РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.04.2021Справа № 910/19572/20

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Літвінової М.Є.

за участю секретаря судового засідання: Зінчук С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Сервіс номер 1"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ММТ Плюс"

про стягнення 55 091, 60 грн.

та

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ММТ Плюс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Сервіс номер 1"

про стягнення 55 926, 27 грн.

Представники учасників справи:

Від позивача (за первісним позовом): Карманова О.М.;

Від відповідача (за первісним позовом): Дутка Р.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Сервіс номер 1" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ММТ Плюс" (далі - відповідач) про стягнення 55 091, 60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено умови Договору № 1 про надання послуг з обслуговування внутрішньо будинкових мереж від 12.08.2019 в частині ненадання послуг, які передбачені умовами Договору за період з лютого по травень 2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2020 відкрито провадження у справі № 910/19572/20, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

19.01.2021 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшла зустрічна позовна заява про стягнення 55 926, 27 грн.

Обґрунтовуючи зустрічну позовну заяву, заявник зазначає, що позивачем порушено умови Договору в частині оплати наданих відповідачем послуг у розмірі 55 926, 27 грн. за період з липня - по жовтень 2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.01.2021 прийнято зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ММТ Плюс" до спільного розгляду з первісним позовом та призначено підготовче засідання на 17.02.2021.

15.02.2021 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Сервіс номер 1" надійшов відзив на зустрічну позовну заяву.

17.02.2021 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника ТОВ "ММТ Плюс" надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 17.02.21 представник позивача (за первісним позовом) заявив усне клопотання про відкладення підготовчого засідання для ознайомлення з матеріалами справи і підготовки позиції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.02.2021, яку занесено до протоколу судового засідання, задоволено усне клопотання про відкладення підготовчого засідання та відкладено підготовче засідання по справі № 910/19572/20 на 03.03.2021

26.02.2021 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача (за первісним позовом) надійшли заперечення.

Представник позивача за первісним позовом заявив усне клопотання про відкладення підготовчого засідання для ознайомлення з відповіддю на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2021, яку занесено до протоколу судового засідання, задоволено усне клопотання про відкладення підготовчого засідання та відкладено підготовче засідання по справі № 910/19572/20 на 22.03.2021.

03.03.2021 засобами поштового зв`язку до Господарського суду міста Києва від представника ТОВ "ММТ Плюс" надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.03.2021 закрито підготовче провадження по справі № 910/19572/20 та призначено розгляд справи по суті на 12.04.2021.

Представник позивача (за первісним позовом) у судовому засіданні 12.04.2021 підтримав заявлені первісні позовні вимоги, заперечив проти задоволення зустрічних позовних вимог.

Представник відповідача (за первісним позовом) заперечив проти задоволення первісного позову, підтримав зустрічні позовні вимоги.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2021, яку занесено до протоколу судового засідання оголошено перерву по розгляду справи по суті на 26.04.2021.

Судом, враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

В судовому засіданні 26.04.2021 судом завершено розгляд справи по суті та оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва прийшов до висновку про можливість ухвалення рішення у даній справі у відповідності до приписів ч.ч. 4, 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України

ВСТАНОВИВ:

12.08.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ММТ ПЛЮС» (далі - виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УК Сервіс номер 1» (далі - замовник) укладено Договір № 1 про надання послуг з обслуговування внутрішньобудинкових мереж, відповідно до п. 1 предметом якого є забезпечення виконавцем надання послуг з обслуговування внутрішньобудинкових систем будинку (далі - послуги), а замовником - забезпечення своєчасної оплати таких послуг у строк та на умовах, що передбачені договором.

Як встановлено п. 2 Договору виконавець надає послуги із обслуговування спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем. Повний перелік послуг, періодичність виконання, вимоги до їх якості та вартість погоджується рторонами у додатку до цього Договору (Додаток № 1), що є його невід`ємною частиною.

Згідно з п. 4 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Щомісячні платежі сплачуються змовником до 10 числа календарного місяця, наступного за звітним на підставі підготовленого виконавцем Акту приймайня-передачі, в якому зазначається повний перелік послуг, наданих у звітному місяці. У разі затримки надання Виконавцем акту приймання-передачі, оплата послуг проводиться протягом 2-х календарних днів із дня його отримання та погодження уповноваженим представником Замовника.

