ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"01" липня 2021 р. Справа № 911/1284/21

За позовом Приватного акціонерного товариства "ОТІС", 03062, місто Київ, вулиця Чистяківська, будинок 32

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційна компанія Перший Парковий", 08140, Київська область, Києво-Святошинський район, село Білогородка, вулиця Тернівська, будинок 2-А

про стягнення 236 265,66 грн за договором № D24M1427 на надання послуг з технічного обслуговування ліфтів від 30.11.2015

суддя Н.Г. Шевчук

секретар судового засідання М.Г. Байдрелова

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

суть спору:

Приватне акціонерне товариство "ОТІС" звернулось до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційна компанія Перший Парковий" про стягнення 236 265,66 грн за договором № D24M1427 на надання послуг з технічного обслуговування ліфтів від 30.11.2015, яка складається з 202 680,71 грн суми основного боргу, 3 458,72 грн пені, 9 060,94 грн 3% річних та 21 065,29 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов вказаного до договору в частині повної та своєчасної оплати послуг з технічного обслуговування ліфтів, що знаходяться за адресою: с. Білогородка, вул. Тернівська, 2А, 2Б, вул. Європейська, 4 (99-ти квартирний житловий будинок), вул. Європейська, 4 (98-ми квартирний житловий будинок), вул. Європейська, 1 (секція 1А), вул. Європейська, 1 (секція 1Б).

Звертаючись із позовною заявою позивачем заявлено клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

З аналізу положень пункту 2 частини п`ятої статті 12 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що до справ незначної складності відносяться справи ціна позову в яких не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини першої статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Враховуючи визначені частиною третьою статті 247 Господарського процесуального кодексу України елементи при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за наявності відповідного клопотання позивача, керуючись 247-252 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою Господарського суду Київської області від 05.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, задоволено клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено перше судове засідання. Цією ж ухвалою встановлено відповідачу строк для подання заяви з запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву.

Відповідачем відзиву на позов у встановлений ухвалою суду строк подано не було.

Відповідно до частини одинадцятої статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Суд зазначає, що згідно частини п`ятої статті 176 Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи № 911/1284/21, ухвала господарського суду від 05.05.2021 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, а саме: 08140, Київська область, Києво-Святошинський район, село Білогородка, вулиця Тернівська, будинок 2-А, та яка співпадає з місцезнаходженням відповідача за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Разом з тим ухвала суду від 05.05.2021 була повернута відділенням поштового зв`язку неврученою відповідачу у зв`язку з відмовою останнього у її прийнятті, що відображено на довідці Ф.20 АТ "Укрпошта".

Приписами частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що днем вручення судового рішення, зокрема, є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Ухвалою суду від 03.06.2021 позовну заяву, керуючись частиною одинадцятою статті 176 Господарського процесуального кодексу України було залишити без руху та запропоновано Приватному акціонерному товариству "ОТІС" усунути недоліки позовної заяви у встановлений ухвалою строк, надавши суду заяву з додатковим письмовим обґрунтуванням позовних вимог в частині визначення обставин щодо періодів прострочення, за які виникли заявлені до стягнення пеня, 3% річних та інфляційні; додаткові пояснення стосовно визначення періодів прострочення виконання зобов`язань.

15 червня 2021 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, яка прийнята судом.

Ухвалою суду від 16.06.2021 продовжено розгляд справи; призначено судове засідання на 01.07.2021; зобов`язано позивача надати оригінали доданих до матеріалів справи документів для огляду в судовому засіданні.

До початку судового засідання 01.07.2021 від позивача супровідним листом № 59-юр від 23.06.2021 надійшли оригінали документів доданих до позовної заяви.

В судове засідання представники сторін не з`явились; в позовній заяві зазначено у випадку неявки представника позивача у судове засідання, розгляд справи проводити за відсутності позивача; відповідач не повідомив про причини неявки.

Частиною першою статті 202 Господарського процесуального кодексу України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд зазначає, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (частина дев`ята статті 165 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини четвертої статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За результатами судового засідання 01.07.2021, після огляду оригіналів документів, дослідження матеріалів справи, судом винесено рішення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

30 листопада 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційна компанія Місто Сад" (Замовник) та Приватним акціонерним товариством "ОТІС" (Виконавець) було укладено Договір № D24M1427 на надання послуг з технічного обслуговування ліфтів (далі - Договір).

