ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2021м. ДніпроСправа № 904/4361/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД ПРЕФОРМ", м.Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Царичанський завод мінеральної води", смт.Царичанка

про стягнення заборгованості за договором поставки в сумі 340 128,73 грн.

Суддя Красота О.І.

без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод Преформ" звернулося до Господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Царичанський завод мінеральної води" і просить суд стягнути 314 423,65 грн. - заборгованості, 2 636,62 грн. - 3% річних, 11 328,64 грн. - пені, 11 739,82 грн. - інфляційних витрат та судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем зобов`язань за Договором №11120/20 постачання від 01.11.2020 в частині оплати поставленого товару.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.05.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідач відзив на позов, а також докази повної оплати до суду не надав, повідомлення про вручення поштового відправлення 49 3 отримано 04.06.2021 в зв`язку із чим, керуючись ч. 9 ст. 165 ГПК України, справа вирішується за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.11.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД ПРЕФОРМ" (далі-Позивач, Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Царичанський завод мінеральної води" (далі-Відповідач, Покупець) укладено Договір №11120/20 постачання (далі-Договір, а.с.10-13).

Відповідно до п.1.1 Договору, предметом даного Договору є преформа, кришка для пляшок, (далі-Товар). Товар має відповідати вимогам ТУ У 22.2-1:2016 для преформи та/або ТУ У 22.2-2:2016 для кришки та ручки.

Постачальник зобов`язується поставляти й передавати у власність Покупцеві Товар для використання його в господарській діяльності, а Покупець зобов`язується приймати Товар й оплачувати його вартість. (п.1.2 Договору).

В п.2.2. Договору, асортимент, кількість, одиниця виміру, ціна одиниці, загальна вартість партії Товару вказується у видаткових накладних щодо кожної партії Товару, за попереднім узгодженням між Сторонами.

Згідно п.3.4 Договору, Постачальник зобов`язаний підготувати для відвантаження Товар протягом 14 календарних днів, що вираховуються із дня отримання Замовлення від Покупця.

У відповідності до п.3.5. Договору, Товар вважається переданим Постачальником та прийнятим Покупцем по кількості та по якості з моменту його фактичної передачі в пункті поставки та підписання видаткової накладної уповноваженою особою Покупця, яка має належним чином оформлену довіреність на отримання Товару.

Приписами п.4.5. Договору визначено умови відтермінування платежу протягом 30 календарних днів з моменту отримання Продукції Покупцем.

Форма оплати безготівковий розрахунок платіжним дорученням, шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Постачальника грошових коштів згідно виставленого рахунку (п.4.6 Договору).

Позивач свої зобов`язання щодо поставки продукції виконав в повному обсязі та поставив товар за період з грудня 2020 по лютий 2021 на суму 534 423,65 грн., що підтверджується видатковою накладною №301208 від 30.12.2020, №100206 від 10.02.2021 та товарно-транспортною накладною №100208 від 10.02.2021 (а.с.14-16).

Проте, Відповідач свої зобов`язання щодо оплати отриманого товару не виконав в повному обсязі, у зв`язку з чим станом на 20.04.2021 за Відповідачем утворилась заборгованість в сумі 314 423,65 грн.

Відповідачем суму заборгованості у розмірі 314 423,65 грн. не оплачено, що і є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення господарський суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 4.5., 4.6 Договору поставки, строк оплати поставленого товару є таким, що настав.

Станом на час розгляду справи доказів сплати заборгованості у повному обсязі від представників сторін не надійшло.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовна вимога Позивача щодо стягнення з Відповідача заборгованості у розмірі 314 423,65 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати поставленого товару, Позивачем останньому нараховано пеню у розмірі 11 328,64 грн. за загальний період з 30.01.2021 по 20.04.2021.

Суд, перевіривши наданий Позивачем розрахунок пені, приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача пені зроблено вірно, тому позовна вимога щодо стягнення з Відповідача пені підлягає задоволенню в розмірі 11 328,64 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання Позивачем нараховано 3% річних за загальний період прострочення з 30.01.2021 по 20.04.2021 у сумі 2 636,62 грн.

Суд, перевіривши наданий Позивачем розрахунок 3% річних, приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача 3% річних зроблено вірно, тому позовна вимога щодо стягнення з Відповідача 3% річних підлягає задоволенню в розмірі 2 636,62 грн.

Також, Позивачем нараховано Відповідачу інфляційні витрати в сумі 11 739,82 грн. за період з лютого 2021 по березень 2021.

Перевіривши розрахунок інфляційних витрат у сумі 11 739,82 грн., судом встановлено, що вказаний розрахунок Позивачем зроблено не вірно, однак він є меншим ніж сума розрахована судом, тому ці вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача інфляційних витрат у сумі 11 739,82 грн. є такими, що підлягають задоволенню в сумі, заявленій Позивачем.

З огляду на викладене, позовні вимоги Позивача підлягають повністю зі стягненням з Відповідача 314 423,65 грн. - заборгованості, 2636,62 грн. - 3% річних, 11 328,64 грн. - пені, 11 739,82 грн. - інфляційних витрат.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на Відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.193, 216, 217, 230, 265 Господарського Кодексу України, ст. ст. 509, 525-526, 530, 549, 610-612, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 123, 126, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Царичанський завод мінеральної води", (51000, смт.Царичанка, вул.Царичанська, буд.147, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД ПРЕФОРМ", (49008, м.Дніпро, вул.Автотранспортна, буд.6, ) 314 423,65 грн. - заборгованості, 2636,62 грн. - 3% річних, 11 328,64 грн. - пені, 11 739,82 грн. - інфляційних витрат та судовий збір у сумі 5 101,93 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня його оголошення.

Суддя О.І. Красота

Повне рішення складено

14.07.2021.