Послуги виконавця оплачуються в безготівковій формі (п. 5 Договору).

Пунктом 7 Договору встановлено, що у разі ненадання послуг або надання їх не в повному обсязі, відхилення їх кількісних і якісних показників від нормативних, виконавець проводить перерахунок розміру плати відповідно до погодженого сторонами переліку послуг та їх вартості, періодичності та строків надання (Додаток № 1).

У разі перевищення встановлених у додатку до цього Договору строків проведення аварійно - відбудовувальних робіт, виконавець проводить перерахунок розміру плати відповідно до погодженого сторонами переліку Послуг та їх вартості, періодичності та строків надання (Додаток №1) (п. 8 Договору).

Відповідно до п. 15 Договору у разі ненадання, надання неналежної якості послуги виконавцем згідно умов цього Договору замовник має право викликати виконавця для перевірки її якості.

За результатами перевірки якості послуги складається акт-претензія, який підписується представником замовника та виконавця.

Виконавець (його представник) зобов`язаний прибути на виклик замовника не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення замовника (його представника).

Акт-претензія складається виконавцем (його представником) або замовником і повинен містити інформацію про ненадання чи надання неналежної якості послуги із зазначенням причини, дату (строк) її ненадання чи надання неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує її ненадання чи надання неналежної якості.

У разі неприбуття виконавця (його представника) в установлений договором строк аб необгрунтованої відмови підписати акт-претензію такий акт підписується замовником (його представником), а також не менш як двома співвласниками, які проживають (розташовані) у сусідніх приміщеннях Будинку або представниками замовника, і надсилається виконавцю рекомендовали листом.

Виконавець протягом п`яти робочих днів вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених у акті - претензії, зокрема шляхом здійснення перерахунку вартості послуги або видає (надсилає) замовнику обгрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії. У разі ненадання виконавцем відповіді в установлений строк претензії співвласника, замовника вважаються визнаними виконавцем.

Перерахунок розміру плати за послугу за період її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості здійснюється виконавцем (п. 16 Договору).

Виконавець зобов`язаний самостійно здійснити перерахунок вартості послуги за весь період її ненадання, надання неналежної якості, а також сплатити неустойку: пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день порушення (ненадання, надання не в повному обсязі послуги), що діяла на момент порушення виконання умов договору (п. 17 Договору).

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представникам Сторін та укладається на невизначений термін.

Договір може бути розірваний достроково:

- у випадку невиконання його Сторонами умов цього Договору;

- у разі ліквідації Об`єднання;

- за згодою Сторін;

- у односторонньому порядку за ініціативи замовника шляхом надсилання виконавцю письмового повідомлення про це за 2 (два) місяці до дати розірвання, при цьому замовник зобов`язується повністю оплатити усі фактично надані виконавцем згідно цього Договору Послуги (п. 23 Договору).

Додаток № 1 до Договору є його невід`ємною частиною (п. 25 Договору).

Сторони несуть повну відповідальність за правильність вказаних ними у Договорі реквізитів та зобов`язуються протягом 10-ти (десяти) календарних днів у письмовій формі повідомляти іншу сторону про їх зміну, а у разі неповідомлення, несуть ризик настання пов`язаних із цим несприятливих наслідків (п. 27 Договору).

Листування між сторонами проводиться за адресою, що вказана в реквізитах кожної з сторін в цьому Договорі (п. 28 Договору).

Додатком № 1 до Договору сторони узгодили послуги, склад робіт, періодичність, обсяг та строки, вартість грн./ місяць.

Як зазначає позивач за первісним позовом, 31.07.2020 останнім було направлено повідомлення відповідачу з вимогою з`явитись 04.08.2020 за адресою: м. Київ, вул. Градинська, буд. 1 для перевірки якості надання послуг за Договором .

Дане повідомлення було надіслано відповідачу на адресу: 02096, м. Київ, вул. Привокзальна, 14 а, кв. 61 , що підтверджується накладною № 882 від 31.07.2020 та описом вкладення у цінний лист від 21.07.2020.

