ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2021 р. Справа№ 910/13265/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Мальченко А.О.

Козир Т.П.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Штокал Т.В., на підставі довіреності № б/н від 15.07.2020

від третьої особи: Орловський С.О., на підставі довіреності № б/н від 09.09.2020

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1

на рішення Господарського суду міста Києва від 25 січня 2021 року(повний текст складено 02.02.2021 р.)

у справі № 910/13265/20 (суддя Марченко О.В.)

за позовом ОСОБА_1 ,

до товариства з обмеженою відповідальністю "Файненс Компані",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Українсько-іспанське товариство з обмеженою відповідальністю "Харвест Індустріалес,С.Л.",

про визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 07.03.2019 №1, -

в с т а н о в и в :

1. Короткий зміст позовних вимог:

1.1. ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "Файненс Компані" (далі - Товариство) про визнання недійсним укладеного публічним акціонерним товариством "Омега Банк" (далі - ПАТ "Омега Банк") та Товариством договору відступлення права вимоги від 07.03.2019 №1 (далі - Договір від 07.03.2019 №1) в частині відступлення права вимоги за кредитним договором від 26.07.2007 №15-К/ЗРД (далі - Кредитний договір) та іпотечним договором від 26.07.2007 №15-3/ЗРД (далі - Іпотечний договір).

1.2. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач набув право вимоги щодо сплати заборгованості за кредитним договором №15-К/ЗРД та вимоги за іпотечним договором №15-З/ЗРД від ТОВ "КУА "Скай Кепітал Менеджмент" на підставі договору від 17.05.2016 №437. Натомість в подальшому, постановою Касаційного господарського суду від 24.07.2019 у справі №910/10364/16 встановлено нікчемність договору купівлі-продажу прав вимоги від 31.12.2014, що укладений між ПАТ "Омега Банк" та ТОВ "ФК "Іпотека кредит", який в подальшому продав це право вимоги ТОВ "КУА "Скай Кепітал Менеджмент".

Враховуючи те, що реституція (щодо витребування права вимоги у позивача, як добросовісного набувача ст.ст. 330 та 388 ЦК України) не застосовувалась, проте після цього 07.03.2019 між ПАТ "Омега Банк" та ТОВ "Файненс Компані" укладено договір відступлення права вимоги, позивач вважає, що на момент укладення оспорюваного договору цесії від 07.03.2019 ПАТ "Омега Банк" не володіло правом вимоги до боржника за Кредитним договором та Іпотечним договором з 31.12.2014, а тому не могло відступити такі майнові права на користь Товариства.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції:

2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 25 січня 2021 у справі №910/13265/20 в задоволенні позову відмовлено (т.ІІ, а.с. 31-42).

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги:

3.1 ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить "рішення Господарського суду м. Києва від 25.01.2021р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити".

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу:

4.1. У апеляційній скарзі позивач зазначає, що суд першої інстанції не врахував того, що укладений між ТОВ "КУА "Скай Кепітал Менеджмент" та ОСОБА_1 договір є дійсним, а право власності на майнові права вважається набутим ОСОБА_2 правомірним, доки протилежне не встановлено рішенням суду. Вказані твердження позивач обґрунтовує висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 24.07.2019р. у справі №910/10364/16.

4.2. Укладання оскаржуваного договору порушує прав пози вача через наявність у нього право власності на ті ж самі майнові права, які об`єктом оскаржуваного договору.

4.3. Позивач вважає, що незастосування до спірних відносин ст. 328, 330, 388 ЦК України вважають ся порушенням права власності в розумінні Протоколу 1 до Конвенції.

4.4. На переконання позивача, диспозиція ст.ст. 512, 514 ЦК України відмінна від диспозиції, викладеної в ст.ст. 328, 330, 388 ЦК України. Тому оскільки вони регу люють різні правовідносини, вони не можуть мати конфлікту між собою як загальна та спеціальна норма, який вирішується на користь спеціальної. Тому разом із ст.ст. 512, 514 ЦК України, за наявності обста вин, передбачених диспозицією ст.ст. 328, 330, 388 ЦК України, також під лягають застосуванню ст.ст. 328, 330, 388 ЦК України.

4.5. Позивач вважає, що за наслідками розгляду справи № 50/311-б будуть зроблені правові позиції, що мають бути враховані під час розгляду справи № 910/13265/20, а тому суд необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про зупинення провадження з підстав пропуску строку для звернення з ним.

5. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:

5.1. Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що укладений з ОСОБА_1 договір купівлі-продажу права вимоги є недійсним з моменту його укладення, у ПАТ "Омега Банк" не було потреби витребовувати право вимоги з огляду на те, що ОСОБА_1 ніколи такого права не набував в силу недійсності попередніх договорі в купівлі-продажу права вимоги; оскаржуваний договір прав позивача не порушує; оскаржуваний договір укладено у відповідності з нормами законодавства.