У зв`язку зі зміною назви Замовника, з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційна компанія Місто Сад" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційна компанія Перший Парковий", між сторонами було підписано Додаткову угоду № 1 від 11.03.2016 до Договору № D24M1427 на надання послуг з технічного обслуговування ліфтів від 30.11.2015, згідно з якою преамбулу Договору викладено в новій редакції.

Відповідно до пункту 1.1 Договору Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе обов`язки щодо надання послуг з технічного обслуговування ліфтів, за формою повного технічного обслуговування (далі - ТО), що знаходяться за адресою: Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Тернівська, 2А, 2Б, вул. Європейська, 4 (99-ти квартирний житловий будинок), вул. Європейська, 4 (98-ти квартирний житловий будинок), вул. Європейська,1 (секція 1A), вул. Європейська, 1 (секція 1Б).

Згідно з пунктом 1.2 Договору повне технічне обслуговування включає:

- щомісячні (один раз на місяць) (МПР) та щоквартальні (один раз на квартал) (КПР) профілактичні роботи;

- технiчнi нагляди;

- звільнення пасажирів з кабіни ліфта, що зупинився;

- роботи за викликом у разі несанкціонованої зупинки ліфта;

- заміну комплектувальних виробів у міру зношення згідно переліку послуг з технічного обслуговування та поточного ремонту (наказ Держжитлокомунгоспу України № 150 вiд 10.08.2004 "Про затвердження Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд").

ТО ліфтів не включає:

- роботи з капітального та поточного ремонту, передбачені наказом Держжитлокомунгоспу України №150 від 10.08.2004;

- будівельні та електромонтажні роботи, передбачені наказом Держжитлокомунгоспу України № 150 від 10.08.2004;

- роботи, що пов`язані із заміною чи доробкою вузлів та електричних схем, які не відповідають вимогам безпечної експлуатації ліфтів;

- роботи, що пов`язані з ліквідацією наслідків аварій, навмисного пошкодження, порушень правил експлуатації та норм енергопостачання, крадіжок обладнання.

Як визначено пунктом 1.3 Договору, перелік послуг з технічного обслуговування та поточного ремонту визначається відповідно до наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 10.08.2004 № 150 "Про затвердження примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд" (із змінами, внесеними згідно з наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства № 198 від 12.11.2004).

Обсяги вказаних послуг визначаються у відповідності до "Порядку встановлення вартості технічного обслуговування ліфтів і систем диспетчеризації", затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 09.11.2006 № 369 та інших чинних нормативних документів, що регламентують відповідну діяльність у сфері ліфтового господарства.

Надання послуг здійснюється власною робочою силою, обладнанням, та матеріальними ресурсами Виконавця.

Відповідно до пункту 2.1 Договору загальна вартість послуг за місяць по договору у відповідності з розрахунками - Додатком № 1 "Перелік об`єктів та вартість повного технічного обслуговування ліфтів" становить 3 382,50 грн та ПДВ (20%) 676,50 грн, а всього 4 059,00 грн разом з ПДВ.

Вартість послуг з ТО ліфтів визначається відповідно до "Порядку встановлення вартості технічного обслуговування ліфтів і систем диспетчеризації", затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 09.11.2006 №369, на основі базової ціни на технічне обслуговування ліфтів, погодженої Головним управлінням з питань цінової політики Київської міської державної адміністрації (пункт 2.2 Договору).

У відповідності до положень пункту 2.3 Договору вартість договору може бути змінена в залежності від зміни характеристик обладнання і/або режимів його роботи, кількості обладнання, зміни обсягів, а також на підставі нормативно-правових документів, які регламентують вартість або впливають на рівень цін даного предмету договору. Зміни договірної ціни оформляються двосторонньою додатковою угодою до цього Договору.

У відповідності до вказаного пункту, у зв`язку зі прийманням новоустановленого ліфту та зміні вартості по ліфтах, 10.04.2018 між сторонами було підписано Додаткову угоду № 2 до Договору № D24M1427 від 30.11.2015 на надання послуг з технічного обслуговування ліфтів, у якій вони серед іншого домовились пункт 2.1. Договору викласти в наступній редакції: "2.1. Загальна вартість послуг за місяць по договору у відповідності з розрахунками Додаток № 1 до Додаткової угоди № 2 від 10.04.2018 "Перелік об`єктів та вартість повного технічного обслуговування ліфтів" становить 5 851,48 грн та ПДВ (20%) 1 170,30 грн, а всього 7 021,78 грн разом з ПДВ. Розрахунок проводиться згідно Актів виконаних робіт", та було підписано Додаток № 1 до Додаткової угоди № 2 вiд 10.04.2018 до Договору № D24M1427 від 30.11.2015. Додаткова угоду набуває чинності з 01.05.2018.

