ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про розстрочення виконання рішення

"16" липня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/3105/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д.,

за участі секретаря судового засідання Потребенко О.М.,

розглянувши заяву Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" (Центр ДЗК) про розстрочку виконання рішення /вх. № 2-848/21 від 07.07.2021 року/ у справі № 916/3105/20

за позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях /, адреса - 65048, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 15, e-mail: /

до відповідача: Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" (Центр ДЗК) /, адреса - 03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, 3, e-mail: /

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Державне підприємство "Одеська об`єднана дирекція будівництва водогосподарських об`єктів" /, адреса - 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 13, e-mail: /

про стягнення заборгованості, розірвання договору та виселення

за участю представників:

від позивача: Стапінський В.О., в порядку самопредставництва органу державної влади;

від відповідача: Гойко О.Ю., в порядку самопредставництва державного підприємства;

від третьої особи: не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки невідомі.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 16.02.2021 року у справі № 916/3105/20 стягнуто з Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" (Центр ДЗК) заборгованість за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 26.12.2019 року у розмірі 113 085,31 грн.; розірвано договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 26.12.2019 року, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях та Державним підприємством "Центр державного земельного кадастру" (Центр ДЗК); виселлено Державне підприємство "Центр державного земельного кадастру" (Центр ДЗК) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях із займаного державного нерухомого майна, а саме частини нежитлового приміщення 9-го поверху дев`ятиповерхового корпусу інституту, інвентарний № 11020209, реєстровий № 36849291.1.ЦЯСФКЧ003, загальною площею 213,80 кв.м., за адресою: м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 13, що обліковується на балансі Державного підприємства "Одеська об`єднана дирекція будівництва водогосподарських об`єктів"; стягнуто з Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" (Центр ДЗК) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях судовий збір у розмірі 6 306,00 грн.

На виконання даного рішення, Господарським судом Одеської області 22.03.2021 року було видано відповідні накази.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.06.2021 року залишено без змін рішення Господарського суду Одеської області від 16.02.2021 у справі № 916/3105/20.

07.07.2021 року Державне підприємство "Центр державного земельного кадастру" (Центр ДЗК) звернулося до Господарського суду Одеської області із заявою про розстрочку виконання рішення у справі № 916/3105/20 /вх. № 2-848/21 від 07.07.2021 року/, в якій просить розстрочити виконання рішення у справі, шляхом сплати заборгованості протягом перших п`яти місяців по 9 949,27 грн. та наступні сім місяців по 9 949,28 грн., всього 119 391,31 грн. протягом 1 календарного року з дня ухвалення рішення.

В обґрунтування заяви відповідач посилається на те, що відповідач має збитки у сумі 1 млн. 488,00 тис. грн. У зв`язку із скрутним фінансовим становищем відповідач має заборгованість з виплати заробітної плати у розмірі 2 905 100 грн. Відповідач просить врахувати, що одномоментна сплата всієї суми боргу значно погіршить складний фінансовий стан відповідача. Розстрочення виконання рішення забезпечить реальне виконання відповідачем рішення суду без накопичення боргів по заробітній платі.

Згідно з витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, заяву за вх.№2-848/21 від 07.07.2021 року розподілено судді Господарського суду Одеської області Петренко Н.Д.

Ухвалою суду від 07.07.2021 року прийнято до провадження заяву Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" (Центр ДЗК) про розстрочку виконання рішення /вх. № 2-848/21 від 07.07.2021 року/ у справі № 916/3105/20; розгляд заяви призначено на 16.07.2021 р. о 13:45 год.

12.07.2021 року на адресу суду надійшла заява відповідача Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" (Центр ДЗК) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції /вх. № 18671/21/.

Ухвалою суду від 12.07.2021 року задоволено заяву відповідача Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" (Центр ДЗК) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції /вх. № 18671/21 від 12.07.2021 року/; доручено Солом`янському районному м. Києва /м. Київ, вул. Шутова, 1/ забезпечити проведення відеоконференції у судовому засідання "16" липня 2021 р. о 13:45 год. за участю представника Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" (Центр ДЗК).

16.07.2021 року на адресу суду надійшли заперечення позивача /вх. № 19120/21/ на заяву про розстрочення судового рішення, в яких позивач просить відмовити у задоволенні заяви. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що звіт про фінансові результати ДП «Центр ДЗК» за 1 квартал 2021 року не є належною підставою для розстрочення виконання рішення, оскільки відповідач не здійснював платежі з орендної плати за період з 12.01.2020 року по 15.10.2020 року, і саме за цей період судом було стягнуто заборгованість.

