгованості та нарахованої на неї 236106,14грн. пені, 96351,46грн. - 3% річних та 86054,11грн. інфляційної індексації.

29. Відповідач, своєю чергою, звернувся до господарського суду з клопотанням про зменшення розміру пені до 10% (а.с.а.с.126-131), в обґрунтування якого зазначив, що:

29.1. на момент звернення до суду зобов`язання за договором постачання природного газу №5299/18-БО-23 від 05.10.2018р. були виконані на 82%, а на момент розгляду підготовчого засідання будуть виконані у повному обсязі.

29.2. основною причиною прострочення виконання зобов`язання з оплати є несвоєчасна оплата споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, довготривалість процедури затвердження тарифів, і, як наслідок, відсутність достатніх коштів для забезпечення своєчасних розрахунків за отримані енергоносії, а також наявність різниці у тарифах на теплову енергію, яка не відшкодовується бюджетами різних рівнів (надано до матеріалів справи: розрахунки обсягу заборгованості з різниці у тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, що надаються населенню за 2015р. 9 місяців 2020р. та за 2017р. 9 місяців 2020р. (а.с.а.с.147, 148 т.2), а також реєстр нормативів перерахування коштів, що надходять як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої водовід усіх категорій споживачів та як плата теплопостачальних організацій за вироблену теплогенеруючими організаціями теплову енергію за жовтень 2018р. січень 2021р. (а.с.а.с.151-181 т.2);

29.3. майновий стан Відповідача є тяжким, оскільки дебіторська заборгованості за послуги теплопостачання станом на 31.12.2019р. складає 7862,3тис.грн., на 01.01.2020р. 9416,3тис.грн., на 30.09.2020р. 7147,3тис.грн., тоді як кредиторська заборгованість за спожиті енергоносії за відповідні періоди значно перевищує дебіторську заборгованість і становить станом на 01.01.2019р. 21722,6тис.грн., на 01.01.2020р. 31155,5тис.грн., на 30.09.2020р. 36572,2тис.грн. (до матеріалів справи надано звіти про витрати на виробництво та фінансові показники діяльності підприємства від надання послуг теплопостачання за 2018-2019р.р. та 9 місяців 2020р. а.с.а.с.136, 141, 146 т.2), крім того збитковість підприємства підтверджується балансами та звітами про фінансові результати станом на 31.12.2018р., 31.12.2019р. та 30.09.2020р. (а.с.а.с.132-134, 137-139, 142-144 т.2), відповідно до яких за 2018р. підприємство отримало збитків в сумі 6783,0тис.грн. (розмір нерозподіленого збитку на 31.12.2018р. 12651,0тис.грн.), за 2019р. збитків в сумі 6111,0тис.грн. (розмір нерозподіленого збитку на 31.12.2019р. 18762,0тис.грн.), за 9 місяців 2020р. - збитків в сумі 7835,0тис.грн. (розмір нерозподіленого збитку на 30.09.2020р. 26597,0тис.грн.);

29.4. застосування до Відповідача штрафних санкцій може призвести до погіршення і тяжкого фінансового становища Комунального підприємства теплового господарства «Гадячтеплоенерго», що порушить майнові інтереси інших осіб (споживачів послуг), а саме поставить під загрозу забезпечення необхідними послугами населення та соціальну сферу в м. Гадяч та в майбутньому вплине на інтереси споживачів міста. Джерел покриття штрафних санкцій у підприємства немає.

29.5. Позивачем доказів понесення ним збитків в результаті порушення Відповідачем строків розрахунків за договором постачання природного газу №5299/18-БО-23 від 05.10.2018р. надано не було.

30. Під час розгляду справи у суді першої інстанції Відповідачем було сплачено 864629,84грн. заборгованості за договором постачання природного газу №5229/18-БО-23 від 05.10.2018р., що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями платіжних доручень та банківськими виписками (а.с.а.с.187-202, 246 т.2) та Позивачем не заперечується.

