ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2021 р. Справа№ 910/1621/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Буравльова С.І.

Сітайло Л.Г.

За участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.

представників сторін:

від позивача - Черненко В.А. адвокат (довір. від 05.07.2021);

від відповідача - Хоменко Ю.П. само представництво;

від третьої особи - Глотова С.О. адвокат;

розглянувши апеляційну скаргу Державного концерну "Укроборонпром"

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2020

у справі № 910/1621/20 (суддя Маринченко Я.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Техімпекс"

до Дочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт" - "Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма "Укрінмаш"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державний концерн "Укроборонпром"

про зобов`язання виконати умови договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.11.2020 у справі №910/1621/20 позов задоволено частково. Зобов`язано Дочірнє підприємство Державної компанії "Укрспецекспорт" - "Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма "Укрінмаш" виконати умови договору комісії №22/63-Д від 29.08.2017, а саме вжити всіх необхідних заходів щодо отримання дозволу ДСЕК України відповідно до п.5.10 Договору комісії. Стягнуто з Дочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт" - "Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма "Укрінмаш" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Техімпекс" витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що:

- відповідачем неналежним чином виконані покладені на нього умовами п.5.10 договору комісії зобов`язання, а саме не вжито всіх можливих заходів щодо отримання дозволу Державної служби експортного контролю України;

- не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо зобов`язання вчинити від свого імені в інтересах та за рахунок Комітента правочин з поставки на експорт виробів за номенклатурою, кількістю, цінами і строками поставки, які зазначаються у Додатку №1 до Договору, самостійно вчинити зовнішньоекономічну угоду з третьою особою на передачу виробів на умовах поставки відповідно до п.1.2 Договору та зобов`язати відповідача виконати в натурі умови договору комісії з поставки виробів, як передчасно заявлені оскільки виконання вказаних положень договору Комісії згідно положень Закону України "Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання" можливе лише після отримання дозволу ДСЕК України і задоволення вказаних вимог суперечитиме встановленому законом порядку виконання зовнішньоекономічних контрактів щодо експорту товарів військового призначення.

Не погоджуючись з рішенням, Державний концерн "Укроборонпром" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2020 в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає про те, що:

- відповідач вжив усіх необхідних заходів, що передбачені умовами договору комісії від 29.08.2017 №33/63-Д та у межах Закону України «Про міжнародний контроль за міжнародним передачами товарів військового призначення та подвійного використання» щодо отримання дозволу ДСЕК України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2021 колегією суддів у складі головуючого судді Пашкіної С.А., суддів Буравльова С.І., Сітайло Л.Г., відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного концерну «Укроборонпром» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2020, розгляд справи №910/1621/20 призначено на 09.06.2021.

Від відповідача (02.06.2021) надійшли пояснення, в яких відповідач зазначає про те, що:

- доручення позивача полягало саме у вжитті заходів відповідачем, необхідних для отримання дозволу ДСЕК України та не породжувало для відповідача обов`язку отримати дозвіл ДСЕК України;

- відповідач вжив усіх необхідних заходів, що передбачені умовами договору та, у межах Закону України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів єйського призначення та подвійного використання» щодо отримання дозволу ДСЕК України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2021 колегією суддів у складі головуючого судді Пашкіної С.А., суддів Буравльова С.І., Сітайло Л.Г. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державний концерн «Укроборонпром», відкладено розгляд справи №910/1621/20 на 07.07.2021.

Від позивача (06.07.2021) надійшло клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 264 ГПК України, яке колегією суддів відхилено протокольною ухвалою у зв`язку з його необґрунтованістю.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи судовою колегією встановлено.

Статтями 1011, 1014 Цивільного кодексу встановлено, що за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Комісіонер зобов`язаний вчиняти правочини на умовах, найбільш вигідних для комітента, і відповідно до його вказівок. Якщо у договорі комісії таких вказівок немає, комісіонер зобов`язаний вчиняти правочини відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться.

Після вчинення правочину за дорученням комітента комісіонер повинен надати комітентові звіт і передати йому все одержане за договором комісії (стаття 1022 ЦК України).