Позивач звертає увагу, що спірне майно є державним, а тому невнесення орендної плати завдає істотної шкоди державному бюджету, і в такому разі має місце неефективне використання державного майна.

У судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення заяви відповідача про розстрочку виконання рішення.

Представник позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримала заяву про розстрочку виконання рішення та просила її задовольнити.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вислухавши представників сторін, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог, виходячи з наступного.

За правилами ст. 331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Положеннями ч. 5 ст. 331 ГПК України визначено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

У ч. 1 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VIII, який діє з 05.10.2016 року, передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Отже, у ГПК України та спеціальному законі, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, не встановлений вичерпний перелік обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення, і на підставі яких суд може прийняти рішення про надання відстрочки.

Тобто, перелік "обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення" у національному законодавстві є доволі нечітким. Відповідно, суд, який приймав рішення, має широкі дискреційні повноваження щодо підстав для надання відстрочки/розстрочки виконання рішення, і у кожному конкретному випадку за своїм внутрішнім переконанням оцінює наявні у справі докази і вирішує питання про наявність чи відсутність обставин для вчинення таких процесуальних дій.

У той же час, зважаючи на те, що 1) виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); 2) невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 року № 11-рп/2012); 3) відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини (надалі - Суд) право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hor№sby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgme№ts a№d Decisio№s 1997-II); 4) за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" , № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V), а також беручи до уваги, те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (див. рішення у справі "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 року, заява № 3236/03, п. 43), Вищий господарський суд України у постанові від 14 грудня 2016 року у справі № 922/796/15 вказує, що з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку/розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача, як "потерпілої сторони"; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Тобто, у цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.

Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (рішення від 7 червня 2005 року у справі "Фуклев проти України", заява № 71186/01, п. 84). Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у п. 1 ст. 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (рішення у справі "Comi№gersoll S. A." проти Португалії", заява № 35382/97, п. 23, ECHR 2000-IV).

Отже, виходячи із наведеного, в основу судового рішення про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим його виконання. З цією метою, під час вирішення питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення, суди повинні врахувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи. При цьому, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру…", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання названий Суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а, отже, сама можливість надання відстрочки/розстрочки виконання судового акта повинна носити виключний характер.

Як зазначено у підпункті 7.2 пункту 7 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підтвердження доводів відповідача щодо скрутного фінансового становища судом досліджено:

- Звіт ДП «Центр ДЗК» про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 1 квартал 2021 року (форма № 2 Код за ДКУД 1801003);

- Звіт про заборгованість з оплати праці на 01.06.2021 року.

Проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку про наявність обставин, що утруднюють одномоментне виконання рішення суду у даній справі.

При цьому суд зауважує, що розстрочення виконання рішення забезпечить реальне виконання відповідачем рішення суду без накопичення боргів відповідача по заробітній платі.

Також господарський суд зазначає, що виконання рішення з розстроченням для стягувача не є надмірно тривалим, оскільки передбачає щомісячну оплату відповідачем частини заборгованості.

Відповідно до ч. 7 ст. 331 ГПК України, про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

З урахуванням вказаного, приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ст. 331 ГПК України для розстрочення виконання рішення у справі № 916/3105/20. У зв`язку із чим, заява Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" (Центр ДЗК) про розстрочку виконання рішення /вх. № 2-848/21 від 07.07.2021 року/ у справі № 916/3105/20 підлягає задоволенню, так як обґрунтована та доведена.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 254, 255, 331 Господарського процесуального кодексу України суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" (Центр ДЗК) про розстрочку виконання рішення /вх. № 2-848/21 від 07.07.2021 року/ у справі № 916/3105/20 - задовольнити.

2. Розстрочити Державному підприємству "Центр державного земельного кадастру" (Центр ДЗК) /, адреса - 03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, 3, e-mail: / виконання рішення Господарського суду Одеської області від 16.02.2021 року у справі № 916/3105/20, шляхом сплати заборгованості протягом перших п`яти місяців по 9 949,27 грн. та наступні сім місяців по 9 949,28 грн., всього 119 391,31 грн. протягом 1 календарного року з дня постановлення ухвали.

Ухвала складена та підписана 20.07.2021 року.

Ухвала набрала законної сили 16.07.2021 року та може бути оскаржена в порядку, встановленому ст.ст. 254, 255 ГПК України.

Суддя Н.Д. Петренко