СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2021 р. Справа № 922/4306/20

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Склярук О.І., суддя Гетьман Р.А. , суддя Дучал Н.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи відповідача за вх. №1116 Х/1 на рішення господарського суду Харківської області від "15" березня 2021 р. (суддя Бринцев О.В.) у справі № 922/4306/20

за позовом Харківської міської ради, м.Харків,

до ТОВ "Род-Ник Інвест", м.Київ,

про стягнення 110 361, 94 грн.

ВСТАНОВИЛА

Рішенням Господарського суду Харківської області від 15.03.2021 у справі №922/4306/20 задоволено позов Харківської міської ради. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Род-Ник Інвест" на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки площею 0,2829 га по вул. Біологічній, 6-Й у м. Харкові (кадастровий номер :05:050:0075) у період з 01.04.2020 по 31.05.2020 у сумі 110 361, 94 грн., а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 102, 00 грн.

Відповідач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржене судове рішення повністю та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається зокрема на невідповідність застосування судом норм ст.ст. 1212-1214 ЦК України, оскільки відповідач здійснював дії по оформленню в оренду земельної ділянки, а саме проводив необхідні обстеження, укладав договори на розробку документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, договори на проведення оцінки земельної ділянки. На підтвердження означених дій, надає апеляційному суду разом із скаргою копію технічної документації від 25.01.2018 із землеустрою щодо поділу земельної ділянки по вул.Біологічній, 6-Й у м.Харкові.

Апелянт зауважує, що вказані договірні відносини виключають застосування ст.1212 ЦК України, що в свою чергу, було проігноровано судом першої інстанції.

Крім того скаржник зазначає про маніпулювання статтею 206 ЗК України в частині замовчування отримання позивачем плати за використовувану землю за адресою: м. Харків, вул. Біологічна, 6-Й.

Відповідач також зазначає про порушення принципу "належного урядування", оскільки місцевим судом не було повноцінно досліджено факту своєчасного розірвання договору оренди та оформлення нового договору.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової судової справи між суддями від 13.04.2021 справу було передано на розгляд колегії суддів: головуючий суддя Склярук О.І., суддя Дучал Н.М., суддя Гетьман Р.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.04.2021 у справі №922/4306/20 скарга відповідача залишена без руху з підстав висвітлених у вказаній ухвалі.

До канцелярії Східного апеляційного господарського суду надійшло клопотання стосовно приєднання додаткових документів на виконання вимог попередньої ухвали, якими були усунуті встановлені раніше недоліки.

Розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, відповідно до статті 262 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія дійшла висновку про відкриття апеляційного провадження у справі.

Заперечень проти відкриття апеляційного провадження на час постановлення ухвали від учасників справи не надійшло.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.05.2021 відкрите апеляційне провадження у справі № 922/4306/20. Запропоновано учасникам справи подати до суду відзив на апеляційну скаргу. Ухвалено розглядати справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Позивачем у встановлений судом процесуальний строк було надано відзив на апеляційну скаргу у якому заявник наголошує на тому, що оскаржуване рішення законне, а твердження скаржника є надуманими та безпідставними.

Вказує що судом першої інстанції було правомірно враховано наявність усіх умов, задля застосування змісту норм ст.ст.1212-1214 ЦК України у спірних правовідносинах.

Що стосується доданої до матеріалів апеляційної скарги, копії технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки по вул.Біологічній, 6-Й у м.Харкові, то позивач зазначає про її відсутність у матеріалах справи у якості доказу. Також позивач вказує, що відповідачем не підіймається питання щодо обґрунтування долучення такого доказу на стадії апеляційного розгляду, ані неможливості його подання під час розгляду у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Стаття 270 ГПК України встановлює, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог ст.282 Господарського процесуального кодексу України, зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.03.2010 (т. I, а.с. 59-61) між Харківською міською радою та ПП "РОД-НИК" було укладено Договір оренди землі, який зареєстровано у Харківській регіональній філії ДП "Центр державного земельного кадастру" в Державному реєстрі земель від 30.08.2010 №39. У відповідності до предмету цього Договору Харківська міська рада надає, а ПП "РОД-НИК" приймає у строкове платне користування земельну ділянку площею 0,5913 га несільськогосподарського призначення - землі транспорту, яка знаходиться: м. Харків, вул. Біологічна, 6-Й.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (т. I, а.с. 25-26) ТОВ "РОД-НИК ІНВЕСТ" з 26.01.2017 на праві приватної власності належать наступні нежитлові будівлі, які знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Біологічна, 6-Й:

- літ. «А-1», загальною площею 348,2 кв. м на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, серія та номер: 298, виданий 26.01.2017, видавник: Гончаренко Н.Ю. приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області;

- літ. « 2А-1», загальною площею 107,0 кв. м на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, серія та номер: 300, виданий 26.01.2017, видавник: Гончаренко Н.Ю. приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області.

