ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2021 справа № 914/1205/21

За позовом: Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС, м.Київ

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія Скарбниця, м.Львів

про: стягнення 24655,56грн страхового відшкодування

Суддя У.І.Ділай

Без участі представників сторін

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2021, справу №914/1205/21 розподілено судді У.І.Ділай.

Ухвалою від 11.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку письмового провадження без участі представників сторін.

31.05.2021 від відповідача до суду надійшов відзив, до якого долучені докази надіслання позивачу.

Ухвалою від 30.06.2021 зобов`язано позивача подати відповідь на відзив та скерувати для огляду оригінали документів, копії яких долучено до матеріалів позовної заяви.

Вимог ухвал від 11.05.2021 та від 30.06.2021 позивач не виконав.

Відповідно до ст.248 Господарського процесуального кодексу України - суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Строк вирішення спору завершився 11.07.2021. Відтак, в суду відсутні підстави для подальшого відкладення розгляду справи поза межами строку, встановленого для вирішення спору у спрощеному позовному провадженні.

В процесі розгляду матеріалів справи суд -

встановив:

Між ПрАТ «Страхова компанія «АРКС («АХА Страхування») та ТзОВ «Сервісний центр «Діамант» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №302989а9зг від 14.11.2019, за яким позивач застрахував майнові інтереси потерпілого, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу «Toyota C-HR», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

03.07.2020 о 14 год 00 хв в м. Львів по вул. Кульпарківська, 121 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів:

1) «Renault Kangoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 (винуватець);

2) «Toyota C-HR», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 (потерпілий).

Відповідно до постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 05.08.2020 ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження.

Потерпілий звернувся до позивача із заявою про подію та виплату страхового відшкодування від 03.07.2020.

Згідно із рахунком №ДМ00006270 від 08.07.2020, ремонтної калькуляції №1.003.20.0 від 15.07.2020 було складено страховий акт №АRХ2591288 від 16.07.2020 та розрахунок страхового відшкодування. Відповідно до платіжного доручення №687691 від 17.07.2020 потерпілому сплачено суму страхового відшкодування у розмірі 26655,56 грн.

У порядку досудового врегулювання спору 14.09.2020 позивач направляв відповідачу заяву про регресні вимоги.

Спір виник внаслідок того, що відповідач не оплатив страхового відшкодування. Відтак, ПрАТ Страхова компанія АРКС подало до Господарського суду Львівської області із позов про стягнення з відповідача 24655,56 грн суми страхового відшкодування.

Відповідач заперечив проти позову з огляду на таке.

18.09.2020 на адресу ПрАТ АСК «Скарбниця» надійшла заява про виплату страхового відшкодування від позивача, однак звіту про оцінку вартості збитків не надавалось.

23.09.2020 ПрАТ «АСК «Скарбниця» звернулась із запитом до представників позивача відповідно до ст. 33-1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», про надання інформації по пошкодженому автомобілю, надання фото пошкодженого транспортного засобу, надання експертного звіту. Однак, відповідач відповіді не отримав.

Заперечуючи проти позову, відповідач покликається на ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та зазначає, що на його вимогу позивач не надав фото пошкодженого авто та експертну оцінку вартості відновлювального ремонту пошкодженого авто.

Крім того, за твердженням ПрАТ «АСК «Скарбниця» позивач не надавав для огляду представнику відповідача пошкоджений транспортний засіб та не повідомляв про місце, дату та час коли можливо оглянути даний автомобіль для можливості самостійно залучити незалежного експерта для оцінки вартості відновлювального ремонту транспортного засобу. Відтак, позивач не вправі був проводити ремонт пошкодженого авто.

На думку відповідача, позивачем не надано всіх необхідних документів для належної оцінки суми відновлювального ремонту пошкодженого авто. Дані документи не надані ні під час звернення із заявою на виплату, ні відповіді на запит. А тому позов є передчасним.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормами статті 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У відповідності до пункту 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до частини 2 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв`язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику за Договором добровільного страхування, страховик набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до страховика за Договором у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що ним здійснено виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту №302989а9зг від 14.11.2019 через настання страхового випадку - пошкодження транспортного засобу «Toyota C-HR», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу «Renault Kangoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , цивільно-правова відповідальність водія якого застрахована у Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія Скарбниця, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 24655,56 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджується, що транспортний засіб - автомобіль «Renault Kangoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди застрахованому у позивача автомобілю «Toyota C-HR», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходився під керуванням ОСОБА_2 .

Вина водія, який керував автомобілем транспортного засобу «Renault Kangoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , підтверджується постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 05.08.2020.

Таким чином, відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля «Toyota C-HR», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 відповідно до положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності, а до позивача, як страховика, що виплатив страхове відшкодування, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до ОСОБА_1 як особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до страхового акту №АRХ2591288 від 16.07.2020 сума страхового відшкодування становить 26655,56 грн.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №910/7449/17, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що з виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов`язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди відповідно до приписів статті 512 ЦК України відбувається фактична заміна кредитора у таких зобов`язаннях: у деліктному зобов`язанні винуватця; у зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ здійснити відшкодування завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого як кредитора переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування.

В такому випадку перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов`язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ).

Відтак, у силу приписів статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов`язанні саме на тих умовах, які існували в останнього, що в цьому випадку полягає в набутті права отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань виключно за умови подання йому у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов`язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» права на відмову у виплаті страхового відшкодування в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків.

При цьому, закріплюючи в положеннях указаної норми відповідні правові наслідки, законодавець не ставив їх настання в залежність від суб`єкта звернення із заявою до страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ про здійснення страхового відшкодування, а навпаки, презюмував те, що з відповідною заявою має звернутися потерпілий або інша особа, яка має право на отримання відшкодування, що закріплено в положеннях статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів».

Як встановлено судом та не заперечено сторонами спору, позивач звертався до відповідача із вимогами про здійснення відшкодування шкоди (в порядку регресу) в розмірі 26655,56 грн.

За договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (договором добровільного страхування наземного транспорту № 302989а9зг від 14.11.2019) передбачено, що франшиза становить 2000,00 грн.

Відповідно до п. 12.1. статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно із статтею 9 Закону України "Про страхування" франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Таким чином, враховуючи передбачену договором добровільного страхування наземного транспорту № 302989а9зг від 14.11.2019 франшизу у розмірі 2000,00 грн, розмір страхового відшкодування 26655,56 грн, вимоги позивача про стягнення 24655,56грн підлягають задоволенню в заявленому розмірі.

Покликання відповідача про неотримання необхідних документів (Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, фото пошкодженого авто та експертного звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту пошкодженого авто) для виплати страхового відшкодування суд не приймає до уваги, оскільки в ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено обов`язковості подання таких документів разом із заявою про страхове відшкодування та суперечить статті 19 Конституції України, відповідно до якої правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Водночас відповідач проти наявності заборгованості у розмірі 24655,56грн не заперечив, не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судового розгляду.

Судовий збір покладається на відповідача повністю, оскільки, спір виник з його вини.

Керуючись статтями 4, 7, 13, 14, 73, 74, 76-79, 129, 191, 233, 236, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задоволити.

2.Стягнути з Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія Скарбниця (79005, м. Львів, вул. Саксаганського, 5, ідентифікаційний код 13809430) на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС (04070, м.Київ, вул. Іллінська, 8, ідентифікаційний код 20474912) 24655,56грн та 2102,00грн судового збору.

3.Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст.ст. 241, 256, 257 ГПК України та може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повне рішення складено 14.07.2021.

Суддя У.І. Ділай