СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2021 р. справа №917/764/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Попков Д.О.
суддів Пушай В.І., Барбашова С.В.
секретар судового засідання Лутаєва К.В.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області, м.Полтава
на ухвалу господарського суду Полтавської області
постановлену 24.05.2021р. у м. Полтаві
у справі №917/764/21 (суддя суддя Паламарчук В.В.)
за позовом керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області, м. Полтава в інтересах держави в особі органів, уповноважених державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: 1) Комунального підприємства «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради, м. Полтава, 2) Полтавської міської ради, м. Полтава
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекламне агентство Оллан», м. Полтава
про стягнення 152957,94грн. заборгованості

В С Т А Н О В И В:

І.Короткий зміст вимог та ухвали суду першої інстанції:

1. Керівник Полтавської окружної прокуратури Полтавської області, м. Полтава в інтересах держави в особі органів, уповноважених державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Комунального підприємства «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради, м. Полтава (далі Позивач 1) та Полтавської міської ради, м. Полтава (далі Позивач 2) звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекламне агентство Оллан», м. Полтава (далі - Відповідач) з вимогами про стягнення 152957,94грн. безпідставно збережених коштів за користування місцями розташування рекламних засобів протягом 01.01.2020р. 31.01.2021р., враховуючи, що строк дії раніше укладеного договору №Д201 від 01.05.2013р. сплинув 05.12.2019р.

2. Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 24.05.2021р. у справі №917/764/21 повернуто позовну заяву керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі органів, уповноважених державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Комунального підприємства «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради та Полтавської міської ради без розгляду на підставі п.4 ч.5 ст.174 Господарського процесуального кодексу України.

3. Означена ухвала суду обґрунтована не доведеністю у розумінні ст.23 Закону України «Про прокуратуру» наявності повноважень у прокурора для звернення до суду в інтересах визначених ним Позивачів, оскільки Полтавська міська рада не є стороною договору №Д201 від 01.05.2013р. (в редакції додаткової угоди №4 від 05.12.2019р.), на підставі якого виникли спірні правовідносини, тоді як позовна заява містить вимоги про стягнення грошових коштів саме на користь Комунального підприємства «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради, а не на користь Полтавської міської ради. У той же час, пред`явлення прокурором позову в інтересах держави в особі Комунального підприємства «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради, яке є стороною у спірних правовідносинах, але не є органом державної влади чи органом місцевого самоврядування, прямо заборонено ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру».

Місцевим судом також зазначено, що з відповідей Комунального підприємства «Полтава-сервіс», наданих прокурором разом з позовною заявою, не вбачається, що останнє відмовляється вживати заходів щодо стягнення заборгованості з Відповідача, а неможливість подання відповідного позову носить тимчасовий характер. Судом прийнято до уваги, що стягувана заборгованість виникла в період з 01.01.2020р. до 31.01.2021р., тобто залишок строку позовної давності щодо її стягнення становить близько двох років та більше, а тому Комунальне підприємство «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради має більш ніж достатньо часу для звернення до суду за захистом своїх прав, у випадку їх порушення.

ІІ. Короткий зміст вимог та узагальнених доводів апеляційної скарги:

4. Керівник Полтавської окружної прокуратури Полтавської області, не погодившись з постановленою ухвалою суду, звернувся з апеляційною скаргою до Східного апеляційного господарського суду, в якій просить ухвалу Господарського суду Полтавської області від 24.05.2021р. у справі №917/764/21 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

5. Підставами для задоволення апеляційних вимог Скаржник зазначає:

5.1. висновок суду першої інстанції про те, що пред`явлення прокурором позову в інтересах держави в особі Комунального підприємства «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради прямо заборонено ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», є помилковим, оскільки останнє не є державною компанією. Своєю чергою, згідно з п.5.2 Статуту Комунального підприємства «Полтава-сервіс», майно підприємства є комунальною власністю територіальної громади м. Полтава і закріплюється за ним на праві повного господарського відання, тоді як останнє має право отримувати плату за фактичне користування місцями розміщення зовнішньої реклами за весь час їх використання, а отже є суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження у спірних правовідносинах;