Відповідач не з`явився 04.08.2020 на виклик замовника, у зв`язку з чим останнім 04.08.2020 було складено акт - претензію № 1.

За доводами позивача за первісним позовом, як вказано в акті - претензії № 1, відповідачем в порушення умов Договору протягом лютого - травня 2020 не надано послуг, а саме:

- підготовка внутрішньо-будинкових систем холодного водопостачання; водовідведення, теплопостачання зливової каналізації до роботи в осінньо-зимовий період;

- ремонтні роботи (обхід, огляд, перевірка наявності та технічного стану елементів системи водопостачання та водовідведення);

- огляд на трубах згонів, контргайок, муфт їх підтягування або заміна;

- ревізія або заміна запірної арматури, поновлення сальникових ущільнень запірної арматури;

- закріплення трубопроводів у підвалах, техпідпілля на горищах;

- ущільнення стиків та усунення течі каналізаційних труб;

- прочищення зливових стоків від сміття;

- усунення нещільностей водостічних труб;

- ремонт електропроводки (крім квартирної), дрібний ремонт та ін.;

- перевірка стану заземлювальних пристроїв із замірюванням контуру заземлення;

- зовнішній огляд електрообладнання з вибірковою перевіркою та ревізією контактних з`єднань щитів (до квартирних електролічильників);

- ревізія електрощитів, електрообладнання насосів;

- перевірка цілісності ізоляторів;

- регламентні роботи (обхід, огляд, перевірка наявності та технічного стану елементів системи теплопостачання);

- усунення течі в трубопроводах (з частковою заміною);

- регулювання системи центрального опалення;

- поновлення сальникових ущільнень;

- укріплення ізоляції трубопроводів;

- очищення від накипу запірної арматури, її ревізія або заміна;

- оглядання та підтягування на трубах контргайок, муфт або їх заміна;

- періодична повірка загальнобудинкових лічильників.

Позивач (за первісним позовом) у позовній заяві зазначив, що оскільки відповідачем не надано послуг протягом лютого - травня 2020, про що свідчить акт - претензія № 1 від 04.08.2020, то за твердженнями позивача, відповідач має повернути позивачу сплачені кошти у розмірі 55 091, 60 грн.

Відповідач заперечуючи проти заявлених позовних вимог подав зустрічну позовну заяву.

В зустрічній позовній заяві відповідач зазначив наступні обставини:

Товариством з обмеженою відповідальністю «ММТ ПЛЮС» надано послуги згідно з Договором, а позивачем (за первісним позовом) прийнято відповідні послуги за період лютого до червня 2020 року, що підтверджується фактом оплати відповідних послуг позивачем та відсутністю за відповідні періоди будь-яких зауважень щодо порядку надання послуг, оформлених у формі актів-претензій.

Водночас, 15 червня 2020 року позивач (за первісним позовом) надіслав ТОВ «ММТ ПЛЮС» листа № 63 з проханням розірвати договір за згодою сторін з 01.07.2020.

В матеріалах справи наявний лист від 25.06.2020, згідно якого відповідач заперечив проти розірвання Договору та зазначив, що у позивача станом на 25.06.2020 наявний борг у розмірі 5 400, 00 грн.

04.08.2020 позивачем (за первісним позовом) було складено акт-претензію № 1, що була направлена Товариству з обмеженою відповідальністю «ММТ ПЛЮС».

Як зазначає відповідач у тексті претензії дослівно перелічуються абсолютно усі послуги, зазначені в Додатку № 1 до Договору. З тексту претензії вбачається, що ТОВ «ММТ ПЛЮС» за весь період Договору з 12.08.2019 не надавало позивачу жодних послуг.

В подальшому, 07.08.2020 позивачем (за первісним позовом) було складено акт-претензію № 2, що була направлена ТОВ «ММТ ПЛЮС», про яку позивач не згадує в первісній позовній заяві.

Відповідний акт претензія № 2 містить таку ж інформацію, що і акт-претензія № 1 від 04.08.2020 з різницею - деталізацією періоду ненадання послуг - з 01.07.2020 по 07.08.2020.