В подальшому рішенням 20 сесії 7 скликання Харківської міської ради «Про надання юридичним та фізичним особам дозволу на розроблення документації із землеустрою для експлуатації та обслуговування будівель і споруд» від 20.06.2018 №1132/18 погоджено ПП «РОД-НИК» технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності площею 0,5913 га (кадастровий номер :05:050:0036) на земельну ділянку №1 - 0,2829 га, земельну ділянку №2 0,0056 га, земельну ділянку №3 0,3028 га для будівництва об`єкту під склад нафтопродуктів з заправкою автотранспорту по вул. Біологічній, 6-Й (пункт 1 додатку №4 до рішення, т. I, а.с. 62-70).

Відповідно до Акту приймання земельної ділянки до земель запасу міста від 16.09.2019 №341/19 (т. I, а.с. 71) земельна ділянка площею 0,5913 га (кадастровий номер :05:050:0036), яка була в користуванні ПП «РОД-НИК» згідно з Договором оренди землі від 30.08.2010 реєстраційний №39 прийнята Харківською міською радою до земель запасу міста.

Також листом від 17.09.2019 №6944/0/225-19 (т. I, а.с. 72) Департамент земельних відносин Харківської міської ради звернувся до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно з проханням внести відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо припинення похідного права (права оренди земельної ділянки) з кадастровим номером :05:050:0036. Права оренди ПП «РОД-НИК» на земельну ділянку площею 0,5913 га (кадастровий номер :05:050:0036) було припинено 27.03.2020, про що 31.03.2020 державним реєстратором Департаменту реєстрації Харківської міської ради Хаткевич І.І. винесено рішення від 31.03.2020 №51830374, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т. I, а.с. 23-24).

В подальшому рішенням 32 сесії 7 скликання Харківської міської ради «Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд» від 18.12.2019 №1904/19 змінено вид використання земельної ділянки площею 0,2829 га (кадастровий номер :05:050:0075) по вул. Біологічній, 6-Й на «для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель літ. «А-1», літ. « 2А-1». Надано в оренду строком до 01.01.2025 земельну ділянку комунальної власності площею 0,2829 га (кадастровий номер :05:050:0075) за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель літ. «А-1», літ. « 2А-1» по вул. Біологічній, 6-Й (Основ`янський район) (пункт 26 Додатку до рішення, т. I, а.с. 73-77).

Крім того між Харківською міською радою (Орендодавець) та ТОВ "РОД-НИК ІНВЕСТ" (Орендар) було укладено Договір оренди землі від 17.06.2020 (т. I, а.с. 78-81), відповідно до предмету якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку із цільовим призначенням землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, з кадастровим номером :05:050:0075, яка розташована: м. Харків, вул.Біологічна, 6-Й.

Як зазначає позивач у позовній заяві, у період з 01.04.2020 по 31.05.2020 право користування (оренди) чи інші речові права відповідача на земельну ділянку площею 0,2829 га за кадастровим номером :05:050:0075 по вул.Біологічній, 6-Й у м. Харкові, на якій розташовані нежитлові будівлі ТОВ "РОД-НИК ІНВЕСТ" не були зареєстровані за відповідачем.

Тобто, у відповідності до положень п. "а" ч. 2 ст. 83 ЗК України земельна ділянка площею 0,2829 га за кадастровим номером :05:050:0075 по вул.Біологічній, 6-Й у м. Харкові належить територіальній громаді м. Харкова на праві комунальної власності.

При цьому у період з 01.04.2020 по 31.05.2020 договір оренди вказаної земельної ділянки між Харківською міською радою та ТОВ "РОД-НИК ІНВЕСТ" укладено не було.