5.2. оскільки предметом розглядуваного спору є стягнення безпідставно збережених коштів за фактичне користування Відповідачем місцями, що перебувають у комунальній власності, для розміщення зовнішньої реклами, означені факти свідчать про заподіяння Відповідачем економічних збитків та шкоди власності громади м. Полтава і порушення інтересів держави в цілому. Відтак, Харківська міська рада як отримувач бюджетних коштів та засновник комунального підприємства також є органом, уповноважений здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.03.2017р. у справі №910/23333/15;

5.3. відповідно до висновку Верховного Суду, викладеною у постанові від 26.05.2020р. у справі №912/2385/18, у разі якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва, і за умов відсутності отримання відповіді компетентного органу на звернення прокурора це не є підставою вважати звернення прокурором необґрунтованим. Своєю чергою, Позивачами упродовж розумного строку самостійно не вживались заходи, спрямовані на судовий захист інтересів держави, що можна розуміти як бездіяльність компетентних органів, тоді як прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивачі не здійснюють захист відповідних прав та інтересів (відповідно до постанови Верховного Суду у справі №923/129/17 від 05.12.2018р. «нездійснення захисту» має прояв в усвідомленні пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається);

5.4. прокурор, звертаючись з позовом до суду, представляє інтереси держави, а не інтереси самого комунального закладу чи його засновника органу місцевого самоврядування, які лише виконують у спірних правовідносинах функції держави. Окрім того, звернення прокурора до суду в розглядуваному випадку має превентивне значення щодо запобігання у майбутньому порушення суб`єктами господарювання вимог законодавства про рекламу.

ІІІ. Узагальнені доводи та заперечення Відповідача у справі:

6. Товариством з обмеженою відповідальністю «Рекламне агентство Оллан» в межах визначеного апеляційним судом строку надано відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого останнє проти її задоволення заперечує, наголошуючи на законності і обґрунтованості оскаржуваної ухвали суду, зазначає:

6.1. Скаржником не наведено конкретних законодавчих обґрунтувань щодо наявності підстав для скасування оскаржуваної ухвали, передбачених ст.280 Господарського процесуального кодексу України, тоді як Відповідач зауважує, що стягнення безпідставно збережених коштів на користь саме Комунального підприємства «Полтава-сервіс» за користування місцями розміщення реклами, а не на користь Полтавської міської ради, свідчить про те, що саме прокурором визначено порушення прав комунального підприємства, а не безпосередньо територіальної громади в особі органу місцевого самоврядування;

6.2. Комунальне підприємство «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради є самостійною юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю щодо захисту прав та охоронюваних законом інтересів у судовому порядку, зокрема, у випадку порушення інтересів при виконанні договору оренди, або використанні майна підприємства іншою юридичною особою без достатніх на те повноважень, а отже наділено правом звернення до суду за захистом свого порушеного права. При цьому, Комунальне підприємство «Полтава-сервіс» не є органом державної влади чи органом місцевого самоврядування, а отже звернення прокурора в його інтересах до суду суперечить приписам ст.23 Закону України «Про прокуратуру»;

6.3. розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя. При цьому, враховуючи, що стягувана заборгованість виникла за період з 01.01.2020р. до 31.01.2021р., строк протягом якого Комунальне підприємство «Полтава-сервіс» має можливість звернутись до суду за захистом порушеного права у межах позовної давності становить більше двох років, що надає останньому можливість захистити свої права та охоронювані законом інтереси самостійно.

IV. Щодо процедури апеляційного провадження:

7. У відповідності до вимог ст.32 та ч.1 ст.260 Господарського процесуального кодексу України за протоколом автоматизованого розподілу від 14.06.2020р. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Пушай В.І., Барбашова С.В.

8. Ухвалою від 16.06.2021р. вказана судова колегія відкрила апеляційне провадження у справі №917/764/21, а ухвалою від 25.06.2021р., після проведення підготовчих дій, призначила розгляд апеляційної скарги керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 24.05.2021р. в порядку письмового провадження в світлі приписів ч.2 ст.271 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи також, що відповідного клопотання від учасників справи не надходило, а судова колегія з власною ініціативи не вбачає необхідності розгляду означеної апеляційної скарги з викликом учасників справи. Учасники справи були повідомлені про розгляд означеної апеляційної скарги в порядку письмового провадження належним чином.

