РІШЕННЯ

Іменем України

20 липня 2021 року м. Чернігівсправа № 927/430/21
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи у відкритому судовому засіданні за участю секретаря судового засідання Дубини О. М.

За позовом: Заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури,

вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000 в інтересах держави в особі

Позивачів: 1. Фонду державного майна України,

, вул. Генерала Алмазова, 18/9, м. Київ, 01133

2. Державної служби геології та надр України,

, вул. Антона Цедіка, 16, м. Київ, 03057

до відповідачів: 1. Виконавчого комітету Ніжинської міської ради,

, площа імені Івана Франка, 1, м. Ніжин, 16600

2. Приватного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України", , вул. Євгенії Мірошниченко, 10, м. Київ, 03057

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Дочірнє підприємство Приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія»,

вул. Шевченка, 15, м. Чернігів, 14000

Предмет спору: про визнання незаконним і скасування рішення, визнання недійсним і скасування свідоцтва про право приватної власності та припинення права власності,

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача-1: не з`явився;

від позивача-2: не з`явився;

від відповідача-1: не з`явився;

від відповідача-2: не з`явився;

від третьої особи: Комлаш В. О., адвокат;

за участю прокурора: Косенко О. Д.,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Чернігівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Фонду державного майна України та Державної служби геології та надр України подав позов до Виконавчого комітету Ніжинської міської ради та Приватного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України", у якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати пункт 1 рішення Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 30.10.2008 № 591 "Про оформлення права власності на нерухоме майно підприємств та організацій різних форм власності HAK "Надра України" в частині оформлення за Приватним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Надра України" права приватної власності на об`єкт нерухомого майна - будівлю теплового пункту К площею 138,1 кв. м за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Носівський шлях, 13 ;

- визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САС 296047 від 03.11.2008, в частині права приватної власності Приватного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" на будівлю теплового пункту К площею 138,1 кв.м за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Носівський шлях, 13 ;

- припинити право приватної власності Приватного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" на будівлю теплового пункту К загальною площею 138,1 кв. м за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, вул. "Носівський шлях", 13-а.

Дії суду, пов`язані з розглядом справи.

У зв`язку з недодержанням прокурором вимог, викладених у ст. 164, 172 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою суду від 30.04.2021 позовну заяву залишено без руху та встановлено прокурору строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 17.05.2021 відкрито провадження у справі, залучено до участі у справі, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Дочірнє підприємство Приватного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія" та призначено підготовче засідання на 10.06.2021. Також цією ухвалою встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті, а саме: відповідачам - п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та іншим учасникам справи відзиву на позов з доданими до нього документами, третій особі - триденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та іншим учасникам справи письмових пояснень щодо позову з доданими до нього документами.

Відповідно до поштових повідомлень про вручення ухвалу суду від 17.05.2021 відповідачі отримали 20.05.2021, а третя особа - 19.05.2021.

Отже, останнім днем строку для подання відповідачами відзиву є 04.06.2021, а для подання третьою особою письмових пояснень щодо позову - 24.05.2021.

28.05.2021, тобто у встановлений судом строк, відповідач-2 направив до суду та іншим учасникам справи відзив на позовну заяву.

У підготовче засідання 10.07.2021 з`явилась прокурор.

Інші учасники справи були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення, але у підготовче засідання 10.06.2021 не з`явились, про поважні причини неявки суд не повідомили.

У підготовче засідання 10.06.2021 від третьої особи з`явився представник Марченко Р. В. та на підтвердження своїх повноважень надав довіреність від 22.02.2021 №09/96.

Оскільки справа не є малозначною, а представник Марченко Р. В. не є адвокатом, належних документів, які підтверджують представляти інтереси третьої особи у суді не надав, суд у підготовчому засіданні 10.06.2021 з урахуванням висновків Верховного Суду у справі №908/592/19 не допустив до участі у справі Марченка Р. В. як представника третьої особи.

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За таких обставин, підготовче засідання 10.06.2021 проводилось за відсутності позивачів, відповідачів та третьої особи (їх представників).

У підготовчому засіданні 10.06.2021 суд розглянув питання щодо прийняття відзиву відповідача-2 на позов.