6. Розподіл справи:

6.1. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2021 року, матеріали судової справи № 910/13265/20 разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Мальченко А.О., Кравчук Г.А.

6.2. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2021 поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 25 січня 2021 року у справі № 910/13265/20. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 25 січня 2021 року у справі № 910/13265/20 залишено без руху та встановлено строк на усунення недоліків апеляційної скарги.

6.3. 12.04.2021 ОСОБА_1 звернувся із заявою про усунення недоліків.

6.4. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.04.2021 відкрито апеляційне провадження апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 25 січня 2021 року у справі №910/13265/20 та повідомлено учасників справи про те, що розгляд справи відбудеться 18.05.2021 р.

6.5. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2021 розгляд справи № 910/13265/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2021 відкладено до 08.06.2021.

6.6. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.06.2021, у зв`язку з перебуванням судді Кравчука Г.А., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці, для розгляду справи № 910/13265/20 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Мальченко А.О., Козир Т.П.

6.7. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2021 у справі № 910/13265/20 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Мальченко А.О., Козир Т.П. та повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги у справі № 910/13265/20 відбудеться 13.07.2021.

7. Інші процесуальні дії у справі:

7.1. 08 червня 2021 року від третьої особи до Північного апеляційного господарського суду надійшли пояснення, в яких заявник, з посиланням на постанову Верховного суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 13.04.2021 у справі № 910/11702/18 про подібність з даною справою, зазначив, що «На момент укладання з ТОВ «Файненс Компані» договору цесії 07.03.2019 ПАТ «Омега Банк» не володіло правами іпотеки за іпотечним договором № 15-3/ЗРД від 26.07.2007р., тому не могло відступити такі майнові права на користь ТОВ «Файненс Компані».

Таким чином, оскаржуваний правочин суперечить ст..ст. 656, 658 ЦК України з підстав того, що ПАТ «Омега Банк», як первісний кредитор, на момент укладення з ТОВ «Файненс Компані» 07.03.2019 договору № 1 відступлення прав вимоги не було законним власником майнових прав за кредитним договором № 15-К/ЗРД від 26.07.2007р. та іпотечним договором № 15-3ЗРД від 26.07.2007 р.

7.2. 13 липня 2021 року від ТОВ «Файненс Компані» до Північного апеляційного господарського суду надійшли додаткові пояснення, в яких відповідач зазначає, що «висновки зроблені Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у справі № 910/11702/18 не є подібними та не підлягають застосуванню у справі № 910/13265/20, оскільки у вищезазначених справах різний предмет спору (Верховним Судом у справі № 910/11702/18 вирішувалось питання процесуального правонаступництва, в той час, яку справі № 910/13265/20 предметом розгляду є недійсність Договору відступлення права вимоги від 07.03.2019 року) та підстави позову (у справі № 910/11702/18 за договором відступлення відбувався перехід майнових прав, а у справі № 910/13265/20 відбувся перехід до ТОВ «Файненс Компані» права вимоги.». Також відповідач зазначає, що «що сам факт відсутності реєстрації обтяжень не може свідчити про відсутність у ТОВ «Файненс Компані» прав Іпотекодержателя за Іпотечним договором від 26.07.2007 року укладеного між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та Українсько-іспанським товариством з обмеженою відповідальністю «Харвест Індустріалес, С.Л.».

7.3. У судовому засіданні 13.07.2021 р. представник Відповідача надав пояснення, в яких заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні, а оскаржуване рішення залишити без змін.

7.4. Представник третьої особи у судовому засіданні 13.07.2021 р. надав пояснення, у який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

7.5. Позивач у судове засідання 13.07.2021 не з`явився та не забезпечив явку свого представника, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повернення за № 04 6 та довідкою АТ "Укрпошта" щодо з причин повернення поштового відправлення.

Днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України).

Враховуючи викладене, а також те що неявка представника позивача не перешкоджає всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами та за відсутності представника позивача.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

8. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи:

8.1. 26.07.2007 АКБ "ТАС-Коммерцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Сведбанк", правонаступником якого є ПАТ "Омега Банк" та Українсько-іспанським товариством укладено Кредитний договір, відповідно до якого Банк має право надати позичальнику грошові кошти у вигляді невідновлювальної кредитної лінії у сумі 1 200 000 доларів США зі сплатою 14,5% річних (фактично надано кредит у сумі 1 198 000 грн.), а позичальник зобов`язується повернути кошти, одержані в рахунок кредитної лінії з кінцевим терміном повернення заборгованості до 18.07.2012, з урахуванням змін та доповнень до Кредитного договору.

8.2. 26.07.2007 ПАТ "Омега Банк" (іпотекодержатель) та Українсько-іспанським товариством (іпотекодавець) було укладено Іпотечний договір із змінами та доповненнями, відповідно до якого іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно: комплекс будівель і споруд загальною площею 3 756,7 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

8.3. У жовтні 2014 року ПАТ "Омега Банк" звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом до Українсько-іспанського товариства про звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором.