9. Враховуючи викладене в п.п.7, 8 цієї постанови, та відсутність визначених ст.ст.38, 39 Господарського процесуального кодексу України підстав для відводу/самовідводу члені судової колегії, сформована судова колегія Східного апеляційного господарського суду у складі Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Пушай В.І., Барбашова С.В. відповідає вимогам «суду, створеним відповідно до закону» у розумінні п.1 ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р.

10. Згідно із вимогами ст.269 Господарського процесуального кодексу України справа переглядається апеляційним судом за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, якщо під час розгляду не буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

V. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

11. Як вбачається з наявних матеріалів справи та встановлено місцевим судом, звертаючись до суду з позовною заявою №813/21 від 15.05.2021р. в інтересах Комунального підприємства «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради та Полтавської міської ради (копія позовної заяви - а.с.а.с.1-8), керівником Полтавської окружної прокуратури Полтавської області в підтвердження повноважень такого звернення зазначено, що строк дії договору №Д201 від 01.05.2013р. про надання в користування місць, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій, укладеного між Комунальним підприємством «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рекламне агентство Оллан», сплинув 05.12.2019р., тоді як останнє протягом 01.01.2020р. 31.01.2021р. продовжує фактично користуватися цими місцями, що зумовило виникнення заборгованості за таке бездоговірне користування в сумі 152957,94грн.

11.1.Прокурор зазначив, що несплата коштів Відповідачем призводить до ненадходження коштів до місцевого бюджету, які можуть бути використані на потреби громадян, неналежного фінансування діяльності зазначеного комунального підприємства та порушує інтереси держави, внаслідок чого виникає передбачене законом право прокурора на звернення до суду з позовом для їх захисту. Своєю чергою, враховуючи, що згідно з п.9.3 Порядку розміщення зовнішньої реклами та спеціальних конструкцій для розміщення зовнішньої реклами в м. Полтаві, затвердженого рішенням Полтавської міської ради від 03.04.2007р. (з відповідними змінами), Полтавська міська рада є отримувачем бюджетних коштів (40% доходу від надання в тимчасове користування місць розташування рекламних засобів, після оподаткування, розподіляється до фонду місцевого бюджету Полтавська міська рада) та засновником Комунального підприємства «Полтава-сервіс», вона уповноважена на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах.

11.2 Відтак, з означеною позовною заявою прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі Полтавської міської ради та Комунального підприємства «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради, визначивши останніх у якості позивачів, тоді як стягнення коштів з Відповідача позовною заявою передбачалось лише на користь Комунального підприємства «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради.

12. Прокурором до позовної заяви було додано копії листів №35-1513 вих-21 від 08.02.2021р. (а.с.87) та №55-120-132вих.21 від 15.04.2021р. (а.с.89), адресованих Полтавській міській раді та Комунальному підприємству «Полтава-сервіс», з пропозицією звернутися до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекламне агентство Оллан» 152957,94грн. безпідставно збережених коштів за користування місцями для реклами.

12.1. З копій листів №169 від 09.02.2021р. та №599 від 21.04.2021р. (а.с.а.с.88, 91) вбачається, що Комунальне підприємство «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради повідомило прокуратуру про відсутність можливості у підприємства на даний час оперативно звернутися з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекламне агентство Оллан» безпідставно збережених коштів через відсутність коштів на оплату судового збору.

12.2. Відповідно до копії листа №55-120-2785ВИХ-21 від 17.05.2021р. (а.с.92), Полтавська окружна прокуратура Полтавської області звернулась з повідомленням до Полтавської міської ради та Комунального підприємства «Полтава-сервіс» про представництво інтересів держави в їх особі шляхом звернення до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекламне агентство Оллан» про стягнення 152957,94грн. безпідставно збережених коштів за фактичне користування місцями, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій зовнішньої реклами.

13. Обставини, викладені в п.п.11, 12 цієї постанови, відображені в оскаржуваній ухвалі суду, підтверджуються матеріалами справи та в межах апеляційного провадження не заперечуються.

14. Відносно означених обставин місцевий суд розглянув питання про повернення позовної заяви в контексті приписів ст.ст.53, 174 Господарського процесуального кодексу України та ст.23 Закону України «Про прокуратуру».