Листом № 112 від 14.08.2020 ТОВ «ММТ ПЛЮС» надало відповідь на претензії № 1, № 2 відповідно до змісту якої відповідач заперечив проти зазначення в претензіях переліку робіт, які не були виконані останнім та вказав, що послуги надавались виконавцем відповідно до повідомлення про виникнення аварійних ситуацій на об`єкті обслуговування.

Вказаний лист надіслано на адресу позивача (за первісним позовом), а саме: 04071, м. Київ, вул. Воздвиженська, буд. 9-19, кв. 17, що підтверджується накладною № 424 від 14.08.2020 та описом вкладення у цінний лист від 14.08.2020.

10.08.2020 позивач (за первісним позовом) направив ТОВ «ММТ ПЛЮС» повідомлення про розірвання договору, з 10.08.2020.

Листом № 113 від 17.08.2020 ТОВ «ММТ ПЛЮС» надало відповідь на лист про розірвання договору, в якому відповідач вказав, що за позивачем рахується заборгованість у розмірі 32 486, 58 грн, у зв`язку з чим відповідач заперечує проти розірвання договору до погашення заборгованості у вказаному розмірі.

У зв`язку з вищевикладеним ТОВ «ММТ ПЛЮС» просить суд стягнути з відповідача суму у розмірі 55 926, 17 грн як заборгованість за період з липня по жовтень 2020 року.

Відповідач (за зустрічним позовом) подав відзив на зустрічну позовну заяву, в якому заперечив проти заявлених зустрічних позовних вимог та вказав на те, що зустрічний позов є необґрунтованим, оскільки ТОВ «ММТ Плюс» не надавались послуги за договором з лютого по травень 2020 року, жодних актів сторонами не було підписано.

Крім того, відповідач (за зустрічним позовом) вказав на те, що 13.07.2020 між Фізичною особою підприємцем Баланчуком Олександром Анатолійовичем (виконавець) та ТОВ «Управляюча компанія «Сервіс Номер 1» (замовник) було укладено Договір № 1307-20 про технічне та аварійне обслуговування системи центрального опалення, індивідуального теплового пункту, каналізації, гарячого та холодного водопостачання, внутрішніх будинкових електромереж, центральних та поверхових електрощитових та систем внутрішнього освітлення. На виконання вказаного договору між сторонами підписано акти надання послуг за період з липня 2020 по грудень 2020 року.

У відзиві на зустрічну позовну заяву відповідач (за зустрічним позовом) вказав, що позивач (за зустрічним позовом) безпідставно утримує кошти у розмірі 55 926, 27 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відмову у задоволені первісного позову та зустрічного позовів, з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 129 Конституції України унормовано, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ст.86 Господарського процесуального кодексу України Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України).

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

Будь-які подані учасниками процесу докази підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

Дослідивши зміст укладеного сторонами договору, суд дійшов висновку, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст.901 Цивільного кодексу України встановлено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено судом сторонами було підписано акт надання послуг № 36 від 29.02.2020 на суму 12 747, 90 грн.

В матеріалах справи наявні акти надання послуг № 81 від 31.03.2020 на суму 12 747, 90 грн, № 108 від 30.04.2020 на суму 12 747, 90 грн та № 133 від 31.05.2020 на суму 12 747, 90 грн, які не підписані позивачем за первісним позовом.

Проте, як вбачається з матеріалів справи позивачем за первісним позовом було сплачено відповідачу суму у розмірі 55 091, 60 грн, що підтверджується наступними платіжними дорученнями, а саме:

- № 188 від 13.03.2020 на суму 12 747, 90 грн;

- № 168 від 24.02.2020 на суму 12 747,90 грн;

- № 272 від 11.06.2020 на суму 12 747, 90 грн;

- № 274 від 11.06.2020 на суму 4 100, 00 грн;

- № 221 від 27.04.2020 на суму 7 347, 90 грн;

- № 273 від 11.06.2020 на суму 5 400, 00 грн.

У вказаних платіжних дорученням наявні посилання на договір від 12.08.2019 та періоди за які здійснювалась оплата за послуги, надані відповідачем, а саме: лютий та квітень 2020 року.