Зі змісту поданого відповідачем-2 відзиву вбачається, що він не заперечує проти позовних вимог в частині оформлення права власності на будівлю теплового пункту «К» загальною площею 138,1 кв. м, за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Носівський шлях, 13-а, а також підтримує позовні вимоги позивачів, тобто відповідач-2 фактично визнає позовні вимоги в повному обсязі.

Суд розцінює поданий відповідачем-2 відзив як заяву про визнання позову.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Аналогічне положення зазначено у ч. 1 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки частина позовних вимог стосується безпосередньо відповідача-1, а заяви про визнання позову або заперечень від нього до суду не надходило, враховуючи імовірність надіслання ним відзиву на позов, суд вважає передчасним вирішення питання щодо визнання позову відповідачем-2 у цьому судовому засіданні.

У підготовчому засіданні 10.06.2021 суд долучив до матеріалів справи відзив відповідача-2 на позовну заяву як такий, що поданий у порядку та строк, встановлені Господарським процесуальним кодексом України та судом, а тому спір вирішується з його урахуванням.

У підготовчому засіданні 10.06.2021 прокурор заявила клопотання про відкладення підготовчого засідання для надання відповідачу-1 можливості зазначення своєї позиції по суті спору.

Суд задовольнив клопотання прокурора про відкладення підготовчого засідання, зважаючи на необхідність з`ясування позиції відповідача-1 щодо визнання позову, надання можливості учаснику реалізувати свої процесуальні права відповідно до ст. 191, 130 ГПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Зважаючи на неможливість вирішення усіх питань підготовчого провадження у строки, визначені ст. 177 ГПК України, суд у підготовчому засіданні 10.06.2021 постановив ухвалу про продовження підготовчого провадження на 30 днів та відкладення підготовчого засідання на 20.07.2021 о 11:00.

Ухвалою суду від 10.06.2021 повідомлено учасників справи про дату, час та місце проведення підготовчого засідання 20.07.2021.

10.06.2021 відповідач-1 направив до суду та іншим учасникам справи відзив на позовну заяву, у якому зокрема просить проводити розгляд справи без участі його представника.

22.06.2021 позивач-1 направив до суду та іншим учасникам справи письмові пояснення щодо позову, у яких просить задовольнити позов прокурора, а також розглядати справу без участі представника позивача-1.

У підготовче засідання 20.07.2021 з`явилась прокурор.

Інші учасники справи були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення, але у підготовче засідання 20.07.2021 не з`явились.

Відповідно п. 2 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України підготовче засідання 20.07.2021 проводилось за відсутності позивачів, відповідачів та третьої особи (їх представників).

Щодо поданого відповідачем-1 відзиву.

Як вбачається зі змісту відзиву відповідача-1, Виконавчий комітет Ніжинської міської ради не має заперечень щодо позовних вимог, тобто фактично відповідач-1 визнає позовні вимоги в повному обсязі.

Отже, суд розцінює поданий відповідачем-1 відзив як заяву про визнання позову.

Таким чином, як відповідач-1, так і відповідач-2 подали заяви про визнання позову.

Суд приймає визнання відповідачами позову, оскільки це не суперечить закону, не порушує права чи інтереси інших осіб та вчинені уповноваженими особами.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

У підготовчому засіданні 20.07.2021 на підставі ч. 6 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.

Позовні вимоги прокурора обґрунтовано тим, що на підставі рішення Виконавчого комітету Ніжинської міськради від 30.10.2008 № 591 за HAK "Надра України" оформлено право приватної власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані у м. Ніжин, у тому числі будівлю теплового пункту "К", за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Носівський шлях, 13, а також видано свідоцтво про право власності на вказане нерухоме майно. Зазначене рішення в частині оформлення права приватної власності на будівлю теплового пункту площею 138,1 кв.м за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Носівський шлях, 13 прокурор вважає незаконним, оскільки згідно з вимогами законодавства, Статуту HAK "Надра України" вказане майно не може перебувати у приватній власності, а встановлені законом підстави для вибуття його із державної власності, як на час ухвалення рішення, так і на час подання позову відсутні.

Відповідачі визнають позовні вимоги у повному обсязі, про що подали відповідні заяви про визнання позову.