29 грудня 2018 року, в зв`язку з припиненням технічного обслуговування ліфта по вул. Тернівська 2А с. Білогородка, сторони підписали Додаткову угоду № 3 до Договору № D24M1427 від 30.11.2015, у якій серед іншого сторони узгодили пункт 2.1. Договору викласти в новій редакції: "2.1. Вартість робіт за договором у відповідності з розрахунками (додаток до Договору) складає 6 141,13 грн в тому числі ПДВ 20% 1023,52 грн", та було підписано Додаток № 1 до Додаткової угоди № 3 вiд 29.12.2018 до Договору № D24M1427 від 30.11.2015. Додаткова угода набуває чинності з 01.01.2019.

Умовами пункту 2.4 Договору № D24M1427 від 30.11.2015 визначено, що оформлення акту виконаних робіт здійснюється сторонами до 25 числа поточного місяця, а всі зупинки ліфтів з вини Виконавця за період з 26 числа до кінця місяця враховуються зменшенням обсягів в актах виконаних робіт наступного місяця.

Відповідно до пункту 2.5 Договору, в актах виконаних робіт Замовник зобов`язаний вказати на другому екземплярі дату його надходження, прізвище і ініціали уповноваженої особи, її підпис завірити печаткою та протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту його отримання повернути відповідний примірник Виконавцю.

Згідно з умовами пункту 2.6 Договору оплата за виконані роботи з технічного обслуговування ліфтів проводиться Замовником щомісячно (на підставі рахунку) до 5-го числа наступного за звітним місяця у розмірі відповідно до умов пункту 2.1. Договору з урахуванням умов розділу 4. При перевищенні загальної оплати над обсягами виконаних робіт різниця зараховується Замовнику, як погашення заборгованості попередніх періодів починаючи з найдавніших, а при відсутності заборгованості - як авансування майбутніх платежів.

Договором № D24M1427 від 30.11.2015 передбачено, що за несвоєчасні розрахунки з вини Замовника, останній, на вимогу Виконавця, сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку від суми заборгованості за кожний прострочений день. Пеня за несвоєчасні розрахунки, передбачені пунктом 2.6 нараховується з 6-го числа наступного за звітним місяця (пункт 4.4 Договору).

Пунктом 5.2 Договору визначено, що додаткові ремонтні роботи, що знаходяться за межами регламентних (що не відносяться до TO), рекомендовані органами Держгірпромнагляду України або заводами-виготовлювачами ліфтів з метою вдосконалення вузлів та/чи електричних схем, iншi додаткові роботи, перелічені у другому абзаці переднього пункту, а також незаплановані відновлювальні роботи, які виникли у результаті порушень Правил користування ліфтами, розкрадання, псування обладнання і кабельних ліній, підпалів, порушення енергопостачання, залиття ліфтового обладнання та ін., обладнання та матеріали, які використовуються при виконанні цих робіт не передбачені даним договором і можуть виконуватися/постачатися за письмовим проханням Замовника, на підставі додаткового узгодження після складення відповідного акту представниками обох сторін та погодження Замовником відповідного кошторису наданого Виконавцем.

Вартість вказаних матеріалів, обладнання та робіт не включена до вартості даного Договору і сплачується Замовником окремо на підставі актів виконаних робіт та/або рахунків чи інших документів повідної форми.

Положеннями пункту 5.3 Договору визначено також, що сторони щомісячно до 20 числа наступного за звітним місяця, можуть проводити звірення виконаних обсягів робіт та їх оплат та на вимогу будь-якої сторони складати та підписувати Акт звірки взаєморозрахунків.

Договір набуває чинності з 30.11.2015 і діє до 30.11.2016; якщо за один місяць до закінчення строку договору жодна з сторін не заявить про припинення його дії, то він вважається продовженим на кожний наступний рік (пункти 8.1, 8.2 Договору).