Відповідно, орендна плата за володіння і користування вказаною земельною ділянкою відповідачем на користь позивача не сплачувалась.

Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та інтересів і є підставою для їх захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суми вартості належного позивачеві майна збереженого (заощадженого) відповідачем без достатніх правових підстав та з чим погодився господарський суд. Рішення було обґрунтовано доведеністю позовних вимог.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на нижчевикладене.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст.14 Конституції України).

За положеннями ст. 2 Закону України "Про оренду землі", відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Право оренди земельної ділянки, в силу ст.93 Земельного кодексу України, це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

За положеннями ст. 1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 13 цього Закону також передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону (стаття 206 Земельного кодексу України).

Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ "Род-Ник Інвест" не є власником або постійним землекористувачем земельної ділянки за адресою вул.Біологічна, 6-Й у м. Харкові, у зв`язку з чим не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку.

В цьому випадку, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (ст. 14.1.72 Податкового кодексу України).

Орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (ст.14.1.125, 14.1.136, 288.5 Податкового кодексу України).

Відповідно до абз. 1 п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Як вже було встановлено господарським судом, між сторонами у період з 01.04.2020 по 31.05.2020 не було укладено договору оренди земельної ділянки та/або іншого договору, що в свою чергу виключає договірні зобов`язання.

Судова колегія зазначає, що ТОВ "Род-Ник Інвест" у вказаний період фактично не сплачувало за користування земельною ділянки плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі.

Таким чином, апеляційний суд дійшов до висновку, що відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свої доходи, а позивач (потерпілий) втратив належне йому майно (кошти від орендної плати).

Отже, відповідні кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в порядку ст.1212-1214 Цивільного кодексу України.

Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна (ст. 1213 ЦК України).

Статтею 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно статті 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Крім того судом першої інстанції було правильно зазначено щодо неможливості застосування норм законодавства, що регулюють відшкодування збитків саме у вигляді упущеної вигоди ст. 22, 1166 ЦК України, ст.ст. 224, 225 ГК України та ін. Таким чином, спірні правовідносини, які виникли між сторонами були вірно кваліфіковані саме як бездоговірні.

За таких обставин апеляційний суд погоджується із висновком місцевого суду про те, що спірні правовідносини охоплюються регулюванням ст. ст. 1212-1214 ЦК України.

З аналізу змісту норм ст.ст. 1212-1214 ЦК України, абз.4 ч.1 ст.144, абз.5 ч.1 ст.174 ГК України випливає, що зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (кондикційне зобов`язання) виникає за одночасної наявності трьох умов: 1) відбувається набуття чи збереження майна; 2) правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні; 3) набуття чи збереження здійснюється за рахунок іншої особи.

З матеріалів справи та з пояснень представників учасників справи вбачається, що в даному разі наявні всі три названі ознаки:

1. Місцевим судом було встановлено, що відповідач дійсно зберіг (заощадив) у себе майно (кошти), котрі у вигляді орендної плати, що нараховується за володіння і користування земельною ділянкою площею 0,2829 га за кадастровим номером :05:050:0075 по вул. Біологічній, 6-Й у м. Харкові. Земельна ділянка, на якій розташовані об`єкти нерухомості, що належать на праві приватної власності відповідачеві ТОВ "РОД-НИК ІНВЕСТ", є сформованою 23.04.2019, має кадастровий номер :05:050:0075 та чітко визначені межі і площу 0,2829 га. Відповідні дані містяться в Державному земельному кадастрі (т. I, а.с. 28-29). Тобто зазначена земельна ділянка є окремим об`єктом цивільних прав. Відсутність укладеного в період з 01.04.2020 по 31.05.2020 договору оренди земельної ділянки має фактичним наслідком набуття відповідачем володіння і користування чужою земельною ділянкою без відповідної грошової компенсації. В результаті відбулося збереження (заощадження) відповідачем належних до сплати за таке володіння і користування коштів у вигляді орендної плати. Згідно розрахунку позивача її розмір за спірний період склав 161 236, 06 грн.

2. Правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні. Передача прав володіння і користування земельною ділянкою згідно ст.206 ЗК України, п.п.14.1.136 п.14.1. ст.14 ПК України здійснюється за плату, що має вноситися на користь позивача на підставі договору оренди земельної ділянки. Правові підстави для одержання відповідачем прав володіння і користування земельною ділянкою безоплатно відсутні. Так само відсутні правові підстави для не нарахування, несплати орендної плати за землю тощо.