8.4. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 08.10.2014 порушено провадження у справі №908/3929/14 за вказаним позовом.

8.5. 31.12.2014 ПАТ "Омега Банк" і ТОВ "ФК "Іпотека кредит" укладено Договір від 31.12.2014.

8.6. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 10.06.2015 у справі №908/3929/14 здійснено заміну позивача з ПАТ "Омега Банк" новим позивачем - ТОВ "ФК "Іпотека кредит" (т.І, а.с. 10-11).

8.7. 04.07.2015 ТОВ "ФК "Іпотека кредит" і Компанією укладено Договір від 04.07.2015.

8.8. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 16.03.2016 у справі №908/3929/14 здійснено заміну позивача ТОВ "ФК "Іпотека кредит" новим позивачем - Компанією (т.І, а.с. 12-13).

8.9. Рішенням Господарського суду Запорізької області від 11.04.2016 у справі №908/3929/14 позов задоволено; звернуто стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором, що є власністю Українсько-іспанського товариства, а саме: приміщення для зберігання інвентарю інв. №1000113, літ. Я, реєстраційний номер в РПВН 2283412, загальною площею 98,3 кв.м., що належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 13.11.2003, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим орендним підприємством Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 16.01.2004 за №2585900; згідно з витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданим орендним підприємством Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 24.07.2007 за №15341964 балансова (залишкова) вартість інв. №1000113 складає 15 822,76 грн.; склад цементу з побутовками інв. №1000136, літ. Ю, реєстраційний номер в РПВН 2282016, загальною площею 169,8 кв.м., що належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 13.11.2003, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим орендним підприємством Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 24.07.2007 за №15342014, балансова (залишкова) вартість інв. №1000136 складає 34 884,99 грн.; побутовий корпус цеху №25 інв. №1000059, літ. Ц-3, Ц-2, реєстраційний номер в РПВН 2281691, загальною площею 1 113,9 кв.м., що належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу майна від 29.09.2003 №1, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим орендним підприємством Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 16.01.2004 за №2585985; відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого орендним підприємством Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 24.07.2007 за №15342172 балансова (залишкова) вартість інв. №1000059 складає 295 280,01 грн.; будівля корпусу приміщень інв. №1000135, літ. Ш-3, реєстраційний номер в РПВН 2282999, загальною площею 1 242,2 кв.м., що належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу майна від 29.09.2003 №1, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим орендним підприємством Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 16.01.2004 за №2586032; згідно з витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданим орендним підприємством Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 24.07.2007 за №15341875, балансова (залишкова) вартість інв. №1000135 складає 271 621,76 грн.; корпус малого штампування інв. №1000112, літ. Б-2, реєстраційний номер в РПВН 2335206, загальною площею 1 132,5 кв.м., що належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 23.06.2003 №11 і акта приймання-передачі від 25.06.2003 №8, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим орендним підприємством Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 19.08.2003 за №1283346; відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого орендним підприємством Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 24.07.2007 за №15342091, балансова (залишкова) вартість інв. №1000112 складає 871 498,06 грн., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , з метою часткового погашення заборгованості, яка виникла у Українсько-іспанського товариства за Кредитним договором у загальній сумі 901 467,24 доларів США, що становить за курсом Національного банку України станом на 03.07.2014 у гривневому еквіваленті - 10 674 371,85 грн. з яких: сума боргу за кредитом 604 500 доларів США (7 157 950,39 грн.), сума боргу за процентами 185 086,42 доларів США (2 191 628,48 грн.), сума пені 111 880,82 доларів США (1 324 792,98 грн.); визначено спосіб реалізації предмета іпотеки, шляхом продажу його на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження" з дотриманням вимог Закону України "Про іпотеку", за початковою ціною, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; стягнуто з Українсько-іспанського товариства на користь Компанії 73 080 грн. судового збору.

8.10. 17.05.2016 Компанією та ОСОБА_1 укладено Договір №437 щодо сплати заборгованості за Кредитним договором та право вимоги за Іпотечним договором, розрахунки за яким було проведено в повному обсязі, та в строки, передбачені умовами вказаного договору (т.І, а.с. 18-20).

8.11. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 13.06.2016 у справі №908/3929/14 здійснено заміну позивача - Компанії новим позивачем - ОСОБА_1 (т.І, а.с. 14-15).

8.12. У червні 2016 року ПАТ "Омега Банк" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Компанії та ТОВ "ФК "Іпотека кредит", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про: визнання недійсним нікчемного правочину - Договору від 31.12.2014 із змінами та доповненнями; визнання недійсним Договору від 04.07.2015 із змінами та доповненнями.

8.13. Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.09.2016 зі справи №910/10364/16, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2017, у задоволенні позову відмовлено.