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2000 № 1128, на виконання Указу Президента України від 14.06.2000 № 802 «Про заходи щодо підвищення ефективності управління підприємствами в галузі геології і розвитку надр», утворено Національну акціонерну компанію «Надра України»; постановлено у місячний термін подати пропозиції щодо переліку державного майна, яке передається в користування Компанії для забезпечення її діяльності (а.с. 17-18).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.08.2000 № 1273 «Питання Національної акціонерної компанії «Надра України» (з подальшими змінами) постановлено передати до статутного фонду Національної акціонерної компанії «Надра України» майно, у тому числі Державного геологічного підприємства «Чернігівнафтогазгеологія», з наступним його перетворенням у дочірнє підприємство Компанії (а.с. 19-20).

Спільним наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 08.05.2001 № 176 та НАК «Надра України» від 15.05.2001 № 21 до складу НАК «Надра України» передано Державне геологічне підприємство «Чернігівнафтогазгеологія» разом із цілісним майновим комплексом з об`єктами житлосоцпобуту. У п. 4 цього наказу зазначено вважати ДГП «Чернігівнафтогазгеологія» з дня затвердження актів передавання-приймання підприємства до складу НАК «Надра України» та його майна до статутного фонду цієї Компанії виключеним зі сфери управління Мінекоресурсів України та включеним до складу НАК «Надра України» (а.с. 22).

06.08.2001 НАК «Надра України» видано наказ № 93, яким затверджено передавальний баланс на дату оцінки 31.12.2000 та акти передавання-приймання активів та зобов`язань ДП «НАК «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія». У п. 2 цього наказу зазначено, що майно згідно з актами передавання- приймання передається в користування дочірньому підприємству і належить йому на правах повного господарського відання з дня підписання актів (а.с. 93).

Згідно з актами передавання-приймання № 1 та № 2 від 06.08.2001, які є додатками до наказу від 06.08.2001 №93, НАК «Надра України» передало, а ДТП «Чернігівнафтогазгеологія» прийняло активи та зобов`язання, згідно статей передавального балансу станом на 31.12.2000, включаючи основні фонди, в т.ч. з об`єктами житлосоцкультпобуту, іншими оборотними та необоротними активами тощо. В акті передавання-приймання №2 від 06.08.2001 зазначено, що ДП «Чернігівнафтогазгеологія» розпоряджається майном, переданим до статутного фонду, на правах господарського відання (а.с. 26-28).

24.10.2008 Ніжинським міжміським бюро технічної інвентаризації надано висновок про можливість оформлення права приватної власності з наступною видачею свідоцтва про право власності за Національною акціонерною компанією «Надра України» в цілому на об`єкти нерухомого майна, у тому числі тепловий пункт К, по вул. Носівський шлях, 13 в м. Ніжині (а.с. 32).

30.10.2008 Виконавчим комітетом Ніжинської міської ради прийнято рішення №591 «Про оформлення права власності на нерухоме майно підприємств та організацій різних форм власності», у якому виконком міської ради вирішив:

1. Оформити право приватної власності з наступною видачею свідоцтв про право власності за Національною акціонерною компанією «Надра України» в цілому на об`єкти нерухомого майна, які розташовані в м. Ніжині:

1.1 в цілому на нежитлові будівлі, у тому числі тепловий пункт К, по вул. Носівський шлях, 13 (а.с. 31).

03.11.2008 Виконавчим комітетом Ніжинської міської ради Національній компанії «Надра України» видано свідоцтво серії САС 296047 про право власності на нерухоме майно, у тому числі будівлю теплового пункту «К», площею 138,1 кв. м, за адресою: Чернігівська область, м, Ніжин, вул. Носівський шлях, 13 (а.с. 33).

Відповідно до п. 18, 19, 26, 27 статуту НАК «Надра України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.09.2000 №1460 (у редакції постанови КМУ від 27.07.2007 №886, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення та видачі свідоцтва) засновником Компанії є держава в особі Кабінету Міністрів України. Акціонерами Компанії є, у тому числі держава в особі Мінприроди - до прийняття в установленому порядку рішення про приватизацію акцій Компанії, та в особі Фонду державного майна - після передачі йому акцій Компанії, визначених для продажу згідно з прийнятим в установленому порядку рішенням про їх продаж Майно, що є державною власністю і передане Компанії у користування та/або управління, не підлягає відчуженню. Користування та/або управління майном Компанії здійснюється відповідно до законодавства. Компанія стосовно державного майна, яке передане їй засновником до статутного фонду і включене до переліку об`єктів державної власності, що не підлягають приватизації, не може вчиняти дії, наслідком яких може бути відчуження майна, в тому числі передача його до статутного фонду інших господарських організацій, передача в заставу тощо.

Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20796372 від 04.11.2008 Комунальним підприємством «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради на підставі зазначеного свідоцтва за НАК «Надра України» зареєстровано право приватної власності на нерухоме майно.

28.09.2008 на 43 сесії VII скликання Ніжинською міською радою прийнято рішення № 31-43/2018, відповідно до якого тепловому пункту літ «К» загальною площею 138,1 кв. м присвоєно адресу: Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Носівський шлях, 13а, замість м. Ніжин, вул. Носівський шлях, 13 (а.с. 36).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 16.10.2018 проведено державну реєстрацію права власності Публічного акціонерного товариства «НАК «Надра України» на нежитлову будівлю теплового пункту К, загальною площею 138,1 кв.м, розташованого за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Носівський шлях, 13-а (а.с. 43-44).

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.05.2019 № 640 змінено тип ПАТ «НАК «Надра України» з публічного на приватне та перейменовано його в Приватне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Надра України»; внесено зміни до статуту НАК «Надра України» (а.с. 48).

Згідно з п. 16, 17, 22 статуту НАК «Надра України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.09.2000 №1460 (у редакції постанови КМУ від 22.05.2009 №640, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення та видачі свідоцтва) засновником Компанії є держава в особі Кабінету Міністрів України. Кабінет Міністрів України. Акціонером Компанії є держава в особі Держгеонадр, якій повноваження з управління державними корпоративними правами Компанії передано згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 31 серпня 2011 № 912 "Деякі питання Національної акціонерної компанії "Надра України". Державне майно, у тому числі нерухоме майно, передане Компанії відповідно до законодавства, закріплюється за Компанією на праві господарського відання.

На замовлення ПАТ «НАК «Надра України» Ніжинським міжміським бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт станом на 08.09.2020 на нежитлову будівлю теплового пункту, літ. К, розташованого за адресою: м. Ніжин, вул. Носівський шлях, 13а (а.с. 38-42).

Відповідно до інформації, наданої Фондом Державного майна України у листі від 24.12.2020 №10-15-26450, нерухоме майно - будівля теплового пункту (загальна площа 138,1 кв.м) за місцезнаходженням: Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Носівський шлях, 13а, яке перебуває на балансі Дочірнього підприємства ПрАТ «НАК «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія», обліковується у Єдиному реєстрі об`єктів державної власності на підставі інформації Державної служби геології та надр України, що є суб`єктом управління вказаним майном (а.с. 46-47).

У листі від 16.03.2021 №199/2/02/08, направленого на адресу Чернігівської обласної прокуратури, НАК «Надра України» зазначила, що будівля спірного теплового пункту обліковується на балансі ДП «ПАТ «НАК «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія», не увійшла до статутного капіталу Компанії та відповідно до Закону України «Про управління об`єктами державної власності» є об`єктом управління державної власності; в 2018 році при реєстрації Виконавчим комітетом Ніжинської міської ради права власності на нерухоме майно до переліку майна, яке належить Компанії на праві приватної власності, помилково було включено будівлю теплового пункту (а.с. 23).

Оцінка суду.

Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Частиною 2 ст. 325 Цивільного кодексу України передбачено, що фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Статтею 326 Цивільного кодексу України передбачено, що у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 5 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" Кабінет Міністрів України є суб`єктом управління, що визначає об`єкти управління державної власності, стосовно яких виконує функції з управління, а також об`єкти управління державної власності, повноваження з управління якими передаються іншим суб`єктам управління, визначеним цим Законом. Здійснюючи управління об`єктами державної власності, Кабінет Міністрів України, зокрема, визначає органи виконавчої влади та державні колегіальні органи, які здійснюють функції з управління об`єктами державної власності.

Згідно з ч. 3 ст. 86 Господарського кодексу України забороняється використовувати для формування статутного (складеного) капіталу товариства бюджетні кошти, кошти, одержані в кредит та під заставу, векселі, майно державних (комунальних) підприємств, яке відповідно до закону (рішення органу місцевого самоврядування) не підлягає приватизації, та майно, що перебуває в оперативному управлінні бюджетних установ, якщо інше не передбачено законом.