До матеріалів зустрічної позовної заяви відповідачем було додано журнал реєстрації перевірок будинку по вул. Градинська, 1, з якого вбачається, що відповідачем протягом лютого 2020 - червня 2020 було надано ряд послуг, які передбачені умовами договору.

За доводами суду, твердження позивача (за первісним позовом) про те, що відповідачем не надавались послуги протягом травня - липня 2020 є безпідставними та такими, що спростовуються належними та більш вірогідними доказами, які долучені відповідачем до матеріалів справи, а також оплатами, які здійснені самим позивачем на виконання умов договору, а тому суд відмовляє у задоволенні первісних позовних вимог про стягнення з відповідача суми у розмірі 55 091, 60 грн.

Щодо заявленого зустрічного позову про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «УК Сервіс номер 1» суми у розмірі 55 926, 27 грн, суд зазначає наступне.

Обґрунтовуючи заявлену до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «УК Сервіс номер 1» суму у розмірі 55 926, 27 грн, позивач (за зустрічним позовом) вказав, що це сума, що підлягала сплаті ТОВ «ММТ Плюс» згідно з договором за умови належного його виконання.

Крім того, позивач (за зустрічним позовом) зазначив, що в період з 31.07.2020 по 10.10.2020 послуги на об`єкті не виконувались, оскільки співробітників ТОВ «ММТ Плюс» позивач не допускав до приміщення.

Проте, як встановлено судом Товариство з обмеженою відповідальністю «УК Сервіс номер 1» сплатило суму у розмірі 55 091, 60 грн, що підтверджується наступними платіжними дорученнями, а саме:

- № 188 від 13.03.2020 на суму 12 747, 90 грн;

- № 168 від 24.02.2020 на суму 12 747,90 грн;

- № 272 від 11.06.2020 на суму 12 747, 90 грн;

- № 274 від 11.06.2020 на суму 4 100, 00 грн;

- № 221 від 27.04.2020 на суму 7 347, 90 грн;

- № 273 від 11.06.2020 на суму 5 400, 00 грн.

Оскільки, позивачем (за первісним позовом) було надіслано відповідачу лист № 83 від 10.08.2020 про розірвання договору, який отримано останнім 17.08.2020, то вимоги позивача (за зустрічним позовом) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «УК Сервіс номер 1» оплати за послуги за період серпня - жовтня 2020 є безпідставними.

Суд критично оцінює акти надані ТОВ «ММТ Плюс» до зустрічної позовної заяви за серпень - жовтень 2020, оскільки товариство вказало, що з липня 2020 по 10.10.2020 послуги на об`єкті не виконувались, оскільки співробітників ТОВ «ММТ Плюс» позивач не допускав до приміщення.

Крім того, суд зазначає, що 13.07.2020 між Фізичною особою підприємцем Баланчуком Олександром Анатолійовичем (виконавець) та ТОВ «Управляюча компанія «Сервіс Номер 1» (замовник) було укладено Договір № 1307-20 про технічне та аварійне обслуговування системи центрального опалення, індивідуального теплового пункту, каналізації, гарячого та холодного водопостачання, внутрішніх будинкових електромереж, центральних та поверхових електрощитових та систем внутрішнього освітлення.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд не вбачає підстав для задоволення зустрічних позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «УК Сервіс номер 1» суми у розмірі 55 926, 27 грн, оскільки останні є безпідставними та недоведеними ТОВ « ММТ Плюс».

Надаючи оцінку іншим доводам сторін судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen . ), 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. ), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019 Верховного Суду по справах №910/13407/17 та №915/370/16.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за подання первісного позову залишаються за позивачем (у зв`язку з відмовою у задоволенні первісного позову), судові витрати за подання зустрічного позову покладаються на позивача за зустрічним позовом (у зв`язку з відмовою у задоволенні зустрічного позову).

Керуючись ст.ст. 74, 129, 236 - 238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні первісних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Сервіс номер 1" відмовити повністю.

2. В задоволенні зустрічних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ММТ Плюс" відмовити повністю.

3. Відповідно до ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Відповідно до ч.1 ст.256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Згідно з п.п.17.5 п.17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VІІІ до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 19.07.2021.

Суддя М.Є.Літвінова