8.14. Постановою Вищого господарського суду України від 30.05.2017 вказані рішення і постанову скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

8.15. Під час нового розгляду справи ПАТ "Омега Банк" було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій ПАТ "Омега Банк" просило застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину та недійсного правочину, зобов`язати ТОВ "ФК "Іпотека кредит" і Компанію повернути ПАТ "Омега Банк" всі документи, які засвідчували права, що передавалися, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, а саме, що були ними отримані на виконання Договору від 31.12.2014 і Договору від 04.07.2015.

8.16. Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.09.2018 зі справи №910/10364/16 позов задоволено повністю; визнано Договір від 31.12.2014 недійсним; визнано недійсним Договір від 04.07.2015; застосовано наслідки недійсності нікчемного правочину та недійсного правочину, зобов`язано ТОВ "ФК "Іпотека кредит" і Компанію повернути ПАТ "Омега Банк" всі документи, які засвідчували права, що передавались, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, а саме, що були ними отримані на виконання Договору від 31.12.2014 і Договору від 04.07.2015 (т.І, а.с. 66-77).

8.17. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2019 рішення господарського суду міста Києва від 04.09.2018 зі справи №910/10364/16 скасовано частково, викладено резолютивну частину в такій редакції: заяву ПАТ "Омега Банк" про збільшення розміру позовних вимог залишити без розгляду; позов задовольнити; визнати Договір від 31.12.2014 недійсним; визнати недійсним Договір від 04.07.2015; стягнути з ТОВ "ФК "Іпотека Кредит" на користь ПАТ "Омега Банк" 1 378 грн. судового збору за подання позовної заяви; стягнути з Компанії на користь ПАТ "Омега Банк" 1 378 грн. судового збору за подання позовної заяви (т.І, а.с. 78-90).

8.18. Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.07.2019 рішення господарського суду міста Києва від 04.09.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2019 зі справи №910/10364/16 скасовано в частині задоволення позову щодо визнання недійсним Договору від 31.12.2014; ухвалено у відповідній частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову щодо визнання недійсним Договору від 31.12.2014; у решті постанову апеляційної інстанції залишено без змін; стягнуто з ПАТ "Омега Банк" на користь Компанії 2 756 грн. судового збору за подання касаційної скарги і 2 067 грн. судового збору, сплаченого за апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції (т.І, а.с. 91-97).

8.19. Підставою для скасування рішення від 04.09.2018 і постанови від 23.04.2019 у наведеній частині стало те, що визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

8.20. 07.03.2019 ПАТ "Омега Банк" та Товариством укладено Договір від 07.03.2019 №1, за яким ПАТ "Омега Банк" відступило Товариству з обмеженою відповідальністю "Файненс Компані" право вимоги, в тому числі за Кредитним договором та Іпотечним договором (т.І, а.с. 60, 61-64).

8.21. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 03.07.2020 у справі №908/3929/14 заява про заміну позивача (стягувача) у справі №908/3929/14 з ОСОБА_1 на Товариство з обмеженою відповідальністю "Файненс Компані" (т.І, а.с. 22-23).

8.22. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 12.10.2020 замінено стягувача у справі №908/3929/14 з ОСОБА_1 на Товариство з обмеженою відповідальністю "Файненс Компані".

8.23. Наведеною ухвалою Господарський суд Запорізької області встановив таке:

- Договір від 31.12.2014 є нікчемним, а Договір від 04.07.2015 недійсний з моменту його вчинення; Компанія не набула права вимоги та, відповідно, не мала законних підстав для відступлення права вимоги на користь ОСОБА_1 ; зазначене свідчить про те, що право вимоги за Кредитним договором не перейшло і не могло перейти ні до Компанії, ані до ОСОБА_1 ;

- при вирішенні питання про процесуальне правонаступництво сторони у справі (кредитора) суд в першу чергу застосовує положення статей 512, 514 ЦК України; у випадку, якщо право вимоги кредитора виникло на підставі договору відступлення, який був укладений за наслідками недійсного правочину, такий кредитор не є правонаступником таких прав вимоги, оскільки недійсність первісного правочину з відступлення прав вимоги не створює для нового кредитора жодних правових (процесуальних) наслідків окрім права на реституцію за недійсним правочином відповідно до статті 216 ЦК України;

- таким чином, ОСОБА_1 не є належним законним правонаступником ПАТ "Омега Банк" за Кредитним договором та Іпотечним договором, оскільки попередні договори відступлення прав вимоги за цими договорами є недійсними;

- враховуючи надані докази та норми законодавства, Товариство є стягувачем у справі №908/3929/14.

8.24. Ухвала господарського суду Запорізької області від 12.10.2020 у справі №908/3929/14 оскаржується в апеляційному порядку і в матеріалах справи відсутні дані про результат апеляційного розгляду.

8.25. Судом встановлено, що у серпні 2019 року Товариство звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до дочірнього підприємства "Фірма "Дайленко" (далі - Фірма), товариства з обмеженою відповідальністю "БФ Груп", ТОВ "ФК "Іпотека кредит", Компанії, приватних нотаріусів Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олени Володимирівни, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та товариства з обмеженою відповідальністю "Автопром-Чоп" про визнання права вимоги, визнання незаконними дії, визнання недійсними договорів, визнання незаконними та скасування рішення.