За змістом ч. 2, 3, 4 ст. 145 Господарського кодексу України зміна правового режиму майна суб`єкта господарювання здійснюється за рішенням власника (власників) майна у спосіб, передбачений цим Кодексом та прийнятими відповідно до нього іншими законами, крім випадків, якщо така зміна забороняється законом. Правовий режим майна суб`єкта господарювання, заснованого на державній (комунальній) власності, може бути змінений шляхом приватизації майна державного (комунального) підприємства відповідно до закону або шляхом здачі цілісного майнового комплексу підприємства або майнового комплексу його структурного підрозділу в оренду.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституцією України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (станом на момент ухвалення оскаржуваного рішення виконавчого комітету) територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Частиною 1 ст. 21 Цивільного кодексу України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно з ч. 1 ст. 393 Цивільного кодексу України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Щодо визнання незаконним та скасування п. 1 рішення Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 30.10.2008 №591.

Як вбачається з матеріалів справи, спірна будівля теплового пункту є об`єктом права державної власності, не увійшла до статутного капіталу відповідача-2 та перебуває на балансі у третьої особи.

Відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) приватизації не підлягають об`єкти, які мають загальнодержавне значення та забезпечують життєдіяльність держави в цілому, зокрема об`єкти інженерної інфраструктури та благоустрою міст, інших населених пунктів, включаючи мережі, споруди, устаткування, що пов`язані з постачанням споживачам води, газу, тепла, а також відведенням і очищенням стічних вод.

Отже, чинне на момент виникнення спірних правовідносин приватизаційне законодавство містило пряму заборону відчуження з державної власності об`єктів інженерної інфраструктури населеного пункту, до яких відноситься спірне майно. При цьому спірний тепловий пункт є частиною інженерної інфраструктури міста в розумінні ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" незалежно від кількості приєднаних до них споживачів теплової енергії.

Крім того, уповноваженим органом держави рішення щодо приватизації чи іншого відчуження спірного нерухомого державного майна не приймалось.

Водночас 30.10.2008 Виконавчим комітетом Ніжинської міської ради прийнято рішення №591 «Про оформлення права власності на нерухоме майно підприємств та організацій різних форм власності», у якому виконком міської ради вирішив оформити право приватної власності з наступною видачею свідоцтв про право власності за Національною акціонерною компанією «Надра України» в цілому на об`єкти нерухомого майна, які розташовані в м. Ніжині, по вул. Носівський шлях, 13, у тому числі тепловий пункт К.

Тобто відповідач-1 фактично розпорядився майном, яке є державною власністю.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оспорюване рішення прийняте Виконавчим комітетом з перевищенням повноважень, поза межами компетенції, за відсутності рішення власника (держави Україна) про зміну правового режиму державного майна, законодавчої заборони на приватизацію такого майна, а отже є незаконним і підлягає скасування в цій частині.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.11.2019 у справі 912/2185/16.

За таких обставин, позовна вимога про визнання недійсним п. 1 рішення Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 30.10.2008 №591 є правомірною і підлягає задоволенню.

Щодо визнання недійсним свідоцтва про право власності.

На підставі рішення від 30.10.2008 №591 Виконавчим комітетом Ніжинської міської ради відповідачу-2 30.10.2008 видано свідоцтво про право власності серії САС 296047 , у тому числі на спірну будівлю теплового пункту.

Відповідно до п. 6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджено наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 N 7/5, чинного на момент видачі спірного свідоцтва, оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності, зокрема, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування юридичним особам у разі внесення до статутного фонду об`єктів нерухомого майна їх засновникам. БТІ можуть лише за дорученням вказаних органів проводити підготовку документів для видачі свідоцтв.

Тобто свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформлюється відповідне право, але не є правочином, на підставі якого це право виникає, змінюється або припиняється. Свідоцтво про право власності не породжує виникнення у суб`єкта відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності.

Отже, правовстановлюючим документом у цьому випадку є рішення Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 30.10.2008 №591, на підставі якого видане відповідне свідоцтво від 30.10.2008 серії САС 296047 та дійсність якого може бути підтверджена (не підтверджена) судом при вирішенні спору щодо дійсності рішення відповідного органу, на підставі якого було видано оскаржуване заявником свідоцтво.

