РІШЕННЯ

05 липня 2021 року м. ТернопільСправа № 921/281/21
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Чопка Ю.О.

при секретарі судового засідання Касюдик О.О.

розглянув справу

за позовом: Дурович Миколи Федоровича, вул. Новий Світ, 64 кв. 2, м. Тернопіль, 46003

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Віконт", с. Миролюбівка, Тернопільський район, 47733

про визнання недійсним рішення загальних зборів, статуту та скасування державної реєстрації.

За участі представників сторін:

Позивача: адвокат Покотило Ю.В., ордер серії ВО №1018645 від 31.05.2021

Відповідача: не з'явився

Суть справи:

Дурович Микола Федорович звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Віконт" про визнання недійсним рішення загальних зборів, статуту та скасування державної реєстрації, а саме просить суд: 1) визнати недійсним рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю "Віконт" про звільнення з посади директора Островського Святослава Васильовича з 22.03.2020 року та про призначення на посаду директора Товариства Мдинарадзе Олександра Автанділовича, оформлене пунктом 2 протоколу загальних зборів учасників №1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Віконт" Код від 22.03.2020 року; 2) визнати недійсним статут Товариства з обмеженою відповідальністю "Віконт" (нова редакція), затверджений протоколом загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Віконт" №1 від 22.03.2020 року та скасувати його державну реєстрацію; 3) скасувати запис про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю "Віконт" (), що не пов'язані зі змінами в установчих документах, а саме, щодо зміни керівника юридичної особи та зміни складу підписантів Товариства, внесений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державним реєстратором Козлівської селищної ради Козівського району Тернопільської області Грималюк Б.І. 21 грудня 2020 року за №010002345; 4) скасувати запис про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю "Віконт" (), що не пов'язані зі змінами в установчих документах, а саме, щодо зміни керівника юридичної особи та зміни складу підписантів Товариства, внесений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державним реєстратором Тернопільської міської ради Чупрун Русланом Ігоровичем 13 грудня 2019 року за №9002345; 5) відновити в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про керівника та підписанта Товариства з обмеженою відповідальністю "Віконт" () - Дуровича Миколу Федоровича.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 14.05.2021 позовну заяву Дурович Миколи Федоровича прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 921/281/21; постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 02.06.2021.

Ухвалою суду від 02.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу № 921/281/21 до судового розгляду по суті на 05 липня 2021 року о 14:30 год.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги повністю.

Відповідач участі уповноваженого представника в судовому не забезпечив, оскільки ухвала Господарського суду Тернопільської області від 02.06.2021 повернута на адресу суду із зазначенням причини "Адресат відмовився".

Частинами 2, 3 ГПК України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

Згідно з ч.4 ст.89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами ч.1 ст.7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, отриманої позивачем при поданні позовної заяви зареєстрованим місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "Віконт" є с. Миролюбівка, Тернопільський район, Тернопільська область, 47733. Саме на вказану адресу відповідачу направлялась ухвала суду у даній справі.

Якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою (повідомленою суду стороною, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвали для вчинення відповідних дій за належною адресою, та які повернулися/не повернулися до суду у зв`язку з їх неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвал суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (постанови КГС ВС від 16.05.2018 у справі №910/15442/17, від 10.09.2018 у справі №910/23064/17, від 24.07.2018 у справі №906/587/17).

Частиною 1 ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до приписів ст.129 Конституції України, ст.2 ГПК України своєчасний розгляд справи є одним із завдань судочинства, що відповідає положенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права кожного на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Зважаючи на те, що явка відповідача не визнавалась судом обов'язковою, доказів у справі є достатньо для вирішення спору по суті, справа розглядається без участі повноважного представника відповідача, за наявними в ній матеріалами.

Оцінивши зібрані у справі докази, дослідивши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі, зважаючи на таке.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 07.10.2020 у справі 921/189/20 визнані недійсними рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Віконт" про звільнення з посади директора Дуровича М.Ф. з 12.12.2019 та призначення директором Островського С.В. з 13.12.2019; про виключення особи Дуровича М.Ф. зі складу підписантів у зв'язку зі зміною директора з 13.12.2019, оформлені п.п. 2 протоколів загальних зборів учасників №1 і №2 від 12.12.2019.

Станом на день розгляду даного спору рішення суду у справі №921/189/20 не скасоване, а відтак набрало законної сили та є чинним.

В силу приписів частини 4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Незважаючи на наявність судового рішення, 21 грудня 2020 року державним реєстратором до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань було внесено зміни до відомостей про юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю «Віконт», а саме, відомості про зміну керівника, зміну відомостей про фізичних осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо.

Згідно вказаного запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Мдинарадзе Олександра Автанділовича зазначено керівником, а також представником, який має право вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо.

22 березня 2020 року відбулися загальні збори Товариства з обмеженою відповідальністю «Віконт», на яких були присутні два з трьох учасників: Сладик Володимир Йосипович та Драбчук Володимир Павлович, частка кожного з яких становить по 33,33%. Дурович Микола Федорович, будучи законним учасником ТОВ «Віконт» та маючи частку в статутному капіталі в розмірі 33,34%, про проведення вказаних загальних зборів повідомлений не був, а тому участі у їх проведенні не приймав.

Пунктом 3 глави VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону «Про товариства з обмеженою відповідальністю» встановлено, що протягом року з дня набрання ним чинності, положення статуту товариства з обмеженою відповідальністю, що не відповідають цьому Закону, є чинними в частині, що відповідає законодавству станом на день набрання чинності цим Законом. Цей пункт не застосовується після внесення змін до статуту товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю.

З врахуванням того, що законні зміни до статуту ТОВ "Віконт" після 17.06.2018 не вносились, при вирішенні даного спору підлягають застосуванню положення Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

За приписами ст.29 цього Закону загальні збори учасників є вищим органом товариства. Кожен учасник товариства має право бути присутнім на загальних зборах учасників, брати участь в обговоренні питань порядку денного і голосувати з питань порядку денного загальних зборів учасників. Кожен учасник товариства на загальних зборах учасників має кількість голосів, пропорційну до розміру його частки у статутному капіталі товариства. Аналогічні за змістом положення містяться і в п. 7.2 Статуту ТОВ "Віконт".

Відповідно до ч.1 ст. 31 Закону загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених цим Законом або статутом товариства, а також на вимогу учасника або учасників товариства, які на день подання вимоги в сукупності володіють 10 або більше відсотками статутного капіталу товариства.

Частиною 5 статті 31 цього нормативно-правового акту визначено, що вимога про скликання загальних зборів учасників подається виконавчому органу товариства в письмовій формі із зазначенням запропонованого порядку денного. У разі скликання загальних зборів учасників з ініціативи учасників товариства така вимога повинна містити інформацію про розмір часток у статутному капіталі товариства, що належать таким учасникам.

Згідно із ч.10 ст. 31 Закону загальні збори учасників можуть прийняти рішення з будь-якого питання без дотримання вимог, встановлених цим Законом та статутом товариства щодо порядку скликання загальних зборів учасників та щодо повідомлень, якщо в таких загальних зборах учасників взяли участь всі учасники товариства та всі вони надали згоду на розгляд таких питань.

За встановлених судом обставин, на спірних загальних зборах були присутні лише два учасники товариства, громадяни Сладик В.Й. та Драбчук В.П., які володіють в сукупності 66,66% голосів у статутному капіталі ТОВ "Віконт". Учасник Дурович М.Ф. був відсутній.

При цьому суд констатує, що правова конструкція статей 31 та 32 Закону полягає у створенні механізму захисту всіх власників корпоративних прав ТОВ, через встановлення обов`язку учаснику, який бажає скликати загальні збори, повідомити про це за окремою процедурою виконавчий орган товариства. Останній, після такого повідомлення, зобов'язаний скликати загальні збори учасників та проінформувати про це усіх інших учасників.

У тому ж разі, якщо збори проводяться учасниками товариства, які їх ініціювали, то саме на останніх покладаються встановлені статтею 32 Закону обов`язки щодо скликання та підготовки проведення загальних зборів (ч.9 ст.31 Закону).

В силу п.7.4 Статуту відповідача, його виконавчим органом на час скликання та проведення спірних зборів учасників був директор (менеджер). З дати створення і на час скликання зборів керівником ТОВ "Віконт" являвся Дурович М.Ф. Однак, за твердженням останнього, жодних повідомлень до нього в письмовій формі від учасників товариства про скликання загальних зборів із зазначенням запропонованого порядку денного не надходила. Відтак, виконавчим органом товариства спірні збори не скликалися. Будь-яких доказів, які б цю обставину спростовували, ТОВ "Віконт" суду надано не було.

Як наслідок суд вважає доведеною ту обставину, що особи, які ініціювали проведення загальних зборів, їх скликали без дотримання встановлених ч.9 ст. 31 Закону правил.

За приписами статті 32 Закону, обов`язковою умовою повідомлення про скликання загальних зборів юридичної особи є одночасна наявність у такому повідомленні інформації про час, місце проведення зборів та інформації про питання, що будуть винесені на розгляд зборів (порядок денний). Повідомлення, передбачене частиною третьою цієї статті, надсилається поштовим відправленням з описом вкладення

В свою чергу, відсутність у повідомленні про проведення загальних зборів будь-якої з названих складових, як і відсутність самого повідомлення, з точки зору Закону, може бути підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів.

Зокрема, при вирішенні питання про недійсність рішень загальних зборів у зв`язку з порушеннями, допущеними під час скликання та проведення загальних зборів, господарський суд повинен оцінити, наскільки ці порушення могли вплинути на прийняття загальними зборами відповідного рішення.

Так, відповідно до усталеної судової практики Верховного Суду підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути: невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах (постанова Верховного Суду від 27.03.2018 року у справі №904/9431/15).

З точки зору законодавства у сфері корпоративних правовідносин, одним із гарантованих прав учасника товариства є його участь в управлінні товариством через діяльність у вищому органі товариства - загальних зборах.

Зокрема, Верховний Суд виходить з того, що відповідно до ст. 167 ГК України правомочність учасника (акціонера, члена) на участь в управлінні господарською організацію, зокрема, шляхом участі в загальних зборах, є однією зі складових корпоративних прав. Відтак зазначені права можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання порядку скликання і проведення загальних зборів, якщо учасник не зміг взяти участь у загальних зборах та/або належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо, тобто не зміг належним чином реалізувати своє право на участь в управлінні ( постанова від 21 листопада 2018 року по справі № 910/19010/17).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.10.2019 по справі №923/876/16 висловила правову позицію, відповідно до якої своєчасне і належне повідомлення учасника товариства про скликання загальних зборів є важливим для формування волі при прийнятті рішень загальними зборами, аби кожен з учасників міг належним чином підготуватися і сформувати своє бачення щодо питань, які розглядаються на зборах, та повноцінно взяти участь у їх обговоренні. Для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника товариства та з'ясувати дотримання порядку скликання загальних зборів, зокрема щодо належного повідомлення позивача про такі збори.

Окрім цього, законодавець у ч.11 ст. 32 Закону обумовив, що особа, яка проводить збори, зобов'язана надати всім учасникам товариства можливість ознайомитися з документами та інформацією, необхідними для розгляду питань порядку денного на загальних зборах учасників.

Всупереч наведеному, Дурович М.Ф. вказує, що він являючись учасником ТОВ, не був повідомлений про скликання оспорюваних зборів, не був обізнаний з порядком денним та місцем їх проведення, не брав участі у зборах і не був на них запрошений. Відповідач цих доводів у встановленому процесуальним законодавством порядку не спростував. Доказів, в розумінні ст. ст. 76-79 ГПК України, які б засвідчували про зворотне суду не надав.

При цьому суд зважає на те, що обраний особою, яка скликає загальні збори учасників товариства, спосіб повідомлення про їх проведення, повинен забезпечити реальне персональне повідомлення учасника і не бути лише формальним направленням такого повідомлення. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №904/6983/17.

У випадку заперечення учасником факту повідомлення його з боку товариства про проведення загальних зборів, обов`язок доказування обставин повідомлення позивача про проведення загальних зборів покладається на відповідача, як особу, рішення органу управління якої оспорюється. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 02.05.2018 у справі № 910/807/17.

Відповідав свого обов'язку належно повідомити учасника товариства про скликання загальних зборів не виконав.

В той же час, оскаржуване рішення безумовно порушує законні права позивача, як право на участь в управлінні справами товариства, так і право голосу на загальних зборах, право впливу на прийняття рішення загальними зборами товариства, право одержувати інформацію про товариство, в тому числі, під час підготовки та проведення загальних зборів, ознайомлення з документами, які виносилися на їх розгляд, висловлення своєї думки щодо питань порядку денного, внесення своїх питань до порядку денного, тощо. Аналогічні за змістом правові позиції висловив Верховний Суд у постанові від 27 листопада 2019 року по справі № 917/171/19.

При цьому суд враховує, що позивач є власником значної частки статутного капіталу господарського товариства. До того ж оспорюване рішення стосувалося безпосередньо його особи як керівника та підписанта юридичної особи. Відтак, участь Дуровича М.Ф. в обговоренні питань порядку денного, його бачення та безпосереднє голосування, безумовно могло б вплинути на прийняті загальними зборами учасників рішення.

З урахуванням викладеного, суд погоджується з твердженнями позивача про порушення його корпоративних прав, недотримання вимог законодавства при скликанні та проведенні загальних зборів учасників ТОВ "Віконт" та наявності правових підстав для визнання рішень, що ними приймалися недійсними. Як наслідок позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Згідно приписів ст.129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 42, 46, 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Визнати недійсним рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Віконт» про звільнення з посади директора Островського Святослава Васильовича з 22.03.2020 року та про призначення на посаду директора Товариства Мдинарадзе Олександра Автанділовича, оформлене пунктом 2 протоколу загальних зборів учасників №1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Віконт» (код 30495874) від 22.03.2020 року.

3.Визнати недійсним статут Товариства з обмеженою відповідальністю «Віконт» (нова редакція), затверджений протоколом загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Віконт» №1 від 22.03.2020 року та скасувати його державну реєстрацію.

4.Скасувати запис про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю «Віконт» (код 30495874), що не пов'язані зі змінами в установчих документах, а саме, щодо зміни керівника юридичної особи та зміни складу підписантів Товариства, внесений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань державним реєстратором Козлівської селищної ради Козівського району Тернопільської області Грималюк Б.І. 21 грудня 2020 року за №010002345.

5.Скасувати запис про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю «Віконт» (код 30495874), що не пов'язані зі змінами в установчих документах, а саме, щодо зміни керівника юридичної особи та зміни складу підписантів Товариства, внесений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань державним реєстратором Тернопільської міської ради Чупрун Русланом Ігоревичем 13 грудня 2019 року №9002345.

6.Відновити в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запис про керівника та підписанта Товариства з обмеженою відповідальністю «Віконт» (код 30495874) - Дуровича Миколу Федоровича.

Сторони мають право оскаржити це рішення до Західного апеляційного господарського суду через господарський суд Тернопільської області протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 14 липня 2021 року.

Суддя Ю.О. Чопко