8.26. Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.02.2020 зі справи №910/10963/19, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.07.2020 та постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.10.2020, позов задоволено частково; визнано за Товариством право вимоги за кредитним договором №638, укладеним 22.07.2008 закритим акціонерним товариством "Сведбанк Інвест" та Фірмою, у сумі 732 355 783,24 грн., з яких заборгованість за кредитом становить 324 694 673,59 грн., заборгованість за відсотками 407 663 109,65 грн.; визнано за Товариством право вимоги та права іпотекодержателя за такими іпотечними договорами: від 23.07.2008 №638/ІП-1, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М. та зареєстрованим в реєстрі за №4436; від 30.07.2008 №638/ІП-2, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М. та зареєстрованим в реєстрі за №4519; від 06.08.2008 №638/ІП-4, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М. та зареєстрованим в реєстрі за №4667; визнано недійсними правочини щодо звернення стягнення на майно з моменту вчинення за такими іпотечними договорами: від 23.07.2008 №638/ІП-1, яке було вчинене 30.11.2018; від 30.07.2008 №638/1П-2, яке було вчинене 30.11.2018; від 06.08.2008 №638/ІП-4 від 06.08.2008, яке було вчинене 02.12.2018; визнано недійсним договір купівлі-продажу від 28.12.2018, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С., зареєстрований в реєстрі за №4747; визнано недійсним договір купівлі-продажу від 28.12.2018, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С., зареєстрований в реєстрі за №4757; визнано недійсним договір купівлі-продажу від 28.12.2018, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С., зареєстрований в реєстрі за №4760; визнано недійсним додатковий договір №1 про внесення змін до договору іпотеки від 09.11.2017, серія та номер: 1123, виданий 27.06.2019, укладений ТОВ "БФ Груп" та ТОВ "Автопорт-Чоп", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В.; скасовано рішення у сфері державної реєстрації щодо реєстрації права власності, іпотеки та іпотекодержателя, обтяжень, припинення іпотеки, припинення обтяжень, припинення об`єктів нерухомого майна та зміни об`єктів нерухомого майна, а саме записи щодо об`єктів нерухомого майна, визначених у пункті 9 резолютивної частини рішення від 12.02.2020 зі справи №910/10963/19.

8.27. Представник третьої особи у судових засіданнях 18.01.2021 і 25.01.2021 наголошував на тому, що ухвалою господарського суду міста Києва від 19.09.2019 у справі №50/311-б (суддя Пасько М.В.) за заявою компанії "Тікон Бізнес ЛТД" до публічного акціонерного товариства "Київський завод гумових та латексних виробів" про банкрутство відмовлено у задоволенні заяви Товариства про заміну кредитора у справі №50/311-б.

8.28. Підставами відмови стало те, що:

- укладаючи договір купівлі-продажу з Товариством, ПАТ "Омега Банк" не набуло даного права вимоги, оскільки не витребувало його у АТ "Альфа-Банк", який в розумінні статей 330 та 388 ЦК України є добросовісним набувачем;

- вимоги за кредитним договором від 03.11.2006 №35/59454-KJT були повністю погашені за рахунок коштів отриманих від реалізації предмета іпотеки на аукціоні, який відбувся 10.11.2015 в рамках справи про банкрутство ПАТ "Київський завод гумових та латексних виробів";

- Товариство за Договором від 07.03.2019 №1 набуло у ПАТ "Омега Банк" право вимоги за кредитним договором від 03.11.2006 №35/59454-KJI, яке фактично вже не існувало, оскільки було погашене, а будь-які права та вимоги інших осіб на нерухоме майно, що було предметом іпотеки, якою забезпечувалося виконання кредитних зобов`язань, припинилися в силу статті 50 Закону України "Про іпотеку", оскільки предмет іпотеки було реалізовано на аукціоні;

- відступлення майнових прав, яких набуло Товариство за іпотечним договором від 03.11.2006, підлягає обов`язковій державній реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та вважається вчиненим з моменту такої реєстрації;

- як вбачається з інформаційної довідки, наданої АТ "Альфа-Банк", в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня інформація про державну реєстрацію укладеного Товариством і ПАТ "Омега Банк" правочину, що свідчить про те, що такий правочин не є вчиненим.