Позивач зазначає, що на виконання взятих на себе договірних зобов`язань, ним у період з 01.01.2018 по 28.02.2021 було надано, а відповідачем фактично спожито послуги з технічного обслуговування ліфтів на загальну суму 230 320,84 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання виконаних робіт по технічному обслуговуванню ліфтів (т. 1, арк. с. 126-196).

За твердженнями позивача, відповідачем була проведена часткова оплата послуг отриманих у період січня-лютого 2018 року та повна оплата послуг за період березня-травня 2018 року та лютого 2019 року, в результаті чого, борг по оплаті послуг спожитих відповідачем склав 203 849,71 грн.

Визначаючи суму основного боргу за Договором № D24M1427 на надання послуг з технічного обслуговування ліфтів від 30.11.2015, позивач врахувавши положення статті 257 Цивільного кодексу України визначив суму боргу у розмірі 202 680,71 грн.

Разом з тим, позивач у позові зазначає, що 14.08.2020 між Приватним акціонерним товариством "ОТІС" (Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційна компанія Перший Парковий" (Дебітор) було укладено Договір № 1 про реструктуризацію заборгованості, яким серед іншого сторони погодили та підтвердили станом на 01.08.2020 наявність заборгованості Дебітора перед Кредитором, яка виникла за період з 31.01.2018 по 31.07.2020 за Договором № D24M1427 на надання послуг з технічного обслуговування ліфтів від 30.11.2015 в сумі 160 861,80 грн.

Однак, за твердженнями позивача, відповідач жодним чином зазначений у Договорі № 1 про реструктуризацію заборгованості від 14.08.2020, графік погашення заборгованості не виконав, заборгованість не погасив, чим порушив умови Договору № 1 від 14.08.2020.

Позивач зазначає, що 25.03.2021 директор ТОВ "ЖЕК Перший Парковий" отримав під особистий підпис від ПрАТ "ОTIС" ?ист № 55 від 12.02.2021, в якому серед іншого йшлося про те, що у зв`язку з систематичною несплатою платежів за технічне обслуговування ліфтів по Договору № D24M1427 від 30.11.2015 починаючи з 2018 року ПрАТ "ОTIC" повідомляє ТОВ "ЖЕК Перший Парковий" про припинення дії Договору № D24M1427 від 30.11.2015 з 01.03.2021.

Також позивач зазначає, що відповідачу була направлена претензія № 36-юр від 19.04.2021 про сплату заборгованості за Договором №M1427 від 30.11.2015 у розмірі 203 849,71 грн, та пені в розмірі 3 774,54 грн. Разом із претензією, відповідачу було відправлено Акт звірки взаємних розрахунків станом за період з 01.01.2015 по 01.04.2021 за Договором №M1427 від 30.11.2015, однак відповідач підписаний екземпляр акта не повернув, відповіді на претензію не надав.

Звертаючись з позовом до суду, позивач стверджує, що відповідач, в порушення свої договірних зобов`язань не здійснив повної оплати за надані послуги з технічного обслуговування ліфтів, у зв`язку з чим за відповідачем рахується заборгованість, розмір якої визначений позивачем в сумі 202 680,71 грн.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення 3 458,72 грн пені, нарахованих на підставі пункту 4.4 Договору № D24M1427 від 30.11.2015 та 9 060,94 грн 3% річних і 21 065,29 грн інфляційних втрат, нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України.

Статтею 129 Конституції України унормовано, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою четвертою статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Разом з тим, відповідач в свою чергу, правом на подання відзиву не скористався, аргументованих заперечень проти позову, підтверджених належними та допустимими доказами не подав.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір № D24M1427 на надання послуг з технічного обслуговування ліфтів від 30.11.2015 за своєю правовою природою є договором надання послуг.

Згідно з частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

На підтвердження наданих відповідачу послуг з технічного обслуговування ліфтів, позивачем долучено до матеріалів справи акти приймання виконаних робіт по Договору № D24M1427 від 30.11.2015 за період з березня 2016 року по лютий 2021 року (включно).

З огляду на визначений позивачем період невиконання відповідачем зобов`язань з оплати отриманих послуг та із посиланням на встановлені статтею 257 Цивільного кодексу України обмеження, наявністю значної кількості документів, судом встановлено, що фактично позивач обґрунтовує свої позовні вимоги несплатою з боку відповідача послуг котрі були надані у період з червня 2018 року по лютий 2021 року (включно). Вказаний період підтверджується і письмовими поясненнями позивача, котрі викладені в заяві № 54-юр від 14.06.2021 про усунення недоліків у позові.

