ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2021 справа № 914/1227/21

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Холдингова компанія Укрбуд, с.Пасіки-Зубрицькі, Львівська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельно-інвестиційна компанія Галицький будівельник, с. Бірки, Яворівський район, Львівська область

про: стягнення боргу в розмірі 83290,22грн за договором оренди №18/08-01-О від 25.08.2018

Суддя У.І.Ділай

Секретар В.Д.Андрусик

За участю представників:

Від позивача: О.Р.Шипка - представник

Від відповідача: В.П.Бєлановський представник, А.А.Гусманов - керівник

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю Холдингова компанія Укрбуд до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельно-інвестиційна компанія Галицький будівельник про стягнення боргу в розмірі 83290,22грн за договором оренди №18/08-01-О від 25.08.2018.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.05.2021, справу №914/1227/21 розподілено судді У.І.Ділай.

Ухвалою суду від 11.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання на 03.06.2021.

Ухвалою від 03.06.2021 заяву представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення. Судове засідання відкладено на 17.06.2021.

Ухвалою від 17.06.2021 судове засідання відкладено на 01.07.2021.

06.07.2021 позивач до суду подав листи про долучення документів до матеріалів справи.

12.07.2021 позивач до суду подав уточнення позовних вимог.

У судовому засіданні 13.07.2021 представник позивача підтримав позов, з підстав наведених у позовній заяві та з посиланням на матеріали справи з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Представники відповідача в судовому засіданні 13.07.2021 заперечили проти позову, просили відмовити в його задоволенні.

В процесі розгляду матеріалів справи суд

встановив:

Між сторонами укладено договір № 18/08-01-О оренди крану від 25.08.2018, відповідно до пунктів 2.1 якого позивач зобов`язався передати відповідачу в платне строкове користування кран для використання виключно на Об`єкті відповідача, а відповідач зобов`язався сплатити позивачу кошти за користування краном.

Строк оренди розпочинається з дня монтажу крану на об`єкті орендаря і закінчується в останній день цього договору (п. п. 3.2, 3.3 договору).

Згідно із п п. 3.6. договору кран є переданим орендарем орендодавцю з моменту транспортування крану за межі об`єкту.

У пунктах 4.1, 4.2 сторони погодили, що вартість перебазування та монтажу крану складає 50 000,00 грн з ПДВ, який орендар сплачує протягом 3-х днів з моменту підписання договору. Місячний орендний платіж (плата за користування майном) складає 50 000,00 грн з ПДВ.

У відповідності до п. 4.6. договору орендодавець зобов`язаний щомісячно до 10 числа поточного місяця надавати орендарю два примірники акту наданих послуг оренди та рахунок-фактуру на оплату місячного орендного платежу за розрахунковий місяць з урахуванням раніше сплаченого авансу за розрахунковий місяць.

Як зазначено в позові свої зобов`язання по договору оренди орендодавець виконав, змонтував та передав орендарю в платне строкове користування (оренду), в порядку та на умовах, визначених договором баштовий кран марки LIEBHERR 48К (стаціонарний, максимальна висота крана до гаку - 32 метри, максимальна довжина стріли - 35 метрів). На підтвердження факту монтажу баштового крану орендодавцем було складено Акт монтажу від 25.08.2018, крім цього Сторонами 31.08.2018 було підписано Акт № ОУ-0003000 здачі-прийняття робіт (надання послуг) на об`єкт будівництва на будівельний майданчик за адресою: м. Львів, вул. Стрийська .

На підтвердження наданих позивачем послуг з оренди крана до позову долучено акти здачі-прийняття робіт (надання послуг): №ОУ-0003001 від 31.08.2018 на суму 8000 грн; №ОУ-0003002 від 30.09.2018 на суму 50000 грн; №ОУ-0003003 від 31.10.2018 на суму 50000 грн; №ОУ-0003004 від 30.11.2018 на суму 50000 грн.

Відповідач сплатив за спірним договором кошти в загальній сумі 208000,00 грн, з яких 50000,00 грн за монтаж та 158000,00 грн за оренду крана. За твердженням позивача ТзОВ Будівельно-інвестиційна компанія Галицький будівельник заборгувало кошти за оренду крана в сумі 50000,00 грн.

У порядку досудового врегулювання 18.12.2018 позивач скерував відповідачу претензію, в якій було повідомлено останнього про розірвання договору оренди з 19 12.2018. За твердженням відповідача повідомлення про розірвання договору з 19.12.2018 залишилось лише односторонньою пропозицією, оскільки було залишене без належного реагування зі сторони відповідача, оскільки останній не надав жодної відповіді на вказану претензію та не припинив фактичне використання крану в своїй господарській діяльності.

Відповідно до акту демонтажу, баштовий кран фактично був демонтований та вивезений за межі об`єкту (поступив в розпорядження орендодавця) 02.01.2019.