8.29. Разом з тим, постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.10.2020 зі справи №910/10963/19 на наслідками розгляду касаційних скарг Компанії та ТОВ "БФ Груп" суд дійшов таких висновків:

- за змістом статті 24 Закону України "Про іпотеку" відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Іпотекодержатель зобов`язаний письмово у п`ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов`язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку;

- з наведеної норми вбачається, що правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню і саме відомості про відступлення прав іпотекодержателя підлягають державній реєстрації; внесення таких відомостей і є зміною речового права - права іпотеки;

- поряд із цим, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України "Про держану реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації прав підлягають обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва: заборона відчуження та/або користування; арешт; іпотека; вимога нотаріального посвідчення договору, предметом якого є нерухоме майно, встановлена власником такого майна; податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва; інші обтяження відповідно до закону;

- з вказаного переліку знову ж вбачається, що державній реєстрації у Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень підлягає відповідна іпотека, а не правочин з відступлення прав за іпотечним договором, а тому чинність такого правочину не залежить від факту реєстрації іпотеки як зобов`язання;

- варто звернутися ще й до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 05.11.2018 у справі №754/12197/16-ц, згідно з якою законом не встановлено строку переоформлення прав від первісного кредитора до нового, а здійснення такого переоформлення через певний час не є підставою для припинення зобов`язань як за основним договором, так і за договором, який укладено на його забезпечення, оскільки змінюється лише суб`єктний склад сторін зобов`язання;

- підсумовуючи Верховний Суд зазначає, що судами попередніх інстанцій повністю дотримано вимог матеріального та процесуального права в частині висновків, які стосуються наявності/відсутності дійсного права вимоги у Товариства, питань переходу цього права до Товариства від ПАТ "Омега Банк" та дійсності Договору від 07.03.2019 №1.

9. Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

9.1. Позовні вимоги ОСОБА_1 зводяться до того, що він звернувся з метою захисту свого порушеного права власності (на право вимоги щодо правомочності володіння).

9.2. Позивач вважає, що оскільки ПАТ "Омега Банк" не зверталося до ОСОБА_1 з віндикаційним позовом про витребування у останнього права вимоги, то Договір від 07.03.2019 №1 має бути визнаний недійсним, оскільки на момент його укладення ПАТ "Омега Банк" не володіло правом вимоги до боржника за Кредитним договором та Іпотечним договором

9.3. При цьому, відповідно до частини 5 статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У відповідності до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель - кредитор за основним зобов`язанням. Таким чином, іпотека за своєю суттю є похідним і залежним зобов`язанням від основного зобов`язання, яке вона забезпечує, а поняття іпотекодержателя є невіддільним від кредитора за основним зобов`язанням.

9.4. Враховуючи, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Файненс Компані» набуло у встановленому законом порядку права вимоги за основним зобов`язанням - Кредитним договорам, воно набуло всіх законних та договірних прав за договорами забезпечення, в тому числі - Іпотечним договором.

10. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:

10.1. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

10.2. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка заволоділа ним незаконно, без відповідної правової підстави (стаття 387), а також від особи, яка набула майно безвідплатно в особи, що не мала права його відчужувати (частина третя статті 388).

10.3. Крім того, від добросовісного набувача власник має право витребувати майно, відчужене за відплатним договором, лише у разі, якщо це майно вибуло з його володіння або особи, якій він його передав, поза їх волею, тобто було загублене, викрадене, вибуло з їхнього володіння іншим шляхом (частина перша статті 388 ЦК України).

10.4. Для застосування передбаченого статтями 387, 388 ЦК України правового механізму відновлення порушеного права власності необхідною умовою є одночасна наявність таких обставин:

- існування в натурі індивідуально визначеного майна з ідентифікувальними ознаками на момент подання позову та прийняття рішення суду про його витребування;

- наявність підтвердженого права власності або права законного володіння у позивача на відповідне майно;

- відсутність у власника чи титульного володільця можливості здійснювати фактичне володіння цим майном через те, що відповідач на момент подання позову та прийняття рішення у справі фактично тримає його у себе;

- відсутність договірних зобов`язань між позивачем і відповідачем, оскільки у противному разі застосовуються зобов`язально-правові способи захисту права власності.

10.5. Відповідно до положень ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

10.6. За змістом ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

10.7. Частиною 3 ст. 216 ЦК України визначено, що правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

10.8. При цьому, у постанові Верховного Суду від 28.10.2020 р. у справі №910/10963/19 викладено правовий висновок, відповідно до якого: "відповідно до частини 1 статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача за визначених цієї статтею умов.

Визначення і обсяг поняття майно, яке використовується в ЦК України, міститься в положенні статті 190 цього Кодексу. Зокрема, відповідно до цієї статті майном, як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Разом з цим, приписи частин 1 - 3 статті 656 ЦК України (предмет договору-купівлі продажу) виділяють три групи предметів, які можуть бути передані за договорами купівлі-продажу, а саме:

- товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому;

- майнові права;

- право вимоги.

З наведено слідує, що правова конструкція статті 656 ЦК України вирізняє право вимоги від товару та майнових прав. На думку колегії суддів Касаційного господарського суду, таке виокремлення цієї категорії обумовлене тим, що право за своєю суттю не є об`єктом матеріального світу, а є обумовленою законом або договором можливістю визначеної особи здійснити ту чи іншу юридично значиму дію, в даному випадку - вимагати виконання зобов`язань за Кредитним та Іпотечними договорами. Цьому праву кореспондує обов`язок контрагента у зобов`язанні.