31. Позивачем надано заперечення на клопотання Відповідача про зменшення суми неустойки (а.с.а.с.224-229 т.2), відповідно до якого останній зазначив, що відсутність вини останнього у виникненні боргу та його важкий фінансовий стан не є винятковим випадком та підставою для зменшення пені. До того ж, нараховані штрафні санкції не є надмірно великими в порівнянні з зобов`язаннями за договором №5299/18-БО-23 від 05.10.2018р. в розмірі 4329850,29грн., яке виконувалось неналежним чином протягом дії договору.

Позивач також зазначив, що відповідно до консолідованого звіту про сукупні доходи за 9 місяців 2020р., чистий збиток Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» становить 17034млн.грн., сукупний збиток 17293млн.грн., тоді як фінансова звітність підприємства є загальнодоступним документом, який публікується на веб-сторінці останнього.

32. Відносно означених обставин правовідносини, які охоплюються межами апеляційного перегляду, були розглянуті місцевим судом в контексті приписів ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України та ст.233 Господарського кодексу України щодо зменшення нарахованої пені.

VІ. Оцінка апеляційного суду:

33. За змістом ст.ст.4, 5 Господарського процесуального кодексу України, ст.15 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України можливість задоволення позовних вимог вимагає наявності та доведеності наступної сукупності елементів: наявність у Позивача захищуваного суб`єктивного права/охоронюваного законом інтересу, порушення (невизнання або оспорювання) такого права/інтересу з боку визначеного Відповідача та належність (адекватність характеру порушення та відповідність вимогам діючого законодавства) обраного способу судового захисту. Відсутність або недоведеність будь-якого із вказаних елементів, що становлять предмет доказування для Позивача, унеможливлює задоволення позову.

34. Сутність розглянутого місцевим судом спору полягала у спонуканні Відповідача до примусового виконання порушених (несплачених та прострочених у виконанні) грошових зобов`язань з оплати поставленого Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» природного газу в жовтні 2018р. - квітні 2019р. за договором постачання природного газу №5299/18-БО-23 від 05.10.2018р., та застосованих наслідків невиконання (несвоєчасного виконання) відповідних грошових зобов`язань у вигляді стягнення нарахованих 3% річних, інфляційної індексації та пені.

35. Беручи до уваги правову природу укладеного договору постачання природного газу №5299/18-БО-23 від 05.10.2018р., кореспондуючі права та обов`язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом за нормами Цивільного та Господарського Кодексів України, які, зокрема, регламентують правовідносини з розрахунків в межах поставки та які, згідно з ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України, передбачають можливість застосування загальних положень про купівлю-продаж.

36. Враховуючи встановлену ст.204 Цивільного кодексу України та неспростовану в межах цієї справи в порядку ст.215 цього Кодексу презумпцію правомірності означеного договору, апеляційний суд вважає його належною у розумінні ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України та ст.ст.173, 174 Господарського кодексу України підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором кореспондуючих прав і обов`язків сторін.

37. Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

38. Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст.202 Господарського кодексу України та ст.598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

39. Як встановлено місцевим судом та сторонами в межах апеляційного провадження не оскаржується, Відповідач несвоєчасно розрахувався за отриманий природний газ за договором постачання природного газу №5299/18-БО-23 від 05.10.2018р., що свідчить про неналежне (із допущеним простроченням) виконання ним такого грошового зобов`язання у розумінні ст.610 Цивільного кодексу України, а сам Відповідач вважається таким, що прострочив виконання такого грошового зобов`язання у розумінні ч.1 ст.612 цього Кодексу.

40. За змістом ст.ст.549, 611, 625 Цивільного кодексу України та ст.ст.216-218 Господарського кодексу України наслідком прострочення виконання грошового зобов`язання є право кредитора вимагати, зокрема, сплати 3% річних, інфляційної індексації та пені, нарахування якої в розглядуваному випадку передбачено п.7.2 договору постачання природного газу №5299/18-БО-23 від 05.10.2018р. (в редакції додаткової угоди №4 від 26.12.2018р.)