3. Відповідач зберіг майно саме за рахунок позивача. Судом встановлено, що власником відповідної земельної ділянки в спірний період була територіальна громада м. Харкова в особі позивача. Згідно ст. 206 ЗК України, п.п.14.1.136 п.14.1. ст.14 ПК України власником майна фактично збереженого відповідачем (коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою) також є територіальна громада м. Харкова в особі позивача. Таким чином, збереження (заощадження) відповідачем коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою призвело до збільшення (накопичення) цих коштів у відповідача за рахунок їх неодержання позивачем.

Апеляційний суд зауважує, що незалежно від наявності вини в поведінці відповідача, сам факт несплати відповідачем за користування земельною ділянкою, свідчить про втрату позивачем майна.

Відповідно до правової позиції, яка викладена у п.65 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 р. у справі № 922/3412/17, до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельної ділянки без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є, за своїм змістом, кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

За таких обставин, твердження заявника апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції до даних правовідносин приписів ст. ст.1212, 1214 Цивільного кодексу України є безпідставними.

Відтак такий стан речей не відповідає загальним засадам справедливості, добросовісності, розумності, закріпленим п.6 ч.1 ст.3 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, розмір доходу відповідача, розрахований Харківською міською радою, як розмір плати за користування безпідставно набутим майном (земельною ділянкою комунальної форми власності без оформлення правовстановлюючих документів) у виді орендної плати за землю в період з 01.04.2020 по 31.05.2020 включно в розмірі 161 236, 06 грн.

Апеляційний суд зазначає, що при здійсненні розрахунку позивач вірно керувався Порядком нормативно грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженого Наказом Мінагрополітики від 25.11.2016 №489 (зі змінами), Положенням про порядок визначення розміру орендної плати, плати за суперфіцій, земельний сервітут при наданні земельних ділянок у платне користування в місті Харкові, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 27.02.2008 №41/08.

Згідно з пунктом 2.5. Положення про порядок визначення розмірів орендної плати при укладанні договорів оренди землі в м. Харкові, в основу розрахунку базової ставки орендної плати покладена компенсація відстроченої вигоди, яку має одержати власник (Харківська територіальна громада) за надання земельної ділянки в оренду. Розмір відстроченої вигоди представляє різницю між тими доходами, які би Харківська міська рада отримала сьогодні, продав земельну ділянку (одноразові надходження від первинного продажу ділянки та капіталізовані поточні надходження земельного податку), і тими доходами, які вона мала би від цього продажу по закінченні строку оренди, приведених у часі (продисконтованих).

Вказаним пунктом положення узгоджено розмір поточної базової ставки орендної плати, визначений відповідно до наведених вихідних даних, який становить 0,08 (тобто, 8%). Оскільки договору оренди між сторонами укладено не було і відповідач фактично користується земельною ділянкою без достатньої правової підстави, а розмір ставки річної орендної плати встановлено на рівні 8 % (значення переведено для обрахунку у відсотки), то міськрада керувалася ним при здійсненні відповідного розрахунку.

Крім того місцевим судом правомірно враховано, що Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам, затверджений Постановою КМУ від 19.04.1993 №284 не підлягає застосуванню до спірних правовідносин оскільки він розрахований на застосування лише у деліктних правовідносинах, та інших вичерпно визначених в його пункті 1 випадках (вилучення (викупу) та тимчасове зайняття земельних ділянок, встановлення обмежень щодо їх використання, погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведення їх у непридатний для використання стан та неодержання доходів у зв`язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок).

Відповідно до листа Головного управління ДПС у Харківській області від 07.08.2020 №16352/9/20-40-04-03-17 (т. I, а.с. 31-33) вбачається, що у 2020 році ТОВ "РОД-НИК ІНВЕСТ" було сплачено за земельну ділянку площею 0, 2829 га земельний податок у загальній сумі 127 185, 43 грн., тобто по 25 437, 09 грн. щомісячно.