Віндикація ж покликана захистити неволодіючого власника у відносинах з володіючим не власником шляхом повернення майна власнику. Така необхідність виникає коли майно фактично і фізично знаходиться не у власника, а у іншої особи з тих чи інших причин. Право вимоги не можливо приховати, контролювати чи вчиняти з ним якісь інші фізичні дії, адже воно є явищем нематеріальної юридичної дійсності.

Якби у даному випадку мова йшла про річ, фізична передача якої відбулася за наслідками укладення договору купівлі-продажу, то, не дивлячись на визнання недійсним такого договору, ця річ залишилася б в користуванні набувача і для відновлення контролю над нею (фізичної можливості володіти та користуватися) законодавством передбачено можливість звернення з віндикаційним позовом. Але, такої необхідності немає і не може бути для права вимоги, оскільки таке право не існує фізично, а тому і витребувати його не можливо. З наведеного слідує, що право вимоги, яке перейшло до набувача за недійсним договором купівлі-продажу в порядку статті 388 ЦК України не витребовується."

10.9. Натомість право вимоги хоч і підлягає оцінюванню як майнове право у відповідності до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", проте не є річчю (не існує в натурі), яка може бути повернута шляхом подання віндикаційного позову.

10.10. Вказане свідчить про відсутність у позивача права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, яке б підлягало судовому захисту у обраний ним спосіб.

10.11. В даному випадку оскільки первісний правочин щодо відступлення права вимоги є нікчемним в силу закону, то і укладені після такого правочину договори, зокрема, Договір №437, не створюють жодних правових (процесуальних) наслідків для сторін, окрім права ОСОБА_6 на звернення до суду з позовом до Компанії для застосування реституції.

11. Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:

11.1. Колегія суддів зазначає, що позивачем не спростовано правильних висновків суду першої інстанції з огляду на те, що не доведено існування у нього право власності на ті ж самі майнові права, які об`єктом оскаржуваного договору.

11.2. Також, враховуючи викладені у постанові Верховного Суду від 28.10.2020 р. у справі №910/10963/19 правові висновки, колегія суддів зазначає про помилковість тверджень позивача про те, що незастосування до спірних відносин ст. 328, 330, 388 ЦК України вважають ся порушенням права власності в розумінні Протоколу 1 до Конвенції.

11.3. Додатково, колегія суддів зазначає про помилковість тверджень позивача про те, що за наслідками розгляду справи № 50/311-б будуть зроблені правові позиції, що мають бути враховані під час розгляду справи № 910/13265/20, з огляду на те, що у справі № 50/311-б (щодо заміни кредитора у справі про банкрутство) ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.01.2021 р. закрито касаційне провадження за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Файненс Компані" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.09.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2019 у справі № 50/311-б з огляду на те, що можливість оскарження даної ухвали в касаційному порядку не передбачено частиною третьою статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

11.4. Щодо подібності справ № 910/11702/18 та № 910/13265/20, колегія суддів виходить з того, що з метою з`ясування подібності справ необхідно визначити суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет) (об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 27.03.2020 року у справі № 910/4450/19). Враховуючи суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин та предмет спору, а також практику Верховного Суду колегія суддів погоджується з позицією відповідача, щодо відсутності подібності справ № 910/11702/18 та № 910/13265/20.

11.5. Стосовно відсутності реєстрації прав іпотекодержателя за ТОВ «Файненс Компані» колегія суддів виходить з того, що станом на день укладення Договору №1 про відступлення прав вимоги від 07.03.2019 року, у зв`язку з протиправними діями ТОВ «ФК «Іпотека Кредит», ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент», ОСОБА_1 щодо реєстрації прав Іпотекодержателя, ТОВ «Файненс Компані» не мало змоги здійснити реєстрацію прав іпотекодержателя за Іпотечним договором від 26.07.2007 року укладеного між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та Українсько-іспанським товариством з обмеженою відповідальністю «Харвест Індустріалес, С.Л.». Законодавство України не пов`язує перехід прав вимоги за іпотечним договором до нового Кредитора з моментом реєстрації відповідного права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. А отже. ТОВ «Файненс Компані» набув права іпотекодержателя саме з моменту укладення Договору № 1 від 07.03.2019 року. Аналогічна позиція викладена в Постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 05.11.2018 року у справі № 754/12197/16-ц, зокрема: «Суди дійшли обґрунтованого висновку, що на підставі укладених договорів відступлення права вимоги за кредитним та договором іпотеки відбулася заміна особи у зобов`язаннях, а законом не встановлено строку переоформлення прав від первісного кредитора до нового, а здійснення такого переоформлення через певний час не є підставою для припинення зобов`язань як за основним договором, так і за договором, який укладено на його забезпечення, оскільки змінюється лише суб`єктний склад сторін зобов`язання».