При дослідженні документів, долучених позивачем на підтвердження виконання своїх зобов`язань по Договору № D24M1427 від 30.11.2015 з надання послуг по технічному обслуговуванню ліфтів, судом встановлено, що акти приймання виконаних робіт за періоди: січень 2019 року та березень вересень 2019 року (включно) не підписані з боку Замовника (відповідача).

Факт надання послуг Виконавцем з технічного обслуговування ліфтів за періоди: червень грудень 2018 року, лютий 2019 року та жовтень 2019 року лютий 2021 року підтверджується підписаними сторонами та засвідченими їх печатками актами приймання виконаних робіт.

Судом також встановлено, що вартість послуг зазначена в актах приймання виконаних робіт за спірний період співвідноситься з вартістю послуг визначеною пунктом 2.1 Договору № D24M1427 від 30.11.2015 та укладених до нього Додаткових угод № 2 від 10.04.2018 і № 3 від 29.12.2018 про внесення змін до ціни послуг.

Відповідно до частини першої статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як визначено умовами Договору № D24M1427 від 30.11.2015, оплата за виконані роботи з технічного обслуговування ліфтів проводиться Замовником щомісячно (на підставі рахунку) до 5-го числа наступного за звітним місяця у розмірі відповідно до умов пункту 2.1. Договору з урахуванням умов розділу 4.

Позивачем долучено до матеріалів справи платіжні вимоги-доручення, які були сформовані до кожного з актів приймання виконаних робіт.

Згідно з пунктом 1.26 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", платіжна вимога-доручення - розрахунковий документ, що містить вимогу отримувача безпосередньо до платника сплатити суму коштів та доручення платника банку, що його обслуговує, здійснити переказ визначеної платником суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Матеріали справи не містять доказів повної оплати послуг наданих у спірний період.

Як зазначає позивач, що також не спростовано відповідачем, недотримання останнім вищевказаних умов Договору № D24M1427 на надання послуг з технічного обслуговування ліфтів від 30.11.2015 та прострочення оплати отриманих послуг призвели до виникнення у останнього заборгованості, внаслідок чого між сторонами було укладено 14.08.2020 Договір № 1 про реструктуризацію заборгованості.

Дослідивши умови Договору про реструктуризацію заборгованості, судом встановлено, що між сторонами ПрАТ "ОTIC" (Кредитор) та ТОВ "ЖЕК Перший Парковий" (Дебітор) погоджено та підтверджено заборгованість Дебітора перед Кредитором за виконані роботи з технічного обслуговування ліфтів станом на 01.08.2020, зокрема, за Договором № D24M1427 від 30.11.2015 в сумі 160 861,80 грн (пункти 1, 2.1 Договору).

Згідно з пунктом 3 Договору про реструктуризацію заборгованості, Дебітор зобов`язується погасити заборгованість визначену пунктом 1 цього Договору відповідно до графіку зазначеного в цьому пункті.

В даному випадку сторони, зафіксували в Договорі про реструктуризацію заборгованості, розмір заборгованості за Договором № D24M1427 від 30.11.2015 в сумі 160 861,80 грн, погашення якої визначено рівними платежами в розмірі 9 462,46 грн (останній 9 462, 44 грн) починаючи з листопада 2020 року по березень 2022 року (включно).

Відповідно до пункту 4 Договору про реструктуризацію заборгованості, Дебітор зобов`язується сплатити відповідну частину заборгованості на поточний рахунок Кредитора не пізніше 20 (двадцятого) числа відповідних місяців, визначених у пункті 3 цього Договору. Дебітор має право на дострокову сплату боргу повністю або частково.

Пунктом 6 цього ж Договору передбачено за порушення строків оплати відповідної частини заборгованості Дебітор сплачує Кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загального розміру заборгованості за кожен день прострочення оплати.

Договір про реструктуризацію заборгованості набирає чинності з моменту укладення і діє до 31.03.2022 (пункт 7 Договору про реструктуризацію заборгованості).