Спір виник внаслідок того, що відповідач в порушенням умов договору не оплатив позивачу орендної плати за грудень 2018 року. Відтак, ТзОВ Холдингова компанія Укрбуд подало позов до Господарського суду Львівської області про стягнення з відповідача заборгованості за спірним договором 50000,00грн основного боргу, 22054,26грн пені; 7800,00грн інфляційних втрат, 3 435,96грн 3% річних. Після відкриття провадження 11.05.2021 позивач подав уточнення позовних вимог, відповідно до яких просив стягнути з відповідача 29999,99грн основного боргу за період з 01.12.2018 по 18.12.2018, 21666,66грн збитків, 13231,19грн пені, 5279,49грн інфляційних втрат та 2295,61грн 3% річних.

Ухвалою від 13.07.2021 відмовлено в прийнятті уточнення позовних вимог в частині стягнення суми збитків.

Відповідач заперечив проти позову з огляду на таке.

На початку грудня 2018 року працівниками позивача були здійснені маніпуляції у технічному обладнанні крана, через те у грудні 2018р. кран не працював, а відповідач не міг його використовувати. Позивач не виконав у грудні 2018 року свої зобов`язання щодо ремонту крану, передбачені підпунктом 5.4.1 п. 5.4 договором,

Позивач надіслав відповідачу претензію за вих.№ 18/12/2018-001 від 18.12.2018 за допомогою АТ «УКРПОШТА». Окрім того, відповідно до умов Договору, претензія була скерована на електронну пошту відповідача та отримана ним 19.12.2018. У претензії позивач повідомляв відповідача, що оскільки станом на 18.12.2018 останнім проігноровано взяті на себе зобов`язання за договором, а також те, що заборгованість не погашена та прострочка суттєво більша, ніж 15 днів, то за таких обставин, керуючись п.6.2 договору оренди, позивач відмовляється від договору, що має наслідком його розірвання з 19.12.2018.

Відповідач звернув увагу, що позивач не надав відповідачу Акту наданих послуг оренди та рахунок-фактуру на оплату місячного орендованого платежу за грудень 2018р., отже строк виконання грошового зобов`язання за договором, у будь-якому випадку, не настав. Відтак, безпідставною є позовна вимога позивача у даній справі щодо стягнення основної суми заборгованості та нарахованих сум 3% річних й інфляційних втрат.

Стосовно вимоги про стягнення пені відповідач заявив про сплив строків позовної давності.

Також позивач заперечив проти уточнення позовних вимог, зокрема в частині розрахунку суми основного боргу та суми упущеної вигоди. Так, за розрахунком відповідача розмір суми орендної плати за 18 днів становить 29032,26грн, внаслідок чого допущені помилки в розрахунку щодо інших позовних вимог. Щодо нарахованої упущеної вигоди відповідач зазначив, що позивач не довів наявності порушення, розміру збитків та причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Як підтверджується матеріалами справи, позивач та відповідач уклали договір № 18/08-01-О оренди крану від 25.08.2018, у зв`язку з чим набули взаємних прав і обов`язків.

Частиною 1 статті 283 Господарського кодексу України унормовано, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Аналогічна норма закріплена й у частині 1 статті 759 Цивільного кодексу України, відповідно до якої за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно із ч. 1 ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Предметом договору оренди згідно з п.1.1. та п.2.1 договору є баштовий кран марки LIEBHERR 48К (стаціонарний, максимальна висота крану до гаку - 32 метри, максимальна довжина стріли -35 метрів.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч. 1 ст. 762 ЦК України).

Вказаний договір оренди укладений на термін до 31.12.2018 включно. Місячний орендний платіж (плата за користування майном) визначена у розмірі 50000,00 грн з ПДВ (п.4.2). Для проведення розрахунків за цим договором сторонами встановлено розрахунковий період один календарний місяць (п.4.4). Відповідно до п.3.2 договору, нарахування орендної плати розпочинається з дня монтажу крану на об`єкті.

Матеріалами справи підтверджено реальне виконання сторонами умов договору оренди крану №18/06-02-O від 11.06.2018, а саме актами здачі-прийняття робіт (надання послуг): №ОУ-0003001 від 31.08.2018 на суму 8000 грн; №ОУ-0003002 від 30.09.2018 на суму 50000 грн; №ОУ-0003003 від 31.10.2018 на суму 50000 грн; №ОУ-0003004 від 30.11.2018 на суму 50000 грн. У актах сторони підтвердили, що претензій одна до одної не мають.

Відповідно до частини 1 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

За приписами частини 1 статті 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

У матеріалах справи відсутні та сторонами не надані докази визнання недійсним спірного договору чи визнання неукладеним в певній частині.

Долученими платіжними дорученнями підтверджується виконання відповідачем (орендарем) зобов`язань за вищеназваним договором оренди крану по сплаті орендних платежів у період з серпня до листопада 2018 року.

Керуючись п.6.2 договору оренди, 18.12.2018 позивач надіслав відповідачу претензію за вих.№ 18/12/2018-001, в якій відмовився від договору з 19.12.2018, оскільки позивач допустив прострочення терміну оплати орендних платежів більше ніж на 15 днів. Відповідач не заперечив проти отримання зазначеної претензії.

Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.

У відповідності до статті 782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

У частині 1 статті 782 Цивільного кодексу України закріплюється підстава односторонньої відмови наймодавця від договору найму - це факт невнесення наймачем плати за користування річчю протягом трьох місяців.

У разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 615 ЦК України).

З аналізу наведених норм права вбачається, що договір вважається розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору. При цьому, для припинення договору наймодавцю не потрібно звертатися до суду або письмово попереджувати наймача про необхідність виконання його обов`язків.

Отже, до закінчення строку дії договору позивач використав своє право на припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, передбачене умовами п.6.2 спірного договору.

Таким чином позивач має право вимоги про стягнення орендної плати в за період з 01 до 18 грудня 2018 року, оскільки за період з серпня до листопада 2018 року відповідач виконав взяті зобов`язання.

Покликання відповідача про неотримання від позивача акту наданих послуг та рахунку-фактури за грудень 2018 року суд відхиляє, оскільки до матеріалів справи долучено докази надіслання актів 14.12.2018 на адресу ТзОВ Будівельно-інвестиційна компанія Галицький будівельник. Натомість відповідач не надав доказів звернення до відділення поштового зв`язку із запитом про надходження/не надходження на його адресу будь-якої кореспонденції від ТзОВ Холдингова компанія Укрбуд у період грудня 2018 року, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 74 ГПК України.

Вимога надати докази невиконання або неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором (ст. 610 ЦК України) покладається на позивача. Водночас, стаття 614 ЦК України зобов`язує відповідача надати докази відсутності вини у неналежному виконанні зобов`язання.

Отже, при пред`явленні позову кредитор повинен довести лише факт порушення зобов`язання, він звільняється від обов`язку доводити вину боржника. Тягар доказування відсутності вини в порушенні зобов`язання лежить на боржникові.

Позивач довів факт порушення відповідачем зобов`язання щодо виплати у належної позивачу орендної плати, а висновки та заперечення відповідача про несправність крану, внаслідок чого останній не використовував його, а позивачем не вчинено дій, за які необхідно сплатити орендні платежі за договором не підтверджені належними доказами. Враховуючи фактичні обставини справи, суд констатує, що умови договору оренди та норми чинного законодавства не ставлять обов`язок сплачувати орендну плату в залежність від використання чи невикористання орендованого майна орендарем, відтак наявні правові підстави для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з ТзОВ «Галицький будівельник» на користь ТзОВ «ХК «Укрбуд» грошових коштів у розмірі 29032,20 грн за період з 01.12.2018 до 18.12.2018. В задоволенні решти позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок, підстави та правильність нарахування суми інфляційних втрат та 3%річних, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, за якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, судом встановлено, що позивачем допущені арифметичні помилки. За розрахунком суду з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення з відповідача 3970,30грн інфляційних втрат за період з 01.01.2019 до 31.03.2021 та 1992,48грн 3% річних за період з 01.01.2019 до 15.04.2021. В задоволенні решти позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Щодо стягнення суми пені в розмірі 13231,19грн пені за період з 01.01.2019 до 20.10.2020 слід зазначити таке.

За період з 01.01.2019 до 01.07.2019, зважаючи на заяву відповідача про сплив позовної давності, суд звертає увагу, що до вимог про стягнення неустойки застосовується спеціальна позовна давність в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч. 3 ст. 268 ЦК України). За вказаних обставин у суду відсутні правові підстави для задоволення стягнення пені у цьому спорі за період з 01.01.2019 до 01.07.2019.

При цьому щодо визначеного позивачем періоду з 02.07.2019 до 20.10.2020 суд звертає увагу на таке.

Відповідно до п. 6.1. договору, У разі прострочення Орендарем терміну оплати належних авансових платежів або розрахункових платежів за вже надані послуги оренди, Орендодавець має право призупинити фактичне користування Краном Орендарем до отримання прострочених платежів. За весь час такого призупинення Орендар зобов`язаний сплатити Орендодавцю плату за користування майном, визначену п. 4.1. цього Договору. Одночасно із цим Орендар зобов`язаний сплатити Орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення..

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Позивач провів нарахування пені за період з 02.07.2019 до 20.10.2020, що є порушенням вимог ч. 6 ст. 232 ГК України, оскільки умовами договору не передбачено збільшеного строку для нарахування неустойки. В задоволенні вимог в цій частині слід відмовити.

Судовий збір покладається на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 4, 7, 13, 14, 73, 74, 76-79, 129, 233, 236, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задоволити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельно-інвестиційна компанія Галицький будівельник (81092, Львівська область, Яворівський район, с.Бірки, вул. Окружна, 1, ідентифікаційний код 40247315) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Холдингова компанія Укрбуд (81137, Львівська область, Пустомитівський район, с.Пасіки-Зубрицькі, вул. Л.Українки, 70, ідентифікаційний код 36659992) 29032,20грн основного боргу, 3970,30грн інфляційних втрат, 1992,48грн 3% річних та 1563,56грн судового збору.

3.У задоволенні 967,79 грн основного боргу, 13231,19грн пені, 1309,19грн інфляційних втрат, 303,13грн 3% річних відмовити.

4.Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст.ст. 241, 256, 257 ГПК України та може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повне рішення складено 20.07.2021.

Суддя У.І. Ділай