15. Апеляційним судом встановлено, що враховуючи повернення позовної заяви №813/21 від 15.05.2021р. та доданих до неї документів на адресу керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області, матеріали справи, сформовані судом першої інстанції, містять лише копію позовної заяви. Своєю чергою, при зверненні з апеляційною скаргою прокуратурою надано оригінал такої позовної заяви та весь перелік доданих до неї документів (а.с.а.с.54-94), які перебували в розпорядженні місцевого суду на момент постановлення оскаржуваної ухвали.

VІ. Оцінка апеляційного суду:

16. Відповідно до ч.4 ст.53 Господарського процесуального кодексу України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст.174 цього Кодексу.

Своєю чергою, згідно з п.4 ч.5 ст.174 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

17. Відтак, беручи до уваги статус суб`єкту, який ініціював розгляд означеної спору, в процесуальному аспекті положень ч.2 ст.19 Конституції України предметом судової оцінки в розглядуваній справі, враховуючи зміст ч.ч.3, 4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» та ч.5 ст.53 Господарського процесуального кодексу України, є:

- порушення чи загроза порушення інтересів держави (кореспондується із передбаченою ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України та ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України умовою звернення до суду);

- нездійснення або неналежне здійснення захисту таких інтересів компетентним державним органом або відсутність такого органу/відсутність у нього повноважень відносно звернення до суду з позовною заявою.

Положення ч.ч.3, 4 Закону України «Про прокуратуру» та правова позиція Конституційного Суду України, викладена в рішення №3-рп/99 від 08.04.1999р., передбачає право прокурора самостійно формулювати сутність захищуваного заявленим позовом інтересу держави та характеру його порушення (загрози порушення), який (інтерес) за змістом ч.4 ст.53 Господарського процесуального кодексу України має кореспондуватися із здійснюваною функцією держави відповідним її органом, що визначається у якості позивача.

18. Великою Палатою Верховного Суду у п.п.37-43 постанови від 26.05.2020р. у справі №912/2385/18, якою уточнено правові висновки Верховного Суду у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019р. у справі №903/129/18, а також постановах Верховного Суду від 06.02.2019р. у справі №927/246/18, від 16.04.2019р. у справі №910/3486/18, від 16.04.2019р. у справі №925/650/18, від 17.04.2019р. у справі №923/560/18, від 18.04.2019р. у справі №913/299/18, від 13.05.2019р. у справі №915/242/18 та від 10.10.2019р. у справі №0440/6738/18, а також відступлено від правових висновків Верховного Суду у постановах від 17.04.2019р. у справі №923/560/18, від 10.04.2019р. у справі №909/569/18, від 07.12.2018р. у справі №924/1256/17 та від 16.04.2019р. у справі №925/650/18, було зазначено:

« 37. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

38. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

39. Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст.23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

40. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

41. Верховний Суд України у постанові від 13.06.2017р. у справі №п/800/490/15 (провадження №21-1393а17) зазначив, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

42. Однак суд, вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. Частиною 7 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що в разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження. Таким чином, питання про те, чи була бездіяльність компетентного органу протиправною та які її причини, суд буде встановлювати за результатами притягнення відповідних осіб до відповідальності. Господарсько-правовий спір між компетентним органом, в особі якого позов подано прокурором в інтересах держави, та відповідачем не є спором між прокурором і відповідним органом, а також не є тим процесом, у якому розглядається обвинувачення прокурором посадових осіб відповідного органу у протиправній бездіяльності.

43. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст.23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.»

19. Відтак, проаналізувавши наявні матеріали справи та доводи Скаржника, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне:

19.1. Викладені в апеляційній скарзі доводи прокурора щодо того, що Комунальне підприємство «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради не є державною компанією, не впливають на правильність висновку суду першої інстанції про статус такого комунального підприємства, яке не являється органом державної влади/місцевого самоврядування. Дійсно, виходячи з положень п.3.1 Статуту підприємства (встановлює способом забезпечення цілей діяльності підприємства отримання прибутку), а також розділу 4-6 Статуту, останнє є суб`єктом господарювання у розумінні ст.55 Господарського кодексу України. Своєю чергою, в силу приписів ч.1 ст.8 Господарського кодексу України суб`єкти господарської діяльності взагалі не можуть бути органами державної влади або місцевого самоврядування.