Як визначено пунктом 8 Договору про реструктуризацію заборгованості, у разі прострочення Дебітором строку оплати будь-якого платежу за цим Договором на понад 5 (п`ять) робочих днів, Кредитор має право в односторонньому порядку розірвати цей Договір шляхом направлення відповідного письмового повідомлення дебітору із подальшим застосуванням до Дебітора штрафних санкцій.

Договір № 1 про реструктуризацію заборгованості від 14.08.2020 підписаний уповноваженими представниками сторін із засвідченням їх підписів печатками.

Доказів розірвання Договору № 1 про реструктуризацію заборгованості від 14.08.2020 матеріали справи не містять, відповідно останній є чинним.

Як передбачено статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 599 Цивільного кодексу України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини першої статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни (частини перша, третя статті 653 Цивільного кодексу України).

За умовами статті 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Враховуючи викладене, суд вважає, що за своєю суттю укладений сторонами 14.08.2020 Договір про реструктуризацію заборгованості є зміною умов Договору № D24M1427 на надання послуг з технічного обслуговування ліфтів від 30.11.2015 шляхом зміни порядку розрахунків (зміна строку та сум виконання боржником зобов`язань з оплати наявної заборгованості за отримані послуги).

Позивач у своїх поясненнях до позову (заява про усунення недоліків) зазначає, що посилання в позовній заяві на Договір № 1 про реструктуризацію заборгованості від 14.08.2020 зроблено з метою доведення обставин визнання відповідачем боргових зобов`язань в частині оплати вартості спожитих ним у період з 31.01.2018 по 31.07.2020 послуг, не дивлячись на те, що відповідачем не були підписані деякі акти приймання виконаних робіт.

З огляду на викладене, враховуючи чинність Договору № 1 від 14.08.2020, суд погоджується з висновками позивача та зазначає, що вказаний Договір є підставою для визнання господарських операцій відповідачем, які надані позивачем згідно не підписаних актів приймання виконаних робіт.

Окрім того, позивач, в якості обґрунтувань стосовно звернення уваги останнього на визначення періодів прострочення виконання зобов`язань з урахуванням умов Договору № D24M1427 на надання послуг з технічного обслуговування ліфтів від 30.11.2015 та умов Договору № 1 про реструктуризацію заборгованості від 14.08.2020, послався на пункт 5 Договору про реструктуризацію заборгованості у разі прострочення Дебітором оплати будь-якої частини заборгованості у строк визначений цим Договором, Дебітор вважається таким, що прострочив виплату всієї неповернутої суми заборгованості, а Кредитор набуває право на стягнення всього залишку несплаченої заборгованості у судовому порядку. При цьому, в поясненнях послався на строки оплати визначені умовами Договору № 1 про реструктуризацію заборгованості від 14.08.2020, тобто Дебітор вважається таким, що прострочив виплату заборгованості після 20.11.2020.

Як визначено статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними у визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Тобто, внаслідок укладення між сторонами Договору реструктуризації заборгованості, сторони змінили порядок погашення частини заборгованості, яка виникла у відповідача за зобовязаннями у період з 31.01.2018 по 31.07.2020 згідно наданих послуг з технічного обслуговування ліфтів.

Враховуючи положення пунктів 3-5 Договору про реструктуризацію заборгованості, а також відсутність в матеріалах справи доказів оплати наданих позивачем послуг, відповідач є таким, що прострочив з 21.11.2020 виплату всієї неповернутої суми в розмірі 160 861,80 грн заборгованості, оскільки він не приступив до виконання будь-якої частини заборгованості (першого платежу) у строк визначений цим Договором.

Судом встановлено, що вимога позивача про стягнення основного боргу в сумі 202 680,71 грн включає в себе визначену Договором про реструктуризацію заборгованості суму заборгованості (160 861,80 грн), період виникнення якої припадає на 31.01.2018 31.07.2020, однак обмежена за ініціативи позивача строком позовної давності, та суму прострочених платежів за надані послуги за Договором № D24M1427 від 30.11.2015, що не входять до заборгованості Договором про реструктуризацію заборгованості, та яка виникла за період з серпня 2020 року по лютий 2021 року (включно).