Окрім того, слід звернути увагу на правову позицію, викладену в Постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у справі № 926/3371/17 від 07.05.2019 року, в якій вказано наступне: «Виходячи зі змісту статті 17 Закону України «Про іпотеку» та пункту 6.2. договору іпотеки, колегія суддів вважає помилковими висновки суддів попередніх інстанцій щодо припинення договору іпотеки у зв`язку із здійсненням державної реєстрації припинення іпотеки, оскільки вилучення обтяжень про іпотеку та заборону на відчуження не тягне припинення договору іпотеки.».

Тобто, законодавства не пов`язує і вилучення записів про іпотеку та обтяження з державного реєстру з підставами для припинення договору іпотеки або правовідносин за ним.

11.6. При цьому колегія суддів зазначає, що незадоволення судом першої інстанції клопотання позивача про зупинення провадження з підстав пропуску строку для звернення з ним, не призвело до прийняття неправильного по суті рішення, з огляду на що та в силу положень абз. ч. 2 ст. 277 ГПК України не є підставою для його скасування.

12. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких особа звернулась до суду:

12.1. Договір відступлення права вимоги від 07.03.2019 №1 в частині відступлення права вимоги за кредитним договором від 26.07.2007 №15-К/ЗРД та іпотечним договором від 26.07.2007 №15-3/ЗРД відповідає вимогам чинного законодавства та не порушує прав та законних інтересів позивача.

13. Посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції:

13.1. Стаття 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначає, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

13.2. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 14 ГПК України).

13.3. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 74 ГПК України).

13.4. Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України: « Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.»

13.5. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

13.6. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 86 ГПК України).

13.7. Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.ч. 1, 2 статті 269 ГПК України).

13.8. Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

13.9. Відповідно до частини першої статті 514 ЦК України до нового кредиторам переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

13.10. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

13.11. Частинами першою - третьою і п`ятою статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

13.12. Відповідно до ч. 1ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

13.13. Згідно ч. 1 ст. 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

13.14. Відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

13.15. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.(ч. 4 ст. 236 ГПК України)

13.16. Колегія суддів застосовує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду зокрема :

- пункт 32 постанови від 27.03.2018 №2910/17999/16;

- пункт 38 постанови від 25.04.2018 №925/3/17,

- пункт 40 постанови від 25.04.2018 №910/24257/16);

- пункт 6.30 від 19.05.2020 у справі №910/719/19,

- пункт 5.5 постанови від 19.06.2018 у справі №922/2383/16;

- пункт 8.2 постанови від 16.05.2018 у справі №910/5394/15-г;

- від 12.12.2018 у справі №2-3007/11; від 16.01.2019 у справі №757/31606/15-ц).

13.17. Колегія суддів враховує практику Верховного Суду крім постанов викладених в мотивувальній частині також:

Висновки Верховного Суду у Постанові від 04.12.2018 року у справі № 31/160(29/170(6/77-5/100): «Суд відхиляє доводи скаржників про незастосування судами положень статей 3, 4 Закону України "Про іпотеку", статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", які передбачають державну реєстрацію обтяжень речових прав та погоджується із висновками суду апеляційної інстанції про те, факт відсутності реєстрації обтяження сам по собі не спростовує переходу прав вимоги на предмет іпотеки, адже їх наявність чи відсутність не впливає на існування відносин сторін, що виникли на підставі укладених договорів.»

Позицію Верховного Суду, викладеної у Постанові від 28.10.2020 року у справі № 910/10963/19: « 58.2. З наведеної норми слідує, що правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню і саме відомості про відступлення прав іпотекодержателя підлягають державній реєстрації; внесення таких відомостей і є зміною речового права - права іпотеки.

Поряд із цим, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України "Про держану реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень " державній реєстрації прав підлягають обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва: заборона відчуження та/або користування; арешт; іпотека; вимога нотаріального посвідчення договору, предметом якого є нерухоме майно, встановлена власником такого майна; податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва; інші обтяження відповідно до закону.

З вказаного переліку знову ж вбачається, що державній реєстрації у Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень підлягає відповідна іпотека, а не правочин з відступлення прав за іпотечним договором, а тому чинність такого правочину не залежить від Факту реєстрації іпотеки як зобов 'язання.»

14. Висновки Північного апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги:

14.1. Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення ґрунтується на засадах верховенства права, є законним, - ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального прав, обґрунтоване - прийняте на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

14.2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25 січня 2021 року у справі №910/13265/20 підлягає залишенню без змін.

14.3. Апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 25 січня 2021 року у справі №910/13265/20 задоволенню не підлягає.

15. Розподіл судових витрат:

15.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 25 січня 2021 року у справі №910/13265/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25 січня 2021 року у справі №910/13265/20 залишити без змін.

3. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 , - відшкодуванню не підлягають.

4. Справу №910/13265/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено - 15.07.2021 р.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді А.О. Мальченко

Т.П. Козир