41. З урахуванням викладеного в п.п.33-40 цієї постанови колегія суддів дійшла висновку про відповідність висновків місцевого суду відносно наявності підстав для нарахування заявленої суми позовних вимог за всіма складовими, внаслідок чого не вбачає підстав для виходу за межі апеляційного перегляду, визначеного вимогами і доводами апеляційної скарги, в порядку ч.4 ст.269 Господарського процесуального кодексу України.

42. Своєю чергою, доводи та вимоги апеляційної скарги зводяться до доведення необґрунтованості висновку суду першої інстанції про наявність підстав для зменшення стягуваної суми пені в оскаржуваному рішенні на 70%. Колегія суддів апеляційного суду з цього приводу зазначає наступне.

42.1. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України суд як орган державної влади управнений діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Так, право суду при прийнятті рішення на зменшення у виняткових випадках розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, реалізується судом в контексті дотримання ним норм ст.233 Господарського кодексу України та ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України, на які посилався місцевий суд, застосовуючи оскаржуване зменшення стягуваної неустойки.

42.2. Означені норми визначають можливість зменшення у судом розміру штрафних санкцій (стягуваної неустойки) у двох випадках:

- (1) коли належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками (ч.1 ст.233 Господарського процесуального кодексу України та ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України);

- (2) якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин (ч.2 ст. 233 Господарського кодексу України).

При цьому, кожен з таких випадків передбачає врахування різних аспектів: якщо в (1) суд має зважати на ступінь виконання зобов`язань боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, то в (2) законодавство передбачає необхідність врахування інтересів боржника.

42.3. За змістом аргументів апеляційної скарги (п.6.2. цієї постанови) вбачається, що Позивач зосереджується на питанні правомірності зменшення неустойки виключно в контексті (1) із зазначених вище випадків, що передбачає узалежнення можливості зменшення неустойки, насамперед, від наявності збитків та співвідношення їх розмірів. Між тим, ані предмет, ані підстави позову, які за змістом ч.1 ст.14, ч.2 ст.76 Господарського процесуального кодексу України визначають межі судового дослідження, не містять жодних обґрунтування наявності та розміру збитків у Позивача, завданих допущених з боку Відповідача розглянутим в цій справі простроченням виконання грошових зобов`язань. На виконання приписів ст.74 цього Кодексу відповідних доказів щодо наявності та розміру збитків Позивачем до суду надано не було, що зумовлює відхилення доводів Скаржника відносно повноти встановлення обставин справи.

42.4. Зумовлена саме процесуальною позицією Позивача невизначеність довкола наявності збитків та їх розміру не може усуватися презюмуванням їх наявності та належної співмірності із заявленим розміром неустойки або іншим чином обмежувати дискреційні повноваження суду зі зменшення розміру штрафних санкцій, про застосування яких Відповідачем було подане вмотивоване клопотання. Відтак, за відсутності належних доказів наявності збитків у Позивача через прострочення виконання спірного грошового зобов`язання Відповідачем, твердження Скаржника про відсутність у місцевого суду права на застосування ст.233 Господарського кодексу України є необґрунтованими, адже застереження щодо неналежного врахування інтересів Позивача, як і решти аспектів, що стосуються (1) випадку (п.42.2. цієї постанови), впливають на визначення судом розміру відсотка зменшення стягуваної неустойки, а не на можливості зменшення взагалі як такого.