29.08.2017 між ДП ДК "Укрспецекспорт" - "Державною госпрозрахунковою зовнішньоторгівельною та інвестиційною фірмою "Укрінмаш" (Комісіонер) та ТОВ "НВК "Техімпекс" (Комітент) укладено договір комісії №22/63-Д, за умовами якого Комісіонер зобов`язався, за дорученням Комітента, вчинити від свого імені в інтересах та за рахунок Комітента правочин з поставки на експорт виробів, за номенклатурою, кількістю, цінами, і строками поставки, які зазначаються в Додатку №1 до цього Договору, які відповідають вимогам цього договору і складають його невід`ємну частину. Виступаючи від свого імені, Комісіонер самостійно вчиняє зовнішньоекономічну угоду (Контракт) з третьою особою (Покупець) на передачу виробів на умовах поставки відповідно до Правил Інкотермс - 2010 (пункти 1.1, 1.2 Договору).

Пунктом 3.5 Договору передбачено, що Комісіонер здійснює митне оформлення Виробів та надає Комітенту оформлену згідно з чинним законодавством митну декларацію.

Згідно пункту 5.10 Договору Комітент доручає Комісіонеру вжити всіх необхідних заходів щодо отримання дозволу Державної служби експортного контролю та проведення митного оформлення виробів за рахунок комітента з вказівкою у відповідній графі митної декларації даних про Комітента.

По виконанню доручення Комісіонер надає Комітенту звіт Комісіонера, повний або проміжний за кожний звітний період, в якому відбувалися будь-які фінансові операції за дорученням Комітента.

Договір набирає чинності з моменту його підписання і скріплення печатками сторін. Договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, але не пізніше 31.12.2018.

Сторонами також підписано Додаток №1 до Договору комісії, яким погоджено специфікацію виробів, визначено їх вартість у розмірі 6210000 дол. США та встановлено, що поставка здійснюється протягом 6 місяців з моменту набуття Договором чинності та отримання 50% передоплати за вироби.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представників сторін, на виконання Договору комісії, 30.08.2017 між відповідачем (Продавець) та Компанією "EBS Investments corporation" (Покупець) укладено Контракт №22/48-К, за умовами якого продавець передає у власність покупця, а покупець приймає та оплачує вироби, кількість і номенклатура яких зазначена в додатку №1 до цього контракту, що становить його невід`ємну частину. Загальна вартість контракту складає 6210000дол. США. (Пункти 1.1, 4.2 Контракту).

Згідно статті 12 Закону України "Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання" суб`єкти господарювання України, державні замовники у сфері оборони, які мають намір здійснювати міжнародні передачі товарів, у тому числі проводити посередницьку (брокерську) діяльність, пов`язану з міжнародними передачами товарів військового призначення, попередньо реєструються як суб`єкти здійснення міжнародних передач товарів центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю.

Згідно статті 197 Митного кодексу України у випадках, передбачених законом, на окремі товари встановлюються обмеження щодо їх переміщення через митний кордон України. Пропуск таких товарів через митний кордон України та їх митне оформлення здійснюються органами доходів і зборів на підставі отриманих з використанням засобів інформаційних технологій документів, які підтверджують дотримання зазначених обмежень, виданих державними органами, уповноваженими на здійснення відповідних контрольних функцій, іншими юридичними особами, уповноваженими на їх видачу, якщо подання таких документів органам доходів і зборів передбачено законами України.

Переліки таких товарів (із зазначенням їх опису та коду згідно з УКТ ЗЕД), а також порядок видачі відповідних дозволів та їх обігу з використанням засобів інформаційних технологій затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 15 Закону України "Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання" дозвіл чи висновок оформляється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, як разовий, генеральний чи відкритий. Разовий дозвіл чи висновок надається суб`єкту здійснення міжнародних передач товарів для проведення переговорів, пов`язаних з укладанням конкретних зовнішньоекономічних договорів (контрактів) на здійснення міжнародних передач товарів, або для здійснення конкретних передач товарів згідно із зазначеними договорами (контрактами) і є дійсним протягом установленого строку, але не більш як протягом одного року.

