ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"16" липня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1976/21

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Космонова» (04107, м. Київ, вул. Тропініна, 1, код 32074513) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Інформаційне агентство «Телекомпанія «Навігатор» (08162, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, смт. Чабани, вул. Машинобудівників, буд. 17, кв. 7, код 42071985) 112509,00 грн. заборгованості за договором від 02.01.2019 р. № 2/5209-211218ТВ про надання послуг.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Космонова» звернулось до господарського суду Київської області з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Інформаційне агентство «Телекомпанія «Навігатор» 112509,00 грн. заборгованості за договором від 02.01.2019 р. № 2/5209-211218ТВ про надання послуг.

Частина 1 ст. 12 ГПК України визначає, що господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного).

Частиною 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

За змістом ст.ст. 147, 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 148 цього Кодексу. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, суд встановив наступне.

В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на неналежне виконання боржником зобов`язань в частині здійснення розрахунків за надані заявником послуги за договором від 02.01.2019 р. № 2/5209-211218ТВ у період з листопада 2019 р. по липень 2020 р., у зв`язку з чим у боржника, за твердженням заявника, виникла заборгованість у розмірі 112509,00 грн. за Актами надання послуг за період з 31.12.2019 р. по 31.08.2020 р., а саме: № 11641 від 31.12.2019 р. за листопад 2019 р.; № 210 від 31.01.2020 р. за грудень 2019 р.; № 1320 від 29.02.2020 р. за січень 2020 р.; № 2431 від 31.03.2020 р. за лютий 2020 р.; № 3524 від 30.04.2020 р. за березень 2020 р.; № 4578 від 31.05.2020 р. за квітень 2020 р., № 5677 від 30.06.2020 р. за травень 2020 р.; № 6813 від 31.07.2020 р. за червень 2020 р., № 7895 від 31.08.2020 р. за липень 2020 р.;

Судом встановлено, що пунктом 8.1 договору сторони погодили, що договір набуває чинності з дати підписання договору уповноваженими представниками обох сторін та діє до 31.12.2019 р.

Умов щодо автоматичної пролонгації даний правочин не містить.

Доказів пролонгації договору від 02.01.2019 р. № 2/5209-211218ТВ про надання послуг, умовами якого обґрунтовано заявлені вимоги до заяви не додано.

Отже, до матеріалів заяви додано договір, за яким пред`явлено вимогу про стягнення заборгованості за Актами надання послуг за період з 31.12.2019 р. по 31.08.2020 р. у кількості 9 шт., який припинив свою дію 31.12.2019 р.

Таким чином, позивачем у період з січня 2020 р. по липень 2020 р. надано боржнику послуги за Актами надання послуг у кількості 7 шт. після припинення дії договору.

Отже, вимога заявника про стягнення з ТОВ Інформаційне агентство «Телекомпанія «Навігатор» заборгованості за надані послуги у період з січня 2020 р. по липень 2020 р. за Актами надання послуг за період з 29.02.2020 р. по 31.08.2020 р. не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу, відтак не підлягає розгляду в порядку наказного провадження.

Щодо стягнення заборгованості за надані заявником послуги у період з листопада 2019 р. по грудень 2019 р. за Актами надання послуг за період з 31.12.2019 р. по 31.01.2020 р., тобто під час дії договору від 02.01.2019 р. № 2/5209-211218ТВ про надання послуг, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

Судом встановлено, що у поданій до суду заяві про видачу судового наказу заявником в порушення пункту 4 ч. 2 ст. 150 ГПК України не обґрунтовано заявлені вимоги про стягнення заборгованості за надані заявником послуги у період з листопада 2019 р. по грудень 2019 р. за Актами надання послуг за період з 31.12.2019 р. по 31.01.2020 р. і не зазначено обставини, на яких вони ґрунтуються.

Як вже зазначалось, в обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на неналежне виконання боржником зобов`язань в частині здійснення розрахунків за надані заявником послуги за договором від 02.01.2019 р. № 2/5209-211218ТВ, у зв`язку з чим у боржника, за твердженням заявника, виникла заборгованість, у тому числі за Актами надання послуг за період з 31.12.2019 р. по 31.01.2020 р.

Пунктом 5.1 договору встановлено, що за надання послуг виконавцю виплачується щомісячна винагорода у розмірі, розрахованому виконавцем та погодженому з замовником у відповідному Акті прийому-передачі послуг, згідно специфікації договору.

Таким чином, сторонами погоджено, що здійсненню розрахунку за надані заявником послуги передує погодження боржником розміру щомісячної винагороди, вказаного у акті прийому-передачі послуг.

До заяви про видачу судового наказу додано, зокрема, Акти надання послуг № 11641 від 31.12.2019 р. за листопад 2019 р. та № 210 від 31.01.2020 р. за грудень 2019 р.

Проте, вказані Акти надання послуг не підписано зі сторони замовника - ТОВ Інформаційне агентство «Телекомпанія «Навігатор».

Отже, зазначений у первинних документах розмір щомісячної винагороди Товариством з обмеженою відповідальністю Інформаційне агентство «Телекомпанія «Навігатор», як замовником послуг, в порушення п. 5.1 договору не погоджено.

Наведене свідчить про недотримання заявником п. 4 ч. 2 ст. 150 ГПК України, оскільки заявником не зазначено обставин, на яких ґрунтується вимога заявника про стягнення з ТОВ Інформаційне агентство «Телекомпанія «Навігатор» заборгованості за Актами надання послуг № 11641 від 31.12.2019 р. та № 210 від 31.01.2020 р.

Таким чином, із поданої заяви про видачу судового наказу не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги за надання заявником послуг у період з листопада 2019 р. по грудень 2019 р. за договором від 02.01.2019 р. № 2/5209-211218ТВ.

Згідно з ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 1) заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу; 4) наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу; 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; 6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 цієї частини; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; 9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за період з листопада 2019 р. по грудень 2019 р. на підставі п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, а в іншій частині на підставі п. 3 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9, частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 ГПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст. 148, п.п. 1, 3, 8 ч. 1 ст. 152, ст.ст. 153, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Космонова» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Інформаційне агентство «Телекомпанія «Навігатор» 112509,00 грн. заборгованості за договором від 02.01.2019 р. № 2/5209-211218ТВ про надання послуг.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.О. Рябцева