19.2. Прокурор в силу ч.2 ст.19 Конституції України може здійснювати свої повноваження тільки на підставі, в межах та у спосіб, встановлений законом, тоді як ані Господарський процесуальний кодекс України, ані Закон України «Про прокуратуру» не передбачають подачу прокурором позову в інтересах суб`єкту господарювання як державної, так і комунальної форми власності. Своєю чергою, наявність у Комунального підприємства «Полтава-сервіс» права на отримання плати за фактичне користування місцями розміщення рекламних конструкцій не є підставою для ототожнення його в спірних правовідносинах з суб`єктом владних повноважень, тоді як Відповідач не перебуває в стані підпорядкування Комунальному підприємству «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради, а спірні правовідносини, виходячи з викладеної в позовній заяві їх матеріально-правової кваліфікації в межах ст.ст.1212-1214 Цивільного кодексу України, в силу ст.1 цього Кодексу, не сумісні зі здійсненням функцій/відносин владних повноважень підпорядкування.

19.3. Заявлені позовні вимоги не опосередковують правовідносин за участю Відповідача відносно оподаткування доходів Комунального підприємства «Полтава-сервіс» або подальшого розподілу грошових коштів, у зв`язку з чим посилання Скаржника на п.9.3 Порядку розміщення зовнішньої реклами та спеціальних конструкцій для розміщення зовнішньої реклами в м. Полтаві не обґрунтовує його права на подачу позову в інтересах Комунального підприємства «Полтава-сервіс» як позивача.

19.4. Заявлені позовні вимоги про стягнення з Відповідача 152957,94грн. безпідставно збережених коштів за користування місцями розташування рекламних засобів на користь Комунального підприємства «Полтава-сервіс» не містять жодних безпосередніх вимог на користь Полтавської міської ради, що в силу визначення ч.2 ст.45 Господарського процесуального кодексу України унеможливлює його перебування в статусі Позивача, адже за змістом ч.7 ст.238 Господарського процесуального кодексу України ухвалення рішення на користь кількох позивачів вимагає визначеності щодо вимог, які стосуються кожного з них.

19.5. Посилання Скаржника на практику апеляційного господарського суду та Вищого господарського суду України до уваги судовою колегією апеляційного суду не приймається, адже за змістом ч.4 ст.236 Господарського процесуального кодексу України вони не беруться до уваги при виборі та застосуванні норм права, які мають враховуватися судом. Своєю чергою, посилання прокурора в апеляційній скарзі на п.п.67, 77-81 постанови Верховного Суду від 26.05.2020р. у справі №912/2385/18 в розглядуваному випадку не обґрунтовують його апеляційні вимоги, адже вказана правова позиція Верховного Суду висловлена щодо компетентного органу, управленого здійснювати захист державних інтересів, тоді як Комунальне підприємство «Полтава-сервіс» таким органом не являється. Так само, не є релевантним посилання на постанову Верховного Суду від 03.12.2019р. у справі №920/121/19, адже позивачем в ній виступав саме компетентний орган управління місцевої ради.

20. Зважаючи на викладені в п.п.16-19 цієї постанови міркування, судова колегія апеляційної інстанції зазначає про законність та обґрунтованість ухвали Господарського суду Полтавської області від 24.05.2021р. у справі №917/764/21, що за змістом ст.276 Господарського процесуального кодексу України зумовлює залишення апеляційної скарги керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін, враховуючи також, що підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було.

21. За змістом ст.129 Господарського процесуального кодексу України такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок Скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.53, 129, 162, 174, 269-271, 273, 275, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області, м.Полтава на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 24.05.2021р. у справі №917/764/21 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 24.05.2021р. у справі №917/764/21 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести на рахунок Полтавської окружної прокуратури Полтавської області, м. Полтава.

4. Постанова набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту, з урахуванням порядку подання касаційної скарги, передбаченого п.17.5. Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 14.07.2021р.

Головуючий, суддя-доповідач Д.О. Попков

Суддя В.І. Пушай

Суддя С.В. Барбашова

Надіслано судом до ЄДРСР 14.07.2021р.