Оскільки відповідно до положень норм чинного законодавства міжнародна передача виробів, які є предметом Контракту та які є предметами військового призначення, може здійснюватись лише суб`єктом здійснення міжнародних передач товарів за наявності у нього відповідного дозволу чи висновку Держекспортконтролю, відповідач листами від 24.10.2017 №27/14-8103 та від 06.03.2018 №27/14-1748 звертався до Державної служби експортного контролю України з проханням надання дозволу на експорт до Республіки Уганда товарів військового призначення згідно з Контрактом № 22/48-К від 30.08.2017.

Державна служба експортного контролю України своїми листами від 13.02.2018 №582/24-18 та від 28.08.2018 №3122/24-18 повідомила, що за результатами опрацювання зазначених звернень відповідача, ДП ДГЗІФ "Укрінмаш" відмовлено у наданні зазначеного разового дозволу у зв`язку з існуючою потребою в забезпеченні Збройних Сил України.

Нормами статті 16 Закону України "Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання" визначено, що рішення про надання дозволу, висновку чи міжнародного імпортного сертифіката приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, за результатами експертизи в галузі експортного контролю.

У разі прийняття рішення про відмову в наданні дозволу, висновку, міжнародного імпортного сертифіката центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, повідомляє заявника та центральний орган виконавчої влади, якщо заявник належить до сфери його управління, протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення з його обґрунтуванням.

У наданні дозволу, висновку чи міжнародного імпортного сертифіката відмовляється, дозвіл, висновок чи міжнародний імпортний сертифікат скасовується або його дія зупиняється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, у разі: виникнення потреби в забезпеченні національних інтересів чи додержанні міжнародних зобов`язань України; припинення в установленому законодавством порядку діяльності суб`єкта здійснення міжнародних передач товарів; визнання в установленому законодавством порядку банкрутом суб`єкта здійснення міжнародних передач товарів; необхідності проведення центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, додаткової експертизи документів, наданих для отримання дозволу, висновку чи міжнародного імпортного сертифіката; порушення суб`єктом здійснення міжнародних передач товарів законодавства, у тому числі допущення порушень, передбачених статтею 24 цього Закону; скасування реєстрації суб`єкта господарювання як суб`єкта здійснення міжнародних передач товарів.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі ст. 526 Цивільного кодексу України, де встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Задовольняючи позовні вимоги в частині про зобов`язання Дочірнє підприємство Державної компанії "Укрспецекспорт" - "Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма "Укрінмаш" виконати умови Договору комісії №22/63-Д від 29.08.2017, а саме вжити всіх необхідних заходів щодо отримання дозволу ДСЕК України відповідно до п. 5. 10 Договору Комісії, місцевий господарський суд зазначив про те, що відповідачем, на виконання п. 5.10 договору Комісії, надсилались до Державної служби експортного контролю листи від 24.10.2017 №27/14-8130 та від 06.03.2018 №27/14-1748 з проханням надати дозвіл на експорт продукції, проте, отримавши відмову відповідач, не був позбавлений можливості звернутись повторно за отриманням зазначеного дозволу, оскільки норми чинного законодавства не обмежують кількість таких звернень.

З таким висновком місцевого господарського суду колегія суддів не погоджується та вважає, що рішення в частині вказаних задоволених позовних вимогах підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 14 Цивільного Кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Як встановлено раніше, відповідно до п.5.10 позивач, як комітент, доручив відповідачу, як комісіонеру, вжити всіх необхідних заходів щодо отримання дозволу Державної служби експортного контролю, тобто доручення позивача полягало саме у вжитті відповідачем заходів необхідних для отримання дозволу ДСЕК України та не породжувало для відповідача обов`язку отримати дозвіл ДСЕК України. Інші умови договору також не містять обов`язок відповідача отримати дозвіл ДСЕК України або його обов`язок повторного звернення для отримання дозволу ДСЕК України.

Згідно з ч.2, 3, 6 Закону України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання» для отримання дозволу, висновку чи міжнародного імпортного сертифіката суб`єкт здійснення міжнародних передач товарів або суб`єкти, зазначені у частині третій статті 15 цього Закону, мають звернутися з письмовою заявою до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю. У заяві зазначаються дані, необхідні для проведення експертизи та прийняття рішення по суті заяви, зокрема достовірні відомості про суб`єктів, що беруть участь у здійсненні міжнародних передач товарів, про товари та порядок їх міжнародної передачі. У випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, разом із заявою подаються оригінали документів про гарантії та інші необхідні для проведення експертизи документи.