43. Оцінюючи застосований місцевим судом процент зменшення стягуваної неустойки в контексті доводів Скаржника, наведених в п. 6.3. цієї постанови, колегія апеляційного суду відмічає наступне:

43.1. Встановлення конкретного розміру зменшення за умов наявності підстав для його застосування в принципі, є дискреційним повноваженням суду, який застосовує таке зменшення. При цьому, діюче законодавство не містить норми, яка б визначала конкретну формулу для визначення розміру відсотку зменшення, що зумовлює використання апеляційним судом загальних принципів, визначених, зокрема, в ст.2 Господарського процесуального кодексу України.

43.2. Застосований місцевим судом розмір зменшення стягуваної неустойки кореспондується як із ступенем виконання спірного грошового зобов`язання, так із майновими інтересами сторін, а отже відповідає принципу пропорційності у розумінні ст.15 Господарського процесуального кодексу України. До того ж, частковість задоволення судом першої інстанції клопотання Відповідача щодо зменшення розміру пені (до 70%, тоді як заявлено Відповідачем зменшення на 90%) як раз вказує на врахування майнових інтересів Позивача.

43.3. Зауваження Скаржника відносно недостатності обґрунтування за змістом переглядуваного рішення висновку суду щодо зменшення розміру нарахований санкцій носять оціночний характер та само по собі не може бути достатньою підставою для ревізування визначеного розміру відсотку зменшення, адже повнота розгляду забезпечується у даному випадку апеляційним переглядом, що цілком відповідає гарантіям ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р. та дозволяє забезпечити оцінку всім істотним доводам сторін з приводу розглядуваного питання.

43.4. Скаржником не спростовано достовірності доказів, наданих Відповідачем в обґрунтування запропонованого розміру відсотку зменшення стягуваної неустойки. Своєю чергою, правомірність врахування визначених Відповідачем обставин у якості належних підстав для розгляду питання про зменшення суми штрафних санкцій узгоджується із релевантними для даного випадку позиціями Верховного Суду, викладеними в постановах від 04.05.2018р. у справі №917/1068/17, від 13.08.2019р. у справі №922/3602/18 та 11.09.2019р. у справі 905/2149/18.

43.5. Зважаючи на специфіку нормативного регулювання державою (яка є 100% акціонером Позивача) господарської діяльності теплопостачальної організації, про що слушно наведено в заяві про зменшення пені та у відзиві на апеляційну скаргу, компенсаційний характер стягнутих в межах цієї справи разом із сумою заборгованості 3% річних та інфляційної індексації, та прибутковість діяльності Позивача на відміну від збиткової діяльності Відповідача, який до того ж обмежений у фактичній можливості відмовити з мотивів нездійснення оплати у наданні послуг конкретним споживачам з категорії населення через централізований характер теплопостачання і законодавчу невизначеність процедури обмеження/припинення теплопостачання (спільність і взаємозв`язок мереж), розмір застосованого місцевим судом зменшення розміру стягуваної неустойки колегія апеляційного суду вважає адекватним. Посилання на тенденцію про накопичення дебіторської заборгованості Позивача не може бути ототожнена із ступенем несприятливих умов господарювання Відповідача.

44. Відтак, враховуючи, що апеляційний господарський суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, які (доводи і вимоги апеляційної скарги) в даному випадку не підтверджують ухвалення переглядуваного рішення із порушеннями визначених ст.277 Господарського процесуального кодексу України підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» залишається без задоволення, а переглядуване рішення без змін.

45. Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок Скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.74, 76, 78, 129, 269, 270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ на рішення Господарського суду Полтавської області від 20.04.2021р. (повний текст підписано 28.04.2021р.) у справі №917/2002/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Полтавської області від 20.04.2021р. (повний текст підписано 28.04.2021р.) у справі №917/2002/20 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести на рахунок Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ.

4. Постанова набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту, з урахуванням порядку подання касаційної скарги, передбаченого п.17.5. Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 12.07.2021р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови складено та підписано 13.07.2021р.

Головуючий, суддя-доповідач Д.О. Попков

Суддя В.І. Пушай

Суддя С.В. Барбашова

Надіслано судом до ЄДРСР 13.07.2021р.