Оскільки рішення про оформлення права власності визнано судом недійсним, то й документ, яким оформлюється відповідне право має бути визнаний недійсним також.

Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03.04.2018 у справі 917/927/17.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання недійсним свідоцтва про право власності в частині права приватної власності відповідача-2 на будівлю спірного теплового пункту є правомірною і також підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про припинення приватної власності відповідача-2 на будівлю спірного теплового пункту.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, у розумінні положень наведеної способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Враховуючи те, що суд визнав недійсним спірне рішення про оформлення права власності на будівлю теплового пункту, тому одночасно припиненню підлягає і право власності відповідача-2 на спірну будівлю.

Висновки суду.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясовано усі питання, винесені на його розгляд.

За наявних обставин у їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги прокурора підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо судових витрат.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України, у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічна норма міститься у ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

За подання позовної заяви Чернігівською обласною прокуратурою згідно з платіжним дорученням № 896 від 16.04.2021 сплачено 6 810,00 грн судового збору.

У зв`язку з визнанням відповідачем-2 позову, Чернігівській обласній прокуратурі підлягає поверненню 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 3 405,00 грн.

Щодо розподілу решти 50% сплаченого прокурором судового збору у розмірі 3 405,00 грн суд зазначає наступне.

Частиною 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, зокрема, що якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

У поданих відзивах відповідачі заперечують щодо стягнення з них судового збору, оскільки вважають, що спір виник не з їх вини.

Проте суд не погоджуються з цими доводами відповідачів та вбачає наявність неправильних дій кожного з них, враховуючи те, що відповідач-1, знаючи про виникнення у нього у порушення вимог чинного на той час законодавства права приватної власності на державне майно - спірну будівлю теплового пункту, не вчинив жодних дій щодо усунення таких порушень, а відповідач-2 не вжив заходів щодо перевірки наданих йому документів, які стали підставою для прийняття спірного рішення, що призвело до виникнення цього спору.

За таких обставин, суд доходить висновку про покладення решти 50% сплаченого прокурором судового збору у розмірі 3 405,00 грн на обох відповідачів порівно, тобто по 1702,50 грн на кожного.

Керуючись ст. 13, 14, 73-80, 86, 129, 130, 191, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати незаконним та скасувати пункт 1 рішення Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 30.10.2008 № 591 "Про оформлення права власності на нерухоме майно підприємств та організацій різних форм власності HAK "Надра України" в частині оформлення за Приватним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Надра України" права приватної власності на об`єкт нерухомого майна - будівлю теплового пункту К площею 138,1 кв. м за адресою: Чернігівська обл., м. Ніжин, вул. "Носівський шлях", 13а.

3. Визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САС 296047 від 03.11.2008 в частині права приватної власності Приватного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" на будівлю теплового пункту К площею 138,1 кв.м за адресою: Чернігівська обл., м. Ніжин, вул. "Носівський шлях", 13а.

4. Припинити право приватної власності Приватного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" на будівлю теплового пункту К загальною площею 138,1 кв.м за адресою; Чернігівська обл., м. Ніжин, вул. "Носівський шлях", 13а.

5. Повернути Чернігівській обласній прокуратурі (, вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів) з Державного бюджету України (код класифікації доходів бюджету 22030101) 3 405,00 грн судового збору, сплаченого згідно з платіжним дорученням № 896 від 16.04.2021.

6. Стягнути з Виконавчого комітету Ніжинської міської ради (, площа імені Івана Франка, 1, м. Ніжин, 16600) на користь Чернігівської обласної прокуратури (вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000; рахунок UA0006008; МФО 820172 Державна казначейська служба України м. Київ; одержувач - Чернігівська обласна прокуратура; ) 1 702,50 грн витрат зі сплати судового збору.

7. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" (вул. Євгенії Мірошниченко, 10, м. Київ, 03057; ) на користь Чернігівської обласної прокуратури (вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000; рахунок UA0006008; МФО 820172 Державна казначейська служба України м. Київ; одержувач - Чернігівська обласна прокуратура; ) 1 702,50 грн витрат зі сплати судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду є підставою для повернення сплаченої суми судового збору з державного бюджету.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, у строки, визначені ст. 256 цього Кодексу.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 20.07.2021.

Суддя В.В. Шморгун