Розгляд заяв про надання дозволів, висновків чи міжнародних імпортних сертифікатів проводиться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, із залученням у визначених законодавством випадках інших державних органів, а також підприємств, установ та організацій будь-якої форми власності за згодою їх керівників під час розгляду питань, що належать до їх компетенції.

У разі прийняття рішення про відмову в наданні дозволу, висновку, міжнародного імпортного сертифіката центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, повідомляє заявника та центральний орган виконавчої влади, якщо заявник належить до сфери його управління, протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення з його обґрунтуванням.

На виконання доручення позивача, викладеного в п.5.10 договору, відповідач листами від 24.10.2017 №27/14-8103 та від 06.03.2018 №27/14-1748 звертався до ДСЕК України з заявою про надання дозволу на експорт до до Республіки Уганда товарів військового призначення згідно з контрактом №22/48-К від 30.08.2017.

Листами від 13.02.2018 №582/24-18 та від 28.08.2018 №3122/24-18 ДСЕК України повідомила, що за результатами опрацювання зазначених звернень відповідача відмовлено у наданні разового дозволу на підставі абзацу другого частини сьомої статті 16 Закону України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання».

Так, відповідно до абзацу першого та другого частини сьомої статті 16 Закону України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання» у наданні дозволу, висновку чи міжнародного імпортного сертифіката відмовляється, дозвіл, висновок чи міжнародний імпортний сертифікат скасовується або його дія зупиняється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, у разі: виникнення потреби в забезпеченні національних інтересів чи додержанні міжнародних зобов`язань України.

З наведеного вбачається, що відповідач вжив усіх передбачених договором та у межах Закону України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання» заходів щодо отримання дозволу ДСЕК України.

Відповідно до ст.598 Цивільного Кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом .

Частиною 1 статті 607 Цивільного Кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Висновки суду щодо відсутності обмежень у кількості звернень до ДСЕК України не можуть бути покладені в основу рішення, оскільки у зв`язку з тим, що видача дозволу на експорт виробів військового призначення знаходиться поза сферою контролю відповідача і не залежить від його волевиявлення, зобов`язання про вжиття заходів щодо отримання дозволу ДСЕК України є припиненим внаслідок неможливості його виконання.

Таким чином, відповідач вжив всіх необхідних заходів, які передбачені умовами договору комісії №22/63Д від 29.08.2017 та Законом України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання» заходів щодо отримання дозволу ДСЕК України, у зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог про зобов`язання Дочірнє підприємство Державної компанії "Укрспецекспорт" - "Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма "Укрінмаш" виконати умови Договору комісії №22/63-Д від 29.08.2017, а саме вжити всіх необхідних заходів щодо отримання дозволу ДСЕК України відповідно до п.5.10 Договору Комісії слід відмовити, рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2020 в цій частині - підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання вчинити від свого імені в інтересах та за рахунок Комітента правочин з поставки на експорт виробів за номенклатурою, кількістю, цінами і строками поставки, які зазначаються у Додатку №1 до Договору, самостійно вчинити зовнішньоекономічну угоду з третьою особою на передачу виробів на умовах поставки відповідно до п.1.2 Договору та зобов`язати відповідача виконати в натурі умови договору комісії з поставки виробів, в задоволенні яких відмовлено місцевим господарським судом, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що такі вимоги передчасно заявлені оскільки виконання вказаних положень договору Комісії згідно положень Закону України "Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання" можливе лише після отримання дозволу ДСЕК України і задоволення вказаних вимог суперечитиме встановленому законом порядку виконання зовнішньоекономічних контрактів щодо експорту товарів військового призначення.

Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2020 підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного концерну Укроборонпром" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2020 у справі №910/1621/20 скасувати.

3. В задоволенні позовних вимог відмовити.

4. Матеріали справи №910/1621/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 14.07.2021

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді С.І. Буравльов

Л.Г. Сітайло