Таким чином, за висновками суду, позивачем доведено належними та допустимими доказами обсяг наданих відповідачу за спірний період послуг з обслуговування ліфтів, що відповідачем не спростовано, а тому позивачем правомірно заявлено вимоги про стягнення основного боргу в сумі 202 680,71 грн на підставі Договору № D24M1427 на надання послуг з технічного обслуговування ліфтів від 30.11.2015 та Договору № 1 про реструктуризацію заборгованості від 14.08.2020.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх господарських зобов`язань, позивачем нараховано до стягнення з відповідача 3 458,72 грн пені, 9 060,94 грн 3% річних та 21 065,29 грн інфляційних втрат.

Положеннями статті 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до частини першої статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (стаття 547 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку статтею 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

З наданих позивачем розрахунків вбачається, що:

- пеня нарахована на прострочені суми заборгованості, які виникли за зобов`язаннями з квітня 2020 року по лютий 2021 року (включно) по кожному платежу окремо з 6-го числа наступного за звітним місяця (тобто згідно визначених умов по Договору № D24M1427 від 30.11.2015);

- 3% річних та інфляційні нараховані на прострочені суми заборгованості, які виникли за зобов`язаннями з червня 2018 року по лютий 2021 року (включно) по кожному платежу окремо, початок прострочення по яких визначено позивачем згідно умов по Договору № D24M1427 від 30.11.2015.

Однак, позивачем не враховано, що умовами Договору про реструктуризацію заборгованості сторонами було змінено порядок розрахунків заборгованості (мало місце змінення періодів та сум прострочення грошових зобов`язань) за послуги спожиті відповідачем, період яких припадає на 31.01.2018 31.07.2020 (включно).

Відповідно, здійснені позивачем розрахунки пені за зобов`язаннями з квітня по липень 2020 року (включно) та розрахунки 3% річних і інфляційні за зобов`язаннями з червня 2018 року по липень 2020 року (включно) є необґрунтованими, відповідно задоволенню не підлягають.

Таким чином, враховуючи принцип диспозитивності господарського процесу який передбачає, що суд розглядає справи не інакше як в межах заявлених особою вимог, за перерахунком суду належні до стягнення з відповідача є суми пені в розмірі 1 941,22 грн, 3% річних в розмірі 503,71 грн та 2 160,60 грн інфляційних втрат, нарахованих за зобов`язаннями з серпня 2020 року лютий 2021 року, у зв`язку з чим відповідні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Положення Господарського процесуального кодексу України передбачаються собою наявність в позовній заяві з якою звертається позивач до суду обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються.

Між тим, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що відповідачем під час розгляду даної справи судом не було надано жодних доказів, які б спростовували твердження позивача щодо наявності заборгованості у відповідача за Договором № D24M1427 на надання послуг з технічного обслуговування ліфтів від 30.11.2015, частина суми заборгованості за яким підтверджується Договором № 1 про реструктуризацію заборгованості від 14.08.2020.

Отже, відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд даної справи судом, не вчинив жодних юридично значимих дій щодо подання до суду доказів, які б підтверджували відсутність заборгованості перед позивачем за вказаним Договором та/або пояснень щодо неможливості подання таких доказів з причин, що не залежать від його волі.

За змістом частини першої статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до частини третьої статті 13, частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відтак, суд, спираючись та ті обставини, що в матеріалах справи відсутні будь-які інші докази, ніж ті, що надані позивачем на підтвердження наявності у відповідача заборгованості за послуги з обслуговування ліфтів, перевіривши розрахунки заявлених до стягнення сум пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 202 680,71 грн сума основоного боргу, 1 941,22 грн пені, 503,71 грн 3% річних та 2 160,60 грн інфляційних втрат. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає частина витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 3 109,29 грн.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 238 Господарського процесуального кодексу України суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційна компанія Перший Парковий" (08140, Київська область, Києво-Святошинський район, село Білогородка, вулиця Тернівська, будинок 2-А, код 39127744) на користь Приватного акціонерного товариства "ОТІС" (03062, місто Київ, вулиця Чистяківська, будинок 32, код 14357579) заборгованість в сумі 202 680 (двісті дві тисячі шістсот вісімдесят) грн 71 коп, 1 941 (одну тисячу дев`ятсот сорок одну) грн 22 коп. пені, 503 (п`ятсот три) грн 71 коп. 3% річних та 2 160 (дві тисячі сто шістдесят) грн 60 коп. інфляційних втрат, а також 3 109 (три тисячі сто дев`ять) грн 29 коп. судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Г. Шевчук

Повне рішення складено та підписано: 12.07.2021