Також, позивачем були враховані положення п. 52-4 підрозд. 10 розд. ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, в якому зазначено, щодо не врахування з 01 березня по 31 березня 2020 року плати за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності), земельні ділянки, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, та використовуються ними в господарській діяльності.

Відтак розмір безпідставно збережених ТОВ "РОД-НИК ІНВЕСТ" коштів, розрахований як різниця між розміром плати за землю, яка повинна була надійти до місцевого бюджету, та фактично здійсненою оплатою за користування земельною ділянкою становить 110 361, 94 грн. (161 236, 06 - 50 874, 17).

Крім того судова колегія зауважує, що позивачем вказана сума була вирахувана та заявлена до стягнення у порядку та відповідності з чинним законодавством.

Таким чином, з урахуванням всіх обставин справи, апеляційний суд приходить до висновку, що стягнення місцевим судом з відповідача на користь позивача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки площею 0,2829 га по вул.Біологічній, 6-Й у м. Харкові (кадастровий номер :05:050:0075) у період з 01.04.2020 по 31.05.2020 у сумі 110 361, 94 грн. є цілком обґрунтованим та законним.

Що стосується доводів апелянта стосовно надання до апеляційного суду копії технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки по вул.Біологічній, 6-Й у м.Харкові, складений у 2018 році, на підтвердження того, що вказані договірні відносини виключають застосування ст. 1212 ЦК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 80 ГПК України, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Судова колегія зауважує, що в матеріалах справи № 922/4306/20 не міститься оригіналу чи копії технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки по вул.Біологічній, 6-Й у м.Харкові, складеної у 2018 році.

Крім того відповідачем не підіймається питання щодо обґрунтування долучення такого доказу на стадії апеляційного розгляду, а також неможливості його подання під час розгляду у суді першої інстанції.

З огляду на вказане та враховуючи норми процесуального права, апеляційний суд залишає поза увагою подану відповідачем у якості доказу, копію технічної документації від 25.01.2018 із землеустрою щодо поділу земельної ділянки по вул.Біологічній, 6-Й у м.Харкові.

Доводи відповідача, про те що ТОВ "РОД-НИК ІНВЕСТ" вживало всі необхідні заходи, спрямовані на укладення договору оренди землі, а його укладання залежало від волі та дій Харківської міської ради, не є підставою для звільнення відповідача від обов`язку сплачувати безпідставно збережені кошти за користування земельною ділянкою. Як вже зазначалось, користування земельною ділянкою в Україні є платним. Доказів звільнення відповідача від такої плати за землю останнім, ані суду першої, ані апеляційної інстанцій надано не було.

Твердження відповідача про помилковість застосування положень статей 1212-1214 ЦК України, оскільки між Харківської міською радою та ТОВ "РОД-НИК ІНВЕСТ" фактично існували договірні відносини, суд вважає помилковим. Оскільки право оренди (користування) земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору оренди з моменту державної реєстрації цього права. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташовано цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладення договору оренди, внаслідок чого її власник недоотримає дохід у вигляді орендної плати, за своїм змістом є кондикційними (постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі 629/4628/16-ц (провадження №14-77цс18), від 20.11.2017 у справі № 922/3412/17, постановах Верховного Суду від 02.06.2020 у справах № 922/2845/19, № 922/2417/19, а також від 29.05.2020 у справі № 922/2843/19).

З огляду на наведене, при розгляді цієї справи не має значення з вини яких осіб не було укладено договір оренди земельної ділянки.

Інші доводи відповідача, що покладені в основу апеляційної скарги проти позовних вимог спростовуються матеріалами справи, відповідачем не надано доказів, що спростовували вказані висновки.

Таким чином, враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про правомірність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, а тому і підстав для зміни чи скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Названий Суд також зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що твердження скаржника, викладені в апеляційній скарзі ґрунтуються на припущеннях, не доведених належними доказами, тоді як господарським судом першої інстанції в повній мірі з`ясовані та вірно оцінені обставини у справі і ухвалене ним рішення є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до приписів ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

За приписами ст.129 ГПК України судові витрати покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА

1.Апеляційну скаргу ТОВ "Род-Ник Інвест", м.Київ, на рішення Господарського суду Харківської області від 15.03.2021 у справі №922/4306/20 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Харківської області від 15.03.2021 у справі №922/4306/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.І. Склярук

